Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

05 листопада 2024 року через систему «Електронний суд» звернулася представник позивача з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] , ІПН [NUMBER] , на користь [PERSON] , ІПН [NUMBER] , на утримання [PERSON] [INFO] , на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 21.05.2024 року, по справі №947/36420/23 з 1/4 до 1/6 частини доходу платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням. В обґрунтування свого позову посилається на те, що позивач та відповідачка проживали у незареєстрованому шлюбі, від спільного життя мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що спільне життя не склалось та після народження доньки батьки декілька разів сходились та розходились. Позивач, в той час поки перебував на території України, спілкувався з дитиною та приймав участь у її вихованні та утриманні. В подальшому, у 2021 році позивач створив нову сім`ю, в якій має на утриманні двох неповнолітніх дітей дружини від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , які проживають разом із позивачем. Після початку військової агресії російської федерації проти України, відповідач вимушений був разом із сім`єю виїхати за межі України до Німеччини, де перебуває до теперішнього часу. Однак, з моменту народження доньки [PERSON] , відповідач постійно, щомісячно перераховував та передавав відповідачці кошти на утримання дитини. Після переїзду відповідачки на проживання до Великої Британії, а саме до [PERSON] , відповідачка не погоджуючись з розміром коштів, які щомісячно отримувала на утримання дитини звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою про стягнення з [PERSON] її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу, щомісячно. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21.05.2024 року по справі №947/36420/23 позов [PERSON] було задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше половини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи стягнення з 16.11.2023 року до повноліття дитини. \~ \~ \~ \~Позивач зазначає, що на період розгляду позовної заяви про стягнення аліментів, дружина позивача була вагітною спільною з позивачем дитиною. [INFO] у позивача народився син [PERSON] . Позивач стверджує, що станом на теперішній час на повному утриманні позивача перебувають його дружина, яка не працює у зв`язку з доглядом за новонародженою дитиною, двоє дітей дружини від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , які мешкають разом з позивачем та спільна дитина [PERSON] , [INFO] . Позивач вважає, що для забезпечення потреб дітей що перебувають на утриманні позивача доцільним є зменшити розмір аліментів, які стягуються на утримання [PERSON] [INFO] , до 1/6 частки від усіх доходів [PERSON] . Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 06.11.2024 року провадження у справі було відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. 26 листопада 2024 року відповідач [PERSON] подала через систему «Електронний суд» Відзив на позовну заяву, в яком зазначала, що з наведеними у позовній заяві вимогами відповідач повністю не згодна та просить Суд у задоволені позовних вимог відмовити. В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача зазначала, що позивач переказав на картку відповідачки лише 2500 гривень 23 вересня 2024 року та 2500 гривень 1 жовтня 2024 року. Зазначає, що позивач не утримує свою доньку, не виконує своїх батьківських обов`язків з піклування та турботи не виконує обов`язків з організації та контролю відвідувань дитиною школи, або секції, або вакцинації, або здоров`я, нічого, жодних навичок, знань, спортивних досягнень. Зазначає, що позивач працює моряком та за останньою відомою інформацією він збирався підвищувати кваліфікацію механіка машинного відділу. Стверджує, що станом на 24.06.2024 року позивач був на роботі у морі та цю інформацію приховує, чим ухиляється від свого законного обов`язку утримувати та виховувати дитину. Зазначає, що у власності позивача був автомобіль та квартира у ЖК [PERSON] . 26 листопада 2024 року через систему «Електроний Суд» відповідач [PERSON] надіслала клопотання, в якому просила суд провести судове засідання по цій справі в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 27.11.2024 року у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про участь у всіх судових засіданнях в режимі відеоконференції по цивільній справі відмовлено. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України Представник позивача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні, призначеному на 10.12.2024 року, підтримала вимоги позову та наполягала на їх задоволенні в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з підстав, зазначених у Відзиві. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками у свідоцтві про народження зазначені [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21.05.2024 року по справі №947/36420/23 позов [PERSON] було задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше половини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи стягнення з 16.11.2023 року до повноліття дитини. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09.10.2021 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). [INFO] народився [PERSON] , батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно копій свідоцтв про народження у [PERSON] є діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Стаття 15 ЦК України\~закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування та найважливішим обов`язком батьків. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей\~150,\~180 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Положеннями ч.2\~ст. 182 СК України\~передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з пунктом 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Вказана правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 (провадження № 61-7397св21). Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки народився син від іншого шлюбу, є необхідність допомагати дружині та дітям дружини від попереднього шлюбу. Статтею 192 СК України\~передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга\~статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі\~статтею 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивач зазначав, що визначений судом розмір аліментів він не має можливості сплачувати, оскільки його сімейний стан змінився, однак, який саме розмір аліментів він мав на увазі, враховуючи, що рішення від 21.05.2024 року до виконання не пред`являлось, залишилось не зрозумілим. Однак зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини [PERSON] не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. В матеріалах справи відсутні докази погіршення майнового стану позивача, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дитину\~- [PERSON] , без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини\~ [PERSON] [INFO] , та суперечитиме її інтересам. Відповідно до частини другої\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Варто також наголосити, що судова практика містить висновки і щодо того, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку щодо утримання дитини (відповідний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 755/14148/18, від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20). Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Суд вважає, що зміна розмір аліментів, що стягуються з позивача на утримання дитини\~ [PERSON] [INFO] , з 1/4 частки його заробітку (доходу), щомісячно, до 1/6 частки заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні ще одну дитину та дітей дружини від попереднього шлюбу, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дочки [PERSON] та суперечитиме її інтересам. Разом з тим, суд враховує, що доказів ненадання грошових коштів на утримання дітей - [PERSON] та [PERSON] їх батьком [PERSON] у судовому засідання надано не було. Таким чином, суд встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову [PERSON] , оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану - народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19, від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20, від 22 липня 2024 року у справі № 688/4308/23. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed