Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

24.10.2023 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулось Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі АТ «Акцент-Банк», банк, позивач) з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості, в якому позивач просить суд: - стягнути з [PERSON] на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 04.06.2018 року у розмірі 12013,94 грн станом на 07.09.2023 року, яка складається з наступного: 8252,26 грн заборгованість за кредитом; 3761,68 грн заборгованість за відсотками; - стягнути з [PERSON] на користь АТ «Акцент-Банк» судові витрати у розмірі 2684,00 грн. І. Стислий виклад позицій учасників справи. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 04.06.2018 року відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-банку відповідачем було ініційоване встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки як засобу доступу до рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, видано платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-банку складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Усі основні умови кредитування доведені відповідачу, про що свідчить його підпис у паспорті. Банк на боргові зобов`язання за кредитом нараховує відсотки у розмірі, встановленому тарифами банку, що підтверджується умовами та правилами надання банківських послуг (п.2.1.7.9.). Банк виконав свої зобов`язання за договором в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору. Проте відповідач не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору. Тому у порушення ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач не виконав зобов`язання за договором. У зв`язку з цими порушеннями, відповідач станом на 07.09.2023 року має заборгованість у розмірі 12013,94 грн, яка складається з наступного: 8252,26 грн заборгованість за кредитом; 3761,68 грн заборгованість за відсотками. Позивач вживав заходів досудового врегулювання спору шляхом направлення смс-повідомлень та дзвінків з вимогою повернення суми кредиту. Проте відповідач ухиляється від виконання зобов`язання та не погашає заборгованість за договором. З огляду на викладене, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. 16.04.2024 року відповідач (представник відповідача адвокат Індюкова Т.В.) подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що він заперечує проти задоволення позовних вимог та просить суд відмовити у їх задоволенні. Відповідач зазначив, що між сторонами був укладений кредитний договір, проте позивач не надав доказів видачі картки та доказів отримання кредитних коштів. При цьому анкета-заява не містить відомостей про розмір кредитного ліміту, а несе тільки особисті дані клієнта. Паспорт споживчого кредиту не містить відомостей про встановлений ліміт у розмірі 8252,26 грн. Так, в анкеті-заяві від 04.06.2018 року не зазначена процентна ставка, відсутні умови про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Отже, на думку відповідача, анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами за невиконання кредитного договору. Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з тарифів та витяг з умов та правил надання банківських послуг, не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджені вказані обставини. Також кредитний договір віл 04.06.2018 року у виді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення коштів (користування ними), що підтверджує відсутність істотних умов для укладення кредитного договору. Тому, надана позивачем анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в А-банку не містить даних, якою послугою мав намір скористатися позичальник, та яку картку просив оформити на своє ім`я, не містить зазначений бажаний кредитний ліміт, а також, який саме вид платіжної картки банком було видано відповідачу відповідно до заяви, її номеру, строку дії та який кредитний ліміт йому було встановлено, не містить істотних умов договору (базову процентну ставку, порядок погашення кредиту, пільговий період, інше). Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в А-банку не підписаний позичальником. При цьому з виписки не зрозуміло, за яким саме номером картки було встановлено відповідачу кредитний ліміт, який термін дії картки, чи сплинув термін дії користування та чи почався момент перебігу позовної давності. Довідка з лімітами не несе в собі відомостей, щодо якої саме картки встановлено ліміт. Без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», відсутність в Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна Cold» та витяг з умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» із зазначених вище підстав не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказані обставини. Тому відповідач вважає, що викладені позивачем у позовній заяві обставини не підтверджені жодним належним та допустимим доказом, у зв`язку з чим, у задоволенні позовних вимог слід відмовити. 08.05.2024 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Проте твердження відповідача, викладені у відзиві на позов, не можуть бути взяті до уваги. Позивач зазначив, що відповідач сам погодився як з умовами та правилами надання банківських послуг, так і з необхідністю самостійного ознайомлення на сайті банку з їх оновленими версіями. Наявна у позивача заборгованість нарахована відповідно до умов кредитування, які складаються з анкети-заяви, тарифів та умов, правил надання банківських послуг. До матеріалів справи додано паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якій чітко зазначені всі узгоджені умови кредитування, строки, процентна ставка та багато іншого. Паспорт кредиту власноруч підписаний відповідачем. На підтвердження правильності розрахунку заборгованості до позову була додана банківська виписка, яка є первинним бухгалтерським документом, відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік», де в тому числі, відображено використання відповідачем кредитного ліміту. Також в матеріалах справи наявна довідка про видачу картки та є довідки про встановлення/зміну кредитного ліміту. Тому позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 17.06.2024 року в системі «Електронний суд» представник відповідача подала до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач не погодився з твердженнями позивача, викладеними у відповіді на відзив та зазначив, що умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайт позивача, мають суб`єктивний зміст, оскільки могли бути неодноразово змінені самим банком в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з позовом. Тому відповідач вважає, що позивач міг додати до позовної заяви витяг з умов та правил надання банківських послуг у будь-якій сприятливій редакції для задоволення вимог. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови та правила надання банківських послуг відповідач зрозумів, підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів). До матеріалів справи позивачем не додані умови та правила надання банківських послуг в тій редакції, яка діяла на момент підписання анкети-заяви. При цьому з наданої позивачем виписки не зрозуміло, по якому картковому рахунку з 2018 року було проведено ті чи інші транзакції, тому є підстави вважати вказані доводи позивача недоведеними та такими, що не заслуговують на увагу. Тому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. У судовому засіданні з розгляду справи по суті представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила суд відмовити у їх задоволенні, зазначивши підстави своїх заперечень так, як про це вказано у заявах по суті спору. Представник відповідача пояснила, що позовна заява є необґрунтованою, позивач не надав доказів видачі банківських карток, виписка надана по іншим карткам, а у довідці вказані інші картки, анкета-заява не містить доказів того, що відповідачу надавався кредит (тіло кредиту). Тому, на думку представника відповідача, надана позивачем виписка по банківському рахунку не є належним та допустимим доказом. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 05.12.2023 року було залишено без руху позовну заяву та надано позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, визначені недоліки позовної заяви постановлено позивачу усунути шляхом надання суду виправленої редакції позовної заяви відповідно до кількості сторін із зазначенням: у позовній заяві обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються; доказів, що [PERSON] користувався кредитними коштами (виписка по рахунку тощо). 18.12.2023 року позивач своєчасно усунув недоліки позовної заяви належним чином та у повному обсязі. Ухвалою суду від 19.12.2023 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. У судове засідання 16.12.2024 року з`явилась представник відповідача. Представник позивача у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений належним чином, разом з позовом подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримв позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Суд, заслухавши думку представника відповідача, на підставі положень ст. ст. 128, 211, 223 ЦПК України розглянув справу за відсутності представника позивача. Під час судового розгляду справи суд заслухав усні пояснення представника відповідача, дослідив письмові докази, що містяться в матеріалах справи, та 16.12.2024 року у судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено, що відповідно до анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПАТ «Акцент-Банк» («А-банку») від 04.06.2018 року, яку підписав відповідач [PERSON] , [INFO] , між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг №б/н (далі кредитний договір). За змістом анкети-заяви відповідач підтвердив, що він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення та погодився з його умовами, екземпляр договору погодився отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту: www.a-bank.com.ua. Відповідач зобов`язався виконувати вимоги умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті: www.a-bank.com.ua. Умови кредитування, відомості про сукупну вартість кредиту йому роз`яснені та зрозумілі, рекламний буклет з тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування ним отриманий. Також 04.06.2018 року відповідач підписав паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», щодо кредитних карток: «Універсальна», «Універсальна Cold», відповідно до умов якого, сторони узгодили, зокрема, тип кредиту: поновлювальна кредитна лінія (ліміт) з пільговим періодом використання до 50000,00 грн, відповідно; мета кредиту: на споживчі цілі; спосіб та строк надання кредиту: кредитні кошти надаються у вигляді встановлення кредитного ліміту на кредитну картку; строк надання кредиту протягом одного місяця; процентна ставка: 3,9% в місяць (46,8% річних), 3,7% в місяць (44,4% річних), відповідно; тип процентної ставки: фіксована; реальна річна процентна ставка, відсотків річних: 58,23%, 56,44%, відповідно. Відповідно до відомостей з Виписки по картці від 07.09.2023 року за кредитним договором №SAMABWFC00001587311, щодо клієнта: [PERSON] , [INFO] , банківський рахунок: [NUMBER] за період з 04.06.2018 року по 07.09.2023 року; сума витрат за період: 60428,66 грн, сума зарахувань за період: 48418,66 грн; відповідач користувався банківськими картками АТ «Акцент-Банку» з останніми цифрами: *861, *332, *965, у період з 23.04.2019 року по 23.06.2023 року, та користувався кредитними коштами банку протягом вказаного періоду, проводив банківські операції з деталями операцій, зокрема: зняття готівки в банкоматі, оплата товарів, послуг, поповнення карток. Відповідно до довідки за картками, [PERSON] було відкрито рахунок № [NUMBER] , йому видані картки, зокрема, картка № [NUMBER] , строком дії до березня місяця 2023 року. Відповідно до довідки за лімітами, АТ «Акцент-Банк» був укладений з клієнтом [PERSON] договір б/н (внутрішньобанківський референс №SAMABWFC00001587311) від 04.06.2018 року, за період з 04.06.2018 року по 07.09.2023 року відповідачу були встановлені, збільшені, зменшені ліміти кредиту, відповідно, а саме: 04.06.2018 року встановлено ліміт у 0,00 грн; 06.03.2019 року збільшено ліміт у 6000,00 грн, 09.04.2019 року збільшено ліміт у 9000,00 грн,10.05.2019 року встановлено ліміт у 9000,00\~грн, 02.12.2019 року зменшено ліміт до 5320,00 грн, 23.11.2021 року збільшено ліміт у 8300,00\~грн. Також позивач надав суду витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», що розміщені на сайті: https://a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила», тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна Cold». Відповідно до відомостей з Виписки по картці від 11.12.2023 року №76РІ-KALU-4S4S-7TPH, щодо клієнта: [PERSON] , [INFO] , банківський рахунок: [NUMBER] за період з 04.06.2018 року по 11.12.2023 року, інформація по картці: [NUMBER] : відповідач користувався банківськими картками АТ «Акцент-Банку» з останніми цифрами: *861, *332, *965 у період з 23.04.2019 року по 23.06.2023 року та користувався кредитними коштами банку протягом вказаного періоду, проводив банківські операції з деталями операцій, зокрема: зняття готівки в банкоматі, оплата товарів, послуг, поповнення карток. Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 07.09.2023 року загальний залишок заборгованості відповідача за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 8252,26 грн, загальний залишок заборгованості відповідача за процентами на прострочену заборгованість 3761,68 грн, а загалом 12014,00 грн. Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України, ЦК), підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори й інші правочини. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав відповідачу грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже вказаний правочин, у розумінні статті 1054 ЦК України, було укладено. За правилами, встановленими ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи той факт, що відповідач дотепер неналежно виконує свої обов`язки з повернення кредиту, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням його зобов`язань у розумінні приведеної норми. Частиною 1 ст. 14 ЦК України визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. За змістом ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно пред`являються. Відповідно до положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч. 3 ст. 1054 ЦК України). Відповідно до\~положень ст. 1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (ч. 1 ст.\~9 Закону України «Про споживче кредитування»). До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»). Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (ст.\~13 Закону України «Про споживче кредитування»). За правовою позицією Верховного Суду, тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. У анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг процентна ставка не зазначена, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Отже, сама по собі підписана анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за невиконання кредитного договору. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20 (провадження № 61-14545сво20), при цьому відступив від висновку Верховного Суду про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору, з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом, який викладений у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц (провадження № 61-13569св20), на яку, як на підставу касаційного оскарження, посилався заявник, а також від 18 листопада 2020 року у справі № 313/346/20 (провадження № 61-14573св20) та у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19 (провадження № 61-17707св19). Отже, наданий позивачем паспорт споживчого кредиту не є доказом та не може враховуватися судом на підтвердження наявного розміру кредитної заборгованості відповідача в частині заборгованості по відсотках. Також суд зазначає, що відповідно до викладених вище норм, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Водночас матеріали справи не містять доказів на підтвердження того факту, що саме надані умови та правила надання банківського кредиту (публічний договір) розумів відповідач та ознайомився, погодився з ним, підписуючи анкету-заяву про надання кредиту/кредитний договір, а також те, що вказані документи на момент підписання заяви відповідачем взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів, відсотків по кредиту. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19). Отже, надані позивачем умови та правила надання банківських послуг (публічний договір), з огляду на його мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ним умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо ці умови прямо не передбачені в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім. Водночас з наданих суду доказів, а саме: підписаної відповідачем анкети-заяви, довідок, виписок видно, що сторони уклали кредитний договір б/н (внутрішньобанківський референс №SAMABWFC00001587311), та відповідачу був відкритий банківський рахунок № [NUMBER] , щодо користування яким йому були видані банківські картки з останніми цифрами: *861, * [NUMBER] , * [NUMBER] у період з 23.04.2019 року по 23.06.2023 року. Також позивач довів вказаними виписками по карткам, які є належними та допустимими доказами отримання та користування кредитними коштами, те, що у період з 23.04.2019 року по 23.06.2023 року відповідач користувався кредитними коштами банку, проводив банківські операції з деталями операцій, зокрема: зняття готівки в банкоматі, оплата товарів, послуг, поповнення карток. Суд зазначає, що виписка за договором по картковому рахунку має статус первинного документа. Це підтверджується Переліком типових документів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року №578/5. Зазначена виписка є належним та допустимим доказом отримання та користування відповідачем кредитними коштами. У ній зазначені всі операції з часу активації першої кредитної картки за картковим рахунком зі зняття грошових коштів, погашення заборгованості, що відповідачем не спростовано, контррозрахунок суду не наданий. Так, з 06.03.2019 року відповідачу був збільшений кредитний ліміт у 6000,00 грн, який згодом встановлювався, зменшувався, збільшувався і так до 23.11.2021 року у розмірі 8300,00 грн в останній раз. При цьому відповідно до виписок, операції із зарахування переказів були проведені відповідачем: 27.12.2019 року у розмірі 355,00 грн та 05.06.2020 року у розмірі 2820,00 грн, після чого залишок кредитних коштів становив -8960,25 (за мінусом) та -8598,04 грн (за мінусом), відповідно. З 01.01.2020 року і до 01.06.2023 року відбувалось списання банком відсотків за використання кредитного ліміту, штрафів за прострочення за кредитом, а також з 01.07.2020 року списання банком відсотків за використання кредитного ліміту, 19.11.2021 року та 23.06.2023 року операції Abnk (-86,82 грн, -93,88 грн), ПриватБанк (+1960,00 грн) без визначення деталей операцій, після чого залишок кредитних коштів становив -12027,38 грн (за мінусом). З наведених вище підстав, суд дійшов висновку, що банк не довів, що саме наданий публічний договір (умови та правила надання банківських послуг) є складовою кредитного договору, і що саме ці умови відповідач розумів та погоджувався з ними, підписуючи анкету-заяву позичальника, та відповідно брав на себе зобов`язання зі сплати процентів за користування кредитними коштами в обумовленому позивачем розмірі. З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що позивач довів належними та допустимими доказами факт отримання позичальником тіла кредиту, розмір якого визначений позивачем у сумі 8252,26\~грн. Це підтверджується наданою позивачем випискою з особового рахунку, розрахунком заборгованості, що не спростовано відповідачем. При цьому відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх заперечень щодо необґрунтованого розрахунку сум, які підлягають стягненню за кредитним договором. Водночас в іншій частині позовні вимоги суд вважає необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, а саме: в частині позовних вимог про стягнення з відповідача простроченої заборгованості по відсоткам кредиту у розмірі 3761,68 грн. Оскільки паспорт споживчого кредиту не є належним та допустимим доказом узгодження сторонами умов кредитного договору в частині встановлення процентної ставки та фіксація волі сторін договору щодо цього, з урахуванням неузгоджених Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат. Суд, враховуючи вищевикладене, дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-Банк» підлягають частковому задоволенню, а саме: в частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №б/н від 04.06.2018 року станом на 07.09.2023 року, яка складається із заборгованості за кредитом (тілом кредиту) у загальному розмірі 8252,26 грн, а у задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 1843,61 грн (2684,00 грн х 8252,26 грн : 12013,94 грн = 1843,61 грн).

Outcome: partial