Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

07 жовтня 2024 року представник позивача Чуча С.О. звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр» суму кредитної заборгованості за договором № 10.09.2022-100001632 від 10.09.2022 в розмірі 12720 грн 00 коп. Також просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр» суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позову зазначила, що 10.09.2022 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 10.09.2022-100001632 шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною договору, та відповідно до якого позивачу надано кредит в розмірі 6000,00 грн строком на 42 дні з фіксованою процентною ставкою «Економ»/«Стандарт». Ставка «Економ» нараховується у розмірі 2% за день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ» та закінчується через 14 днів. Ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 3% за день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ». При цьому, первинний період користування кредитом 14 днів з дня його надання, а черговий період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду. Відповідно до Розділу 3 Договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит, сума та умови якого встановлюється в заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти та в якій встановлюється дата надання, сума кредиту, строк, на який надається кредит та проценти, а також Графік платежів. Пунктом 4.1. Договору передбачено надання кредиту на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача. Таким чином, відповідач, уклавши з позивачем кредитний договір № 10.09.2022-100001632, взяв на себе обов`язок повернути позивачу кредит та відсотки за кредитним договором у строки та в розмірах, встановлених умовами договору. Проте, всупереч вимог договору позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно умов договору, погашення кредиту та відсотків за кредитом. Станом на 03.10.2024 заборгованість відповідача перед ТОВ «Споживчий центр» складає 12720,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 6000,00 грн; заборгованість за відсотками 6720,00 грн. Ухвалою суду від 09 жовтня 2024 року у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому даної ухвали подати відзив на позовну заяву, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. 05.11.2024 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній не визнав позовні вимоги. Посилався на те, що даних, які б достовірно підтверджували факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів у справі не міститься. Повідомив, що 22.09.2022 з ним стався трагічний випадок, внаслідок якого йому була встановлена 2 група інвалідності, та в нього погіршилася пам`ять. Про кредитний договір йому стало відомо зі змісту позовної заяви. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. До відзиву на позовну заяву додав копії медичної документації. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. За приписами ст.\~263\~ЦПК\~України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13\~ЦПК\~України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст.\~81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79\~ЦПК\~України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) від ТОВ «Споживчий центр» та Заявки, що є невід`ємною частиною Пропозиції, кредитодавець ТОВ «Споживчий центр» надав позичальнику [PERSON] відповідно до умов Кредитного договору № 10.09.2022-100001632 від 10.09.2022 кредит на суму 6000\~грн, первинний період користування яким складає 14 днів, з фіксованою процентною ставкою 2% за день користування (ставка «Економ»), та черговими періодами користування кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду, з фіксованою процентною ставкою у розмірі 3% за день користування (ставка Стандарт»). Строк кредиту 42 дні. Дата повернення кредиту 21.10.2022. Згідно з п.10.1.Договору зазначений кредитний договір набирає чинності з дати отримання кредитодавцем у інформаційній системі від позичальника відповіді про прийняття пропозиції, підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником від кредитодавця на номер телефону позичальника, вказаний при реєстрації у інформаційній системі кредитодавця. До позову додано підтвердження кредитного договору № 10.09.2022-100001632 від 10.09.2022, копію квитанції про електронний переказ коштів на рахунок позичальника за договором № 10.09.2022-100001632 від 10.09.2022 на суму 6000,00 грн; довідку-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором № 10.09.2022-100001632 від 10.09.2022 позичальника [PERSON] за період з 10.09.2022 по 21.10.2024, яка складає 12720,00 грн, з них: 6000,00 грн - основний борг, 6720,00 грн проценти. Відповідно до Розділу 3 Договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит, сума та умови якого встановлюється в заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти та в якій встановлюється дата надання, сума кредиту, строк, на який надається кредит та проценти, а також Графік платежів. Згідно з п.2.1 Договору електронний кредитний договір, частиною якого є пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), укладається кредитодавцем та позичальником у порядку, передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію». Пунктом 4.1. Договору передбачено надання кредиту на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5167-80ХХ-ХХХХ-5766. Відповідно до умов договору Пропозиція про укладення кредитного договору (оферта) від ТОВ «Споживчий центр» та Заявка, що є невід`ємною частиною Пропозиції, складають кредитний договір № 10.09.2022-100001632 від 10.09.2022. ТОВ «Споживчий центр» надав позичальнику [PERSON] відповідно до умов зазначеного договору кредит на суму 6000 грн, первинний період користування яким складає 14 днів, з фіксованою процентною ставкою 2% за день користування (ставка «Економ»), та черговими періодами користування кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду, з фіксованою процентною ставкою у розмірі 3% за день користування (ставка Стандарт»). Строк кредиту 42 дні. Відповідачем 10.09.2022 електронним цифровим підписом підписано Пропозицію про укладання кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтверджено укладання кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 6000 грн, а отже, акцептовано умови Договору. В свою чергу, [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 03.10.2024 складає 12720,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 6000,00 грн; заборгованість за відсотками 6720,00 грн. За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 530\~ЦК України\~передбачено,\~що якщо\~у зобов`язанні\~встановлений строк\~(термін)\~його виконання,\~то воно\~підлягає виконанню\~у цей\~строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Якщо сторони\~домовилися укласти\~договір у\~певній формі,\~він вважається\~укладеним з\~моменту надання\~йому цієї\~форми,\~навіть якщо\~законом ця\~форма для\~даного виду\~договорів\~не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. В силу частини 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитом банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною 2 статті 1050\~ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Положенням ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на те, що позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору та утворення, у зв`язку із цим, заборгованості за кредитом, а відповідачем, в свою чергу, суду надані заперечення проти позову, які не містять належних та допустимих доказів щодо спростування укладення договору та правильності нарахованої позивачем кредитної заборгованості, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню. Отже, суд дійшов висновку, що вимоги позову про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 12720 грн 00 коп. слід задовольнити. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved