Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. 25 лютого 2021 року рішенням Чугуївського міського суду Харківської області шлюб між ними розірвано. Від даного шлюбу у них є спільна малолітня дитина - син [PERSON] , [INFO] , який залишився проживати з матір`ю, позивачкою по справі, за адресою : [ADDRESS] з 2015 року по теперішній час, яка повною мірою піклується та виховує його, забезпечує необхідним харчуванням, одягом, належним медичним доглядом, іншими необхідними речами. Відповідач, у свою чергу, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, не піклується про її здоров`я, фізичний, психічний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, у зв`язку з чим вона звернулась у 2020 році до Чугуївського міського суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини [PERSON] . Позивач вказує, що вона займається вихованням та розвитком дитини самостійно, забезпечує всім необхідним, у зв`язку із чим звернулася до суду з позовом. Від позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, до позову додана його нотаріально завірена заява від 02.07.2024 про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, в якій просив справу розглядати без його участі. Представник третьої особи надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , яка змінила своє прізвище з « [PERSON] » у зв`язку з розірванням шлюбу з відповідачем, за рішенням Чугуївського міського суду від 25.02.2021 по справі № 636/2659/20 є матір`ю малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , на підтвердження чого надано Свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Відповідно до Довідки ФОП [PERSON] від 10.07.2024 року, під час відвідування лікаря, дитина перебуває у супроводі матері, яка дбає про її здоров`я. Батько, [PERSON] , з сімейним лікарем не спілкувався, здоров`ям дитини не цікавився. Згідно з довідкою КЗ «Чугуївський ліцей № 1 ім І.Ю. Рєпіна» від 10.07.2024 року, малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , навчається в КЗ «Чугуївський ліцей № 1 ім І.Ю. Рєпіна» у 4-А «ласі. Відповідно до Побутової характеристики від 10.07.2024 року родина проживає за адресою: [ADDRESS] з 2015 року по теперішній час, будь-яких конфліктних ситуацій з сусідами в родини не має, спиртними напоями не зловживають, ведуть здоровий спосіб життя. 02 липня 2024 року відповідач підписав нотаріально завірену заяву про відмову від батьківських прав стосовно свого сина, [PERSON] , посвідчену приватним нотаріусом Сіухіним Ігорем Івановичем та зареєстрована в реєстрі за № 1007 Конвенція про права дитини, що ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, визнаючи, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, забезпечує те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. У відповідності до ч. 2 та ч. 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, крім того зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частина 4 ст. 155 СК України передбачає покладання на батьків відповідальності, встановленої законом, за ухилення їх від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до діючого СК України, до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачено застосування таких правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальність, зокрема, позбавлення батьківських прав. Стаття 164 СК України передбачає підстави позбавлення батьківських прав, якими можуть бути: ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; якщо батьки є хронічними алкоголіками або наркоманами; якщо батьки вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва (п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України) Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною, однак не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Таким чином, оскільки відповідач не переймається станом здоров`я своєї дитини, ухиляється від виконання своїх обов`язків, передбачених законом по вихованню та матеріальному утриманню, суд приходить до висновку щодо необхідності позбавлення його батьківських прав і не бачить підстав для відмови в задоволенні позову, оскільки в даному конкретному випадку виявив та оцінив позитивний результат у майбутній долі малолітньої дитини і вважає, що таким чином та в такий спосіб будуть захищені її права та інтереси. Надані докази є підтвердженням того, що позбавлення батька батьківських прав є доцільним, оскільки відповідач допустив свідоме нехтування своїми обов`язками щодо виховання і утримання дитини, ухилення від виконання своїх обов`язків. Суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу право на звернення до суду із заявою про надання права на побачення з дитиною у відповідності зі ст. 168 СК України, якщо це не завдасть шкоди життю, здоров`ю та моральному вихованню дитини, за умови присутності іншої особи, що в свою чергу, на думку суду буде стимулювати відповідача до виправлення й надасть можливість в майбутньому, при наявності бажання, звернутись до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі вищевикладеного, перевіривши матеріали цивільної справи та надані докази, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved