Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

В липні 2024 року ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулось до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за договором кредитної лінії у розмірі 34\~750,00 грн. та понесених судових витрат. Як на підставу позовних вимог посилалось на те, що 17.08.2023 між ТОВ «Качай Гроші» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 00-9189615. Вказаний договір було підписано позичальником за допомогою електронного цифрового підпису у вигляді одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов договору позичальнику було надано кредит у розмірі 10\~000,00 грн. зі сплатою відсотків за його використання. ТОВ «Качай Гроші» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного договору. Проте, через неналежне виконання позичальником його грошових зобов`язань утворилась заборгованість у розмірі 34\~750,00 грн., яка складається з: 10\~000,00\~грн. - заборгованості за основними зобов`язаннями, 24\~250,00\~грн. - заборгованість за відсотками, 500,00 грн. заборгованість з комісії. В подальшому 10.04.2024 між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ\~«Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу № 1-10042024, відповідно до умов якого позивач набув права грошової вимоги до боржників, в тому числі до відповідача. Відповідно до ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 03.07.2024 матеріали позовної заяви ТОВ «Факторинг Партнерс» до [PERSON] передано за підсудністю до Ленінського районного суду м. Миколаєва. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 23.07.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. 30.09.2024 на адресу суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого він просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень проти позову посилався на те, що позивачем не надано належним та допустимих доказів того, що наявні в матеріалах справи сторінки договору позики було створено в порядку, передбаченому ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також того, що даний договір підписувався електронним підписом позичальника. Наголошував, що він не укладав договір, який долучає позивач. Вказував на те, що нарахований позивачем розмір відсотків не відповідає принципам розумності та справедливості, значно перевищує розмір самої заборгованості. При цьому відповідач окремо зауважував на тому, що матеріали справи не містять належного та допустимого доказу перерахування йому суми позики. Також [PERSON] вважав, що жодним чином не підтверджено наявність прав вимоги до нього у первісного кредитора. Відповідач, окрім викладеного, зазначав про те, що визначений позивачем розмір витрат на правничу допомогу є завищеним і не відповідає дійсному характеру наданої правничої допомоги. 07.10.2024 представник позивача направив суду відповідь на відзив, в якій посилаючись на обґрунтованість позовних вимог та безпідставність доводів відповідача, просив задовольнити позов в повному обсязі. Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07.10.2024 витребувано у АТ\~КБ «ПриватБанк» інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ; інформацію про зарахування коштів в період з 17.08.20223 по 20.08.2023 на дану платіжну картку [NUMBER] , банком-емітентом якої є АТ КБ «ПриватБанк», у сумі 10\~000,00\~грн. (або 10\~500,00 грн.), із зазначенням відомостей про те, від кого відбулось зарахування коштів. Витребувані відомості надійшли на адресу суду 05.11.2024. В судове засідання представник позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» Воронков\~О.М. в режимі відеоконференції не вийшов, про розгляд справи повідомлений належним чином. У позові позивач просив розглядати справи за відсутності його представника та просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить його розписка від 29.10.2024 (а.с.94), причин неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. 17.08.2023 між ТОВ «Качай Гроші» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 00-9189615, відповідно до умов якого товариство надає позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором (а.с. 6-10). Згідно п. 1.2-1.4 договору сума кредитного ліміту складає 10\~000,00 грн., строк дії кредитної лінії 120 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит до 15.12.2023 або достроково. Тип процентної ставки фіксована. Знижена процентна ставка становить 0,75 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше рекомендованої дати. Стандартна процентна ставка складає 2,50 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом. Орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладення договору становить 5\~249,09 %. Відповідно до п. 1.5 договору за надання кредиту позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю комісію у розмірі 5,00 % від суми кредиту, що складає 500,00 грн. Згідно п. 3.1 договору розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється за період з дати перерахування коштів кредиту з поточного рахунку кредитодавця на платіжну картку позичальника до дня повернення кредиту протягом дії кредитної лінії. У випадку невиконання зобов`язання по поверненню заборгованості у вказаний в п. 1.3 договору строк, проценти нараховуються і за період прострочення з моменту виникнення такої прострочки. Відповідно до п. 3.3, 3.4 договору к разі несплати позичальником платежу у рекомендовану дату оплати, згідно п. 1.3.1 даного договору, за зниженою процентною ставкою, позичальник з дати видачі кредиту сплачує проценти за стандартною процентною ставкою, встановленою п. 1.4.2 договору. Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку кредиту, визначеного договором, є процентами, що нараховуються за неправомірне користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. У відповідності до п. 7.11 цей договір укладається шляхом направлення його тексту кредитодавцем в особистий кабінет позичальника для ознайомлення та підписання. Договір набирає чинності з моменту одержання кредитодавцем договору із електронним підписом одноразовим ідентифікатором позичальника. Положеннями п. 7.3 договору передбачено, що позичальник підтверджує, що йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація, вказана в ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування, ознайомлений зі змістом ст. 25 ЗУ «Про споживче кредитування» та ознайомлени з Правилами надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Качай Грроші», повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, повний текст яких розміщений на сайті https: //kachay.com.ua/. Після укладення договору 17.08.2023 ТОВ «Качай Гроші» ініціювало переказ коштів згідно договору № 00-9189615 від 17.08.2023 безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «ФК «Контрактовий дім» на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 22.04.2024 за вих.\~№ 4706(а.с. 20-21), переліком успішних транзакцій, за якими були перераховані кошти (а.с. 23). Також факт отримання відповідачем грошових коштів в сумі 10\~000,00 грн. підтверджується повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» від 28.10.2024 за вих. №\~20.1.0.07/241023/43616, згідно якого на ім`я [PERSON] , ІПН [NUMBER] , в банку емітовано картку № [NUMBER] , на яку 17.08.2023 здійснено переказ коштів в сумі 10\~000,00 грн. Інформація про платника відсутня (а.с. 95). Проте відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, в зв`язку з чим станом на 10.04.2024 утворилась заборгованість за період з 17.08.2023 по 14.12.2023 включно в розмірі 34\~750,00 грн., яка складається з: 10 000,00 грн. заборгованість по тілу кредиту, 24 250,00 грн. - заборгованість за відсотками, 500,00 грн. комісія, що підтверджується детальним розрахунком заборгованості (а.с. 24, 25). 10.04.2024 між ТОВ «Факторинг Партнерс» та ТОВ «Качай Гроші» було укладено договір факторингу № 1-10042024, згідно умов якого клієнт передав фактору, а фактор прийняв права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру, в тому числі до відповідача [PERSON] (а.с. 26-32). Отже у справі, що розглядається, предметом розгляду є правовідносини сторін, що склалися у зв`язку з укладенням кредитного договору, однією із форм якого є онлайн кредит, тобто позика, оформлена через мережу Інтернет. Наведене свідчить про належне укладення між відповідачем та кредитором кредитного договору шляхом проставляння електронного підпису сторін, умови якого кредитодавцем були виконані. Відповідач свої зобов`язання за цим договором щодо повернення кредитних коштів не виконав. Аналогічна правова позиція сформована у ряді постанов Верховного Суду. Так, у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит в повному обсязі не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1\~ст. 2 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1ст. 4 ЦПК України). Згідно зі ст.\~5\~ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, Відповідно до статті 207ЦК\~України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638ЦК\~України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац 2 частини 2 статті 639ЦК\~України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із пунктом 6 частини 1статті 3\~вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону). Згідно із частиною 6 статті 11 вищезазначеного Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ «Факторинг Партнерс» є фінансовою установою, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи від 25.05.2020, яке видане Національною комісією, що здійснює Державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (а.с. 38, зворотня сторона). Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 17.08.2023 між ТОВ «Качай Гроші» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 00-9189615 у формі електронного документу, який було підписано з використанням одноразового ідентифікатора. При укладенні кредитного договору позичальника повідомлено про загальні витрати, які будуть понесені ним у разі отримання кредиту у відповідній фінансовій установі, зокрема повідомлено про реальну переплату за кредитом, тобто розмір відсотків, які зобов`язані будуть повернуті позичальником разом із грошовими коштами, наданими фінансовою установою позичальнику у кредит. На момент укладення кредитного договору [PERSON] не звертався до позивача із заявою про надання роз`яснень незрозумілих йому умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодився зі всіма умовами такого договору. На підставі договору № 00-9189615 відповідачем був отриманий кредит шляхом перерахування на його банківський рахунок (банківська картка) грошових коштів у розмірі 10\~000,00 грн. (що підтверджується повідомленням АТ КБ «ПриватБанк») зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,5 % (стандартна процентна ставка), 0,75 % (знижена процентна ставка) від суми кредиту за кожен день користування кредитом, строком на 120 календарних днів до 15.12.2023. Без реєстрації на сайті товариства та заповнення форми, а також без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, договір між [PERSON] та ТОВ «Качай Гроші» не був би укладений. Таким чином, підписавши вказаний договір, відповідач добровільно погодився на визначені у ньому умови кредитування, в тому числі розмір відсотків за користування кредитними коштами, взяв на себе відповідні зобов`язання. У зв`язку з невиконанням [PERSON] умов договору, згідно наданого позивачем розрахунку станом на 10.04.2024 утворилась заборгованість за період з 17.08.2023 по 14.12.2023 включно в розмірі 34\~750,00 грн., яка складається з: 10 000,00 грн. заборгованість по тілу кредиту, 24 250,00 грн. - заборгованість за відсотками, 500,00 грн. комісія, що підтверджується детальним розрахунком заборгованості (а.с. 24, 25). Вказаний розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано. Матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між позикодавцем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позикодавцем були виконані. Однак відповідач свої зобов`язання за цим договором щодо повернення кредитних коштів не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість згідно розрахунку позивача, який відповідає умовам, узгодженим між сторонами, а також сумам, отриманим відповідачем. Доказів, які б спростовували правильність наданих позивачем розрахунків, матеріали справи не містять. Статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України). Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, в тому числі, договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514\~цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Приймаючи до уваги вищевикладене, позивач ТОВ «Факторинг Партнерс» у передбаченому законом порядку набув право вимоги до відповідача за вище вказаним договором. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором кредитної лінії належним чином не виконав, отримані кошти та нараховані відсотки не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість, яка не спростована, згідно статей 526, 1054\~ЦК України з відповідача підлягає стягненню заборгованість в загальному розмірі 34\~750,00 грн., яка підтверджена розрахунками позивача та відповідачем не спростована. Відтак позовні вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс» в частині стягнення заборгованості обґрунтовані і підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Seryavin and others v. Ukraine, №4909, параграф 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Враховуючи викладене, інші аргументи відповідача, визначені ним як підстави заперечення проти позовних вимог, не мають вирішального значення для розгляду справи по суті та не спростовують висновків суду про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3 028,40 грн. При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного. Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду: - копію договору про надання правової допомоги від 15.02.2024 № 15-02/2024, укладеного між АБ «Лігал Ассістенс» та ТОВ «Факторинг Партнерс»; - копію заявки на надання юридичної допомоги № 76 від 27.05.2024; - копію витягу з акту № 1 про надання юридичної допомоги; - копію платіжної інструкції від 10.06.2024; Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги тривалість розгляду справи, складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання адвокатських робіт (наданих послуг), фактичну відсутність участі представника позивача при розгляді даної справи, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справи підлягають частковому задоволенню, в розмірі 3 000,00 грн.

Outcome: partial