Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-19 00:00:00

У жовтні 2024 року до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з Миколаївського районного суду Львівської області надійшла позовна заява ТОВ " ФК "ЕЛІТ ФІНАНС" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 13 грудня 2013 року між АТ "АЛЬФА-БАНК" та [PERSON] укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії із встановленим лімітом у розмірі 75 000,00 грн, із фіксованою процентною ставкою - 36 % річних. АТ "АЛЬФА-БАНК" взяті на себе зобов`язання виконало належним чином, натомість відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 20 вересня 2021 року утворилась заборгованість в розмірі 39 849,01 грн. Відповідно до укладеного договору факторингу від 20 вересня 2021 року, право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ " ФК "ЕЛІТ ФІНАНС", а відтак позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 39 849,01 грн, сплачений судовий збір в розмірі 3 028,00 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 7 100,00 грн. Ухвалою суду від 09 жовтня 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву на позов. Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити в задоволені позову в частині стягнення з відповідача сплаченої заборгованості за основним боргом по кредиту в сумі 5 001,00 грн, заборгованості по нарахуванню пені/неустойки в сумі 5 201,07 грн, заборгованості по нарахованим процентам згідно хибного розрахунку, та 7 100,00 грн витрат на правову допомогу. Представник позивача інших заяв по суті справи, відповіді на письмове опитування позивача у встановлені судом строки не надав, за таких обставин суд розглядає позов на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали\~справи,\~надані позивачем\~за клопотанням\~відповідача оригінали\~письмових доказів, оцінивши докази, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що 13 грудня 2013 року між ПАТ "АЛЬФА-БАНК" та [PERSON] укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета Кредиту - споживчі потреби. Ліміт кредитної лінії у розмірі 75 000 гривень. Процентна ставка 36 % річних. ПАТ "Альфа банк" прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ "Альфа-Банк". Тобто, відповідач погодився на приєднання до публічної пропозиції, підтвердив акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодився з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання. З виписки по рахунку за кредитом відповідача вбачається, що відповідач користувався наданими йому кредитними коштами. З долученого розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що станом на 20 вересня 2021 року за кредитним договором існує заборгованість у розмірі 39 849,01 гривень, з яких: 33 975 грн. 23 коп. - прострочене тіло кредиту, 5 201 грн. 07 коп, - заборгованість за відсотками, 672 грн. 71 коп. - овердрафт. Розрахунок містить інформацію щодо розрахункового періоду, суми знятих коштів, суму внесених коштів на рахунок, суми неустойки, простроченого тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, тіло кредиту. 20 вересня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та позивачем укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, позивач набув статусу кредитора за кредитним договором від 13 грудня 2013 року, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем. Між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінив за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому, так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для часткового задоволення позову. Дослідивши надані докази, судом встановлено, що 13 грудня 2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета Кредиту - споживчі потреби. Ліміт кредитної лінії у розмірі 75 000 гривень. Процентна ставка 36 % річних. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором банком виконано своєчасно і в повному обсязі, банк надав відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Також, сторони погодили умови кредитування. Користування наданими банком коштами відповідачем підтверджується випискою по рахунку. Загальна сума заборгованості станом на 20 вересня 2021 року за кредитним договором відповідно до розрахунку становить 39 849,01 гривень, з яких 33 975,23 - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 5 201,07 грн - заборгованість за відсотками, 672, 71 грн - заборгованість за овердрафтом. Заборгованості за неустойкою (штрафом) розрахунок не містить. Разом з тим, відповідачем надано докази сплати АТ «Альфа-Банк» в рахунок погашення заборгованості за кредитом 5001,00 грн, що підтверджується квитанцією від 19 березня 2018 року. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати їх повернення. Таким чином, первісний кредитор, надавши відповідачеві можливість розпоряджатись кредитними коштами, виконав свої зобов`язання за кредитним договором, позивач має право вимоги за укладеним кредитним договором до відповідача, при цьому останній, користуючись кредитними коштами, належним чином не виконував свої зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості. Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача 34 848,01 грн (39 849,01 грн - 5001,00 грн) Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, зокрема розмір відшкодованих судових витрат визначається пропорційно сумі задоволених позовних вимог. Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. З огляду на часткове задоволення судом позовних вимог із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 2 647,98 грн, яка являється пропорційною розміру задоволених позовних вимог (3 028,00 х (100 х 34 848,01:39 849,01 ) : 100). Позивач просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 7 100,00 грн. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивач надав договір № 05-10/23 про надання правничої допомоги від 05 жовтня 2023 року, акт № 1 прийняття-передачі наданих послуг від 07 березня 2024 року (а.с. 27), копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, платіжну інструкцію № 1132 від 07 березня 2024 року. Враховуючи співмірність наданих адвокатом Макєєвим В. М. послуг зі складністю справи, витраченим адвокатом часом, обсягом наданих послуг, ціною позову; беручи до уваги те, що позов було задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 6 208,95 грн, що являється пропорційним до розміру задоволених позовних вимог (7 100 х ( 100 х 34 848,01:39 849,01) : 100).

Outcome: approved