Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

27.03.2024 позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачкою [PERSON] 26.02.2023р. було укладено договір позики №78714965, відповідно до якого остання отримала в позику грошові кошти в сумі 8500,00грн. строком на 30 днів - до 28.03.2023, зі сплатою процентів за користування позикою. Відповідачка належним чином не виконала взятих на себе зобов`язань щодо повернення позики та сплати процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в загальній сумі 34 000,00грн., яка складається із заборгованості за позикою - 8500,00грн., заборгованості за процентами - 25 500,00грн. Відповідно до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021р. ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», у зв`язку з чим він має право вимагати стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором на свою користь. Крім цього, 21.02.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір №6389398, відповідно до якого остання отримала в кредит грошові кошти в розмірі 10 000,00грн. строком на 360 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом. Відповідачка належним чином не виконала взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в загальній сумі 10 000,00грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 10 000,00грн. Відповідно до договору факторингу №24112023 від 24.11.2023 ТОВ «Авентус Україна» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», у зв`язку з чим він має право вимагати стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором на свою користь. Крім цього, 20.02.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір №06283-02/2023, відповідно до якого остання отримала в кредит грошові кошти в розмірі 2000,00грн. строком на 25 днів до 16.03.2023, зі сплатою процентів за користування кредитом. Відповідачка належним чином не виконала взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в загальній сумі 6059,60грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 2000,00грн., заборгованості за процентами - 4059,60грн. Відповідно до договору факторингу №1062023 від 01.06.2023 ТОВ «Аванс Кредит» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «ФК «Інвеструм». Відповідно до договору факторингу №27122023-1 від 27.12.2023 ТОВ «ФК «Інвеструм» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», у зв`язку з чим він має право вимагати стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором на свою користь. Крім цього, 21.02.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір №33024-02/2023, відповідно до якого остання отримала в кредит грошові кошти в розмірі 1400,00грн. строком на 14 днів- до 06.03.2023р., зі сплатою процентів за користування кредитом. Відповідачка належним чином не виконала взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в загальній сумі 5075,00грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 5075,00грн., заборгованості за процентами - 3675,00грн. Відповідно до договору факторингу №30082023/1 від 30.08.2023 ТОВ «Інвеструм Груп» (попередня назва - ТОВ «ФК «Інвеструм») відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», у зв`язку з чим він має право вимагати стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором на свою користь. Просить стягнути з відповідачки заборгованість за вказаними кредитними договорами в загальному розмірі 55134,60грн та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00грн. Заочним рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 23.04.2024 позов було задоволено повністю. Ухвалою суду від 03.06.2024 заочне рішення від 23.04.2024 за заявою відповідачки [PERSON] було скасовано, справа призначена на новий судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала повністю та пояснила, що вона не укладала жодного із зазначених кредитних договорів та не отримувала грошові кошти. Скоріш за все, ці договори були укладені та грошові отримані невідомими особами, які шахрайським чином використали її персональні дані. Вона також не зверталась до АТ «Сенс Банк» з приводу відкриття рахунку, на який було перераховані кошти за вказаними кредитними договорами. Вона немає картки цього Банку. Усі відносини з цим банком припинились в 2018 чи 2019 році, коли вона погасила кредит, який брала на придбання меблів. В кредитних договорах дійсно зазначені її дані, але звідки вони стали доступні шахраям, їй невідомо. Свої персональні дані, документи вона нікому не передавала. Мобільним банкінгом чи електронною поштою вона не користується. У зв`язку з шахрайськими діями вона звернулась до відділу поліції. ЇЇ заява була внесена до ЄРДР і проводиться досудове розслідування. Вона також звернулась до АТ «Сенс Банк» з приводу можливого розголошення її персональних даних співробітниками банку, але на даний час відповіді на своє звернення не отримала. Вважає, що підстав для стягнення з неї заборгованості за кредитними договорами немає. Просить в позові відмовити. Суд, вислухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, приходить до такого. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст.3,6,627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Ст.638,640 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.525,526,530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст610,.611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики. Так, згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Відповідно до ч.1-3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем на даний час визначається Законом України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015р. (далі - Закон №675). Відповідно до ст.3 цього Закону електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст.11 зазначеного Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч.1). Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (ч.3). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (ч.4). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним (ч.5). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6). Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч.7). У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору (ч.8). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12). Ст.12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Суд встановив, що між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачкою [PERSON] 20.02.2023 було укладено договір про надання споживчого кредиту №06283-02/2023, відповідно до якого остання отримала в кредит грошові кошти в розмірі 2000,00грн., строком на 25 днів - до 16.03.2023р. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 1,99% на добу (арк.42-44 т.1). Кредит надається клієнту в безготівковій формі на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом, - № [NUMBER] . Вказаний кредитний договір є договором приєднання, невід`ємною частиною якого є Правила надання коштів у позику, в т.ч. і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті Товариства https://avans.credit/, та укладений в ІТС Товариства з підписанням його позичальником/відповідачкою [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором -W9382. 01.06.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Інвеструм» було укладено Договір факторингу №1062023, відповідно до якого останній набув право вимоги за кредитним договором №06283-02/2023 від 20.02.2023, укладеним між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] (арк.45-47 т.1). 27.12.2023 між ТОВ «Інвеструм Груп» (попередня назва - ТОВ «ФК «Інвеструм») та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №27122023-1, відповідно до якого останній набув право вимоги за кредитним договором №06283-02/2023 від 20.02.2023, укладеним між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] (арк.48-51 т.1). Згідно з розрахунком позивача заборгованість відповідачки за вищевказаним кредитним договором станом на 29.02.2024 становить 6059,60грн. та складається із заборгованості за тілом кредиту - 2000,00грн., заборгованості за процентами - 4059,60грн. (арк.52 т.1). Крім того, між ТОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачкою [PERSON] 21.02.2023 було укладено кредитний договір №33024-02/2023, відповідно до якого остання отримала в кредит грошові кошти в розмірі 1400,00грн., строком на 14 днів - до 06.03.2023р., зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 1,50% на добу (арк.59-61 т.1). Кредит надається клієнту в безготівковій формі на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом - № [NUMBER] . Вказаний кредитний договір є договором приєднання, невід`ємною частиною якого є Правила надання коштів у позику, в т.ч. і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті Товариства https://www.zecredit.com.ua, та укладений в ІТС Товариства з підписанням позичальником/відповідачкою [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором -W3175. 30.08.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №30082023/1, відповідно до якого останній набув право вимоги за кредитним договором №33024-02/2023 від 21.02.2023, укладеним між ТОВ «ФК «Інвеструм Груп» та [PERSON] (арк.62-66 т.1). Згідно з розрахунком позивача заборгованість відповідачки за вищевказаним кредитним договором станом на 29.02.2024 становить 5075,00грн. та складається із заборгованості за тілом кредиту - 1400,00грн., заборгованості за процентами - 3675,00грн. (арк.67 т.1). Крім того, між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачкою [PERSON] 21.02.2023 було укладено договір про надання споживчого кредиту №6389398, відповідно до якого остання отримала в кредит грошові кошти в розмірі 10 000,00грн., строком на 360 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 1,99% в день (стандартна процентна ставка), з можливістю застосування зниженої процентної ставки -0,01% в день (арк.24-29 т.1). Кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] (п.2.1. договору). Вказаний кредитний договір укладений за допомогою ІТС Товариства з підписанням позичальником/відповідачкою [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором -С5874. 24.11.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №24112023, відповідно до якого останній набув право вимоги за кредитним договором №6389398 від 21.02.2023, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] (арк.30-34 т.1). Згідно з розрахунком позивача заборгованість відповідачки за вищевказаним кредитним договором станом на 29.02.2024 становить 10 000,00грн. та складається із заборгованості за тілом кредиту - 10 000,00грн. Крім того, між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачкою [PERSON] 26.02.2023 було укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №78714965, відповідно до якого остання отримала в позику грошові кошти в сумі 8500,00грн., на строк 30 днів - до 28.03.2023, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 2,5% в день (стандартна), 1% в день (знижена відповідно до умов Програми лояльності), 2,7% в день (за понадстрокове користування позикою (не застосовується в період карантину)) (арк.9-11 т.1). Кредит надається шляхом його перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу - № [NUMBER] . Вказаний кредитний договір є договором приєднання, невід`ємною частиною якого є Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики у кінці строку позики), а також Офіційні правила програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (ТМ «MYCREDIT»), які розміщені на сайті Товариства https://mycredit.ua, та укладений за допомогою ІТС Товариства з підписанням позичальником/відповідачкою [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором -bSEa3AYbt6. 14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого останній набув право вимоги за договором позики №78714965 від 26.02.2023, укладеним між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] (арк.12-17 т.1). Згідно з розрахунком позивача заборгованість відповідачки за вищевказаним договором позики станом на 29.02.2024 становить 34 000,00грн. та складається із заборгованості за позикою - 8500,00грн., заборгованості за процентами - 25 500,00грн.(арк.18 т.1). Відповідно до інформації АТ «Сенс Банк» від 29.07.2024, [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , є клієнтом Банку та на її ім`я відкрито декілька рахунків, в т.ч. [NUMBER] з електронним платіжним засобом на підставі її заяви від 16.02.2023, оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 16.02.2023, підписаними [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором - 2527, та акцептованою Банком, тобто на підставі укладеного в електронній формі договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Сенс Банк» (арк.187-195 т.1). Згідно з випискою в АТ «Сенс Банк» по рахунку [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] , з платіжною карткою № [NUMBER] , 21.02.2023 здійснено зарахування переказу в сумі 2000,00грн., 10 000,00грн., 1400,00грн., 27.02.2023 - 8500,00грн (арк.115 т.1). Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.03.2023 за заявою [PERSON] 17.03.2023 до реєстру були внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, за фактом укладання невстановленими особами кредитного договору в АТ КБ «Сенс Банк» №3446 від 17.03.2023 з використанням її даних (арк.195 т.1). В зазначеному кримінальному провадженні [PERSON] визнана потерпілою (арк.107-113 т.1). Постановою дізнавача СД ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області від 24.03.2023 кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (арк. 236-237 т.1). Постановою прокурора Дніпровської окружної прокуратури м.Запоріжжя від 04.12.2024 постанова дізнавача від 24.03.2023 скасована, матеріали кримінального провадження направлені для подальшого розслідування (арк.20 т.2). Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас, цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц, постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі №904/2104/19). Згідно з ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. П.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», №63566/00). З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. В даному випадку суд виходить з того, що сторони є вільними в укладанні договору та визначенні його умов. Кредитний договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов такого виду договорів, що підтверджується їх підписами у відповідному письмовому документі. При цьому, кредитний договір, укладений в інформаційно-телекомунікаційній системі шляхом обміну електронними повідомленнями, з підписанням електронним цифровим підписом, електронним підписом з одноразовим ідентифікатором або іншим аналогом власноручного підпису, відповідно до ст.207 ЦК України, ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, тобто недійсним в силу закону, та відповідно до ст.215 ЦК України визнання його таким судом не вимагається. Так, суд вважає встановленим та доведеним, що відповідачка [PERSON] , діючи вільно, на власний розсуд, уклала кредитні договори: з ТОВ «Аванс Кредит» №06283-02/2023 від 20.02.2023 на суму 2000,00грн., з ТОВ «ФК «Інвеструм» №33024-02/2023 від 21.02.2023 на суму 1400,00грн., з ТОВ «Авентус Україна» №6389398 від 21.02.2023 на суму 10 000,00грн, з ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» №78714965 від 26.02.2023 на суму 8500,00грн., зобов`язавшись повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними в порядку та строки, визначені вказаними договорами. При цьому, за змістом наданих суду кредитних договорів, які визнаються судом належними та допустимими доказами у цій справі, всі вони були укладені за допомогою ІТС Товариств-кредиторів, оформлені письмовими документами і підписані сторонами в передбачений чинним законодавством спосіб (позичальником/відповідачкою - електронним цифровим підписом з одноразовим ідентифікатором), що узгоджується з положеннями ст.207,1055 ЦК України, ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». За змістом кредитних договорів надання кредиту позичальнику/відповідачці [PERSON] передбачалось шляхом безготівкового переказу кредитних коштів на зазначені нею реквізити платіжної картки - № [NUMBER] . Зазначена платіжна картка (електронний платіжний засіб) була випущена АТ «Сенс Банк» для обслуговування поточного рахунку [NUMBER] , відкритого на ім`я [PERSON] на підставі її заяви від 16.02.2023 та укладеного між нею та АТ «Сенс Банк» в електронній формі договору про банківське обслуговування фізичних осіб, і на неї 21.02.2023 були зараховані перекази в сумі 2000,00грн., 10 000,00грн., 1400,00грн., 27.02.2023 - 8500,00грн, що відповідають розмірам кредитних коштів за вищезазначеними кредитними договорами. Вказані обставини підтверджуються інформацією АТ «Сенс Банк», копіями документів, на підставі яких відкрито банківський рахунок, а також випискою з особового рахунку [NUMBER] з платіжною карткою № [NUMBER] , яка є первинним бухгалтерським документом. Ці докази суд вважає належними, допустимими, достовірними та достатніми для ухвалення цього рішення. Доводи відповідачки [PERSON] про те, що вона не укладала вказані кредитні договори, не підписувала їх та не отримувала кредитні кошти, жодними належними та допустимими доказами не підтверджені, а навпаки спростовуються безпосередньо дослідженими судом копіями кредитних договорів, в яких зазначені персональні дані відповідачки [PERSON] - її ПІБ, дата народження - [INFO] , ІПН (РНОКПП) - [NUMBER] , адреса - [ADDRESS] , паспорт - [NUMBER] , телефон - [NUMBER] , електронна пошта - [INFO] . Інформація про ПІБ, дату народження, РНОКПП, місце реєстрації, паспортні дані збігаються з тими, що зазначені в наданих суду відповідачкою документах - паспорті громадянина України у формі ID-картки, довідці про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру. Належність відповідачці зазначених в кредитних договорах мобільного номеру телефону та адреси електронної пошти жодними належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами не спростовані. Само по собі звернення відповідачки [PERSON] до правоохоронних органів із заявою про вчинення щодо неї шахрайських дій та наявність відповідного кримінального провадження не спростовує заявлених в цій справі позовних вимог. Жодних відомостей щодо результатів вказаного кримінального провадження, встановлення причетних до злочину осіб тощо позивачка суду не надала, в судовому засіданні пояснила, що досудове розслідування триває. Отже, суд вважає вказані кредитні договори чинними та обов`язковими для виконання. Товариства - первісні кредитори перерахували кредитні кошти на банківську картку відповідачки [PERSON] , однак остання порушила свої зобов`язання за кредитними договорами, отримані кредити не повернула, проценти за користування ними не сплатила, що в цій справі відповідачкою не спростовано. На даний час право вимагати стягнення заборгованості за вказаними кредитними договорами належить позивачу на підставі договорів факторингу №27122023-1 від 27.12.2023, №30082023/1 від 30.08.2023, №24112023 від 24.11.2023, №14/06/21 від 14.06.2021 з додатками, копії яких додані до позовної заяви і є належними та допустимими доказами у цій справі. В цій справі позивач вимагає стягнення з відповідача заборгованості: - за кредитним договором №06283-02/2023 від 20.02.2023 в загальній сумі 6059,60грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 2000,00грн., заборгованості за процентами - 4059,60грн. -за кредитним договором №33024-02/2023 від 21.02.2023 в загальній сумі 5075,00грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 1400,00грн., заборгованості за процентами - 3675,00грн. -за кредитним договором №6389398 від 21.02.2023 в загальній сумі 10 000,00грн., яка є заборгованістю за тілом кредиту, -за кредитним договором №78714965 від 26.02.2023 в загальній сумі 34 000,00грн., яка складається із заборгованості за позикою - 8500,00грн., заборгованості за процентами - 25 500,00грн. На підтвердження розміру заборгованості за вказаними кредитними договорами позивачем надані суду розрахунки заборгованостістаном на 29.02.2024. Визначений позивачем розмір заборгованості існував і на момент передачі позивачу первісними кредиторами прав вимоги до боржника [PERSON] , що підтверджено додатками до договорів факторингу - витягом з реєстру боржників. Однак, надані позивачем розрахунки заборгованостіпо своїй суті є аналітичними документами, складеними представником позивача в односторонньому порядку для звернення до суду з цим позовом. Реквізитів первинного бухгалтерського документа вказані документи не містять, у зв`язку з чим суд вважає їх неналежними та недопустимими доказами. Інших належних та допустимих доказів на підтвердження виникнення заборгованості у вищевказаному розмірі, зокрема, детального розрахунку заборгованості за процентами в заявленому розмірі у відповідності до умов укладених кредитних договорів, позивач суду не подав, у зв`язку з чим заявлена до стягнення сума заборгованості є недоведеною. Ухвалюючи рішення, суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1,4 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Отже, в силу приписів ст.631,1048 ЦК України сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки, зокрема, щодо нарахування та сплати процентів за користування позикою, лише протягом строку дії такого договору. Після спливу цього строку право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється. У зв`язку з неповерненням позичальником грошових коштів в межах визначеного в договорі строку кредитування права та інтереси кредитодавця забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 у справі 444/9519/12 та підтверджений усталеною судовою практикою. За умовами кредитного договору №06283-02/2023 від 20.02.2023 сторонами було погоджено, що отримані кредитні кошти в сумі 2000,00грн відповідачка [PERSON] повинна була повернути у строк до 16.02.2023, сплативши проценти за користування кредитом за цей період в сумі 995,00грн. За кредитним договором №33024-02/2023 від 21.02.2023 отримані кредитні кошти в сумі 1400,00грн відповідачка [PERSON] повинна була повернути у строк до 06.02.2023, сплативши проценти за користування кредитом за цей період в сумі 294,00грн. За кредитним договором №6389398 від 21.02.2023 отримані кредитні кошти в сумі 10000,00грн відповідачка [PERSON] повинна була повернути у строк до 16.02.2024, сплативши проценти за користування кредитом за цей період в сумі 68670,00грн. За кредитним договором №78714965 від 26.02.2023 отримані кредитні кошти в сумі 8500,00грн відповідачка [PERSON] повинна була повернути у строк до 28.03.2023, сплативши проценти за користування кредитом за цей період в сумі 2550,00грн. Отже, суд вважає, що право кредитора нараховувати відповідачці [PERSON] передбачені вказаними кредитними договорами проценти припинились з наступного дня, зазначеного в них строку кредитування (строку повернення кредиту). При цьому, як вже зазначалось, позивач не надав суду належних та допустимих доказів, якими могли бути виписка з особового банківського рахунку, платіжні документи тощо як первинні бухгалтерські документи, а також розрахунку заборгованості, складеного у відповідності до умов кредитного договору, які б достовірно та беззаперечно підтверджували заявлений до стягнення розмір заборгованості за процентами, в т.ч. їх нарахування поза межами визначеного договорами строку кредитування. У зв`язку з цим підстав для стягнення з відповідачки заборгованості в заявленому позивачем розмірі суд не знаходить. Разом з тим, виходячи із конкретних умов, визначених кредитними договорам, - суми кредиту, строку його повернення, розміру процентів за користування кредитом в межах визначеного строку, враховуючи, що відповідачкою [PERSON] факт укладання цих договорів на вказаних умовах, виникнення заборгованості не спростований, суд вважає, що стягненню з відповідачки підлягають неповернуті суми кредиту та несплачені проценти за користування ним в межах визначеного договорами строку, а саме, -за кредитним договором №06283-02/2023 від 20.02.2023 заборгованість за тілом кредиту - 2000,00грн , заборгованість за процентами -995,00грн., усього 2995,00грн, -за кредитним договором №33024-02/2023 від 21.02.2023 заборгованість за тілом кредиту - 1400,00грн , заборгованість за процентами - 294,00грн., усього 1694,00грн., -за кредитним договором №6389398 від 21.02.2023 заборгованість за тілом кредиту - 10000,00грн. Вмежах цієї справи позивач не вимагає стягнення з відповідачки заборгованості за процентами за вказаним кредитним договором. -за кредитним договором №78714965 від 26.02.2023 заборгованість за тілом кредиту - 8500,00грн, заборгованість за процентами - 2550,00грн., усього 11 050,00грн. Загальна сума боргу, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача становить 25 739,00грн. (2995,00грн+1694,00грн+10000,00грн+11 050,00). На підставі вищевикладеного, позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» слід задовольнити частково. Згідно з ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам на суму 25739,00грн., що становить 46,68% від первісно заявлених вимог на суму 55134,60грн. (25739,00грн х 100% / 55134,60грн), судовий збір в сумі 1413,47грн. (3028,00грн х 46,68% /100%).

Outcome: partial