Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що на підставі договору даруванні від 26.04.1994 року житловий будинок розташований у [ADDRESS] належав його батьку [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих приватним нотаріусом ХМНО Ушивець О.Ю. за реєстровим № 7052, [PERSON] та [PERSON] на праві власності належить по частині вказаного домоволодіння, розташованого у [ADDRESS] . В зв`язку із постійними конфліктами, які виникають між ним та [PERSON] щодо користування земельною ділянкою та надвірними спорудами, [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, після уточнення якого, просив суд припинити право спільної сумісної власності на домоволодіння [ADDRESS] , виділивши у його право користування належні йому частини у житловому будинку літ. А-1, а саме: житлову кімнату 2-3, площею 13,8 кв.м., житлову кімнату 2-4, площею 10,8 кв.м; житлову кімнату 2-5, площею 21,9 кв.м., житлову кімнату 2-6, площею 14,0 кв. м., у житловій прибудові: літ. А2-1: кухню 2-1, площею 4,4 кв. м., санвузол 2-7 площею 5,9 кв.м.; у житловій прибудові літ. А3: кухню 2-1, площею 5,9 кв.м., а також надвірні споруди: ганок літ. а4, гараж літ. Е, погріб літ. Д, гараж літ. В та відповідну частину огорожі літ. № 2. Визначити порядок користування земельною ділянкою, виділивши у його користування земельну ділянку площею 337 кв.м., у тому числі під будівлями без встановлення сервітуту. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.05.2017 року відкрито провадження у справі. Розпорядженням Голови Верховного Суду №4/0/9-22 від 10.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду м. Харкова, визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом м. Полтави. В Ленінському районному суді м. Полтави вищевказана цивільна справа реєстрацію в автоматизованій системі документообігу не проходила. Вищевказана цивільна справа була повернута Ленінським районним судом м. Полтави до Червонозаводського районного суду м. Харкова, та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, передана для розгляду судді Глобі М.М. Ухвалою суду від 06.03.2023 року цивільна справа прийнята до провадження та призначена до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 07.06.2023 року закрито підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду по суті. Під час розгляду справи позивач заявлені уточнені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Крім того, просив суд при ухваленні рішення суду врахувати ІІ варіант висновку судово будівельно-технічної експертизи без врахування суми компенсації та просив визначити порядок користування земельною ділянкою, виділивши у його користування земельну ділянку площею 337 кв.м., у тому числі під будівлями без встановлення сервітуту. Відповідач в судовому засіданні заявлені уточнені позовні вимоги визнала у повному обсязі. Просила суд при ухваленні рішення суду врахувати ІІ варіант висновку судово будівельно-технічної експертизи без врахування суми компенсації та просила визначити порядок користування земельною ділянкою, виділивши у її користування земельну ділянку площею 337 кв.м., у тому числі під будівлями без встановлення сервітуту. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Заяв, клопотань до суду не надходило. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши та перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як встановлено під час розгляду справи, позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 06.04.2017 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ушивець О.Ю. за реєстровим № 7052, на праві приватної власності належить частина домоволодіння, розташованого у [ADDRESS] (а.с.7). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 06.04.2017 року за № 84410417 вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить частина домоволодіння, розташованого у [ADDRESS] , виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, 06.04.2017 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ушивець О.Ю. зареєстрованого в реєстрі речових прав на нерухоме майно, зареєстрованого в реєстрі нерухомого майна 06.04.2017 року за режстровим № [NUMBER] (а.с. 7, 8). Судом встановлено, що відповідачу [PERSON] на праві власності належить частина вказаного домоволодіння. В ході судового розгляду, за клопотанням позивача, у справі була призначена будівельно-технічна експертиза, проведення якої було доручено експертам Харківського науково дослідницького інституту судових експертиз ім. заслуженого М.С. Бокаріуса. Експертним висновком судової будівельно-технічної експертизи № 4740/19021/19022 від 22.08.2017 року експертом зазначено, що на розгляд суду надається варіант розподілу домоволодіння [ADDRESS] між співвласниками, при якому одному з співвласників виділяється у житловому будинку літ. А-1: житлову кімнату 2-3, площею 13,8 кв.м., житлову кімнату 2-4, площею 10,8 кв.м., житлову кімнату 2-5, площею 21,9 кв.м., житлову кімнату 2-6, площею 14,0 кв.м., у житлових прибудовах: літ. А2-1 та літ. а3: кухню 2-1, площею 10,3 кв.м., санвузол площею 5,9 кв.м., а також надвірні споруди ганок лат. А4, гараж літ. Е, гараж літ. В та відповідна частина огорожі. Експерт зазначила, що вищевикладений розподіл можливий з відступом від земельних часток, співвласників, тому в даному варіанті зазначено як змінилися частки співвласників. Надати варіанти порядку користування земельною ділянкою розташованої по [ADDRESS] між співвласниками, з урахуванням порядку користування, що склався, не надається можливим. Також, з технічної точки зору, запропонувати варіанти розподілу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] відповідно до ідеальних (по ) часток співвласників не надається можливим. На розгляд суду експертом надано чотири варіанти розподілу з відступом від розміру часток співвласників по 1/2 . При цьому зазначено: як змінилися частки співвласників, у зв`язку з цим приведені розрахунки грошової компенсації. Відповідно до приведених вимог технічна можливість для влаштування проходу на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] наближеного до входу до будинку, розташованого зі сторони житлового будинку [ADDRESS] , мається. Влаштувати ще один проїзд на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] наближеного до входу до будинку, розташованого зі сторони житлового будинку [ADDRESS] , не надається можливим, з причин вказаних в дослідницькій частині висновку. На розгляд суду запропоновано чотири варіанта визначення порядку користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , відповідно до ідеально частки кожного з співвласників житлового будинку. Відповідно до першого варіанту розподілу житлового будинку і надвірних будівель, частки перерозподіляються та складуть: І співвласник 49/100 частки; ІІ співвласник 51/100 частки. Відповідно до зроблених розрахунків, грошову компенсацію необхідно виплатити: ІІ співвласнику на користь І співвласника у розмірі 13405 грн. (4347*917285/297452). Для здійснення запропонованого варіанта розподілу переобладнання проводити непотрібно. Відповідно до другого варіанту розподілу житлового будинку і надвірних будівель, частки перерозподіляються та складуть: І співвласник 36/100 частки; ІІ співвласник 64/100 частки. Відповідно до зроблених розрахунків, грошову компенсацію необхідно виплатити: ІІ співвласнику на користь І співвласника у розмірі 131491 грн. (42639*917285/297452). Для здійснення запропонованого варіанта розподілу переобладнання проводити непотрібно. Відповідно до третього варіанту розподілу житлового будинку і надвірних будівель, частки перерозподіляються та складуть: І співвласник 33/100 частки; ІІ співвласник 67/100 частки. Відповідно до зроблених розрахунків, грошову компенсацію необхідно виплатити: ІІ співвласнику на користь І співвласника у розмірі 157506 грн. (51075*917285/297452). Для здійснення запропонованого варіанта розподілу, переобладнання проводити непотрібно. Відповідно до четвертого варіанту розподілу житлового будинку і надвірних будівель, частки перерозподіляються та складуть: І співвласник 46/100 частки; ІІ співвласник 54/100 частки. Відповідно до зроблених розрахунків, грошову компенсацію необхідно виплатити: ІІ співвласнику на користь І співвласника у розмірі 39374 грн. (12768*917285/297452). Для здійснення запропонованого варіанта розподілу, переобладнання проводити непотрібно. За змістом ст. ст. 316, 317\~ЦК\~України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах норм чинного законодавства. Відповідно до ст.\~358\~ЦК\~України - кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно зі ст.\~364\~ЦК\~України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Статтями 363, 367\~ЦК\~України передбачено, що поділ (виділ частки) майна, що є об`єктом спільної часткової власності, в натурі між співвласниками припиняє право спільної часткової власності щодо цих співвласників. Виходячи зі змісту цих норм, поділ (виділ частки) є можливим якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку самостійним виходом, що виключає можливість залишення у спільному користуванні співвласників будь-яких приміщень будинку. Виходячи з положень ст. ст. 183, 367\~ЦК\~України та роз`яснень, що містяться в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року №7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок", при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі те, якщо при цьому можливо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що існує технічна можливість поділу житлового будинку, надвірних будівель та споруд, розташованих в [ADDRESS] між співвласниками та з урахуванням письмових заяв сторін, суд бере до уваги ІІ варіант висновку судової будівельно-технічної експертизи. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Аналогічна позиція визначена ст.367 ЦК України. Згідно ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Щодо вимоги про визначення порядку користування земельною ділянкою, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст.\~88\~Земельного\~кодексу\~України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку. Згідно ч. 4 ст.\~88\~ЗК\~України учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Частинами першою та другою статті 120\~ЗК\~України передбачено, що у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті. У разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі. Відповідно до ч. 2 ст.\~152\~ЗК\~України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно наведених вище положень ЗК України, що закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду. У зв`язку з цим передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88\~ЗК\~України бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов`язковою. Первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд (Постанова Верховного Суду України від 17.02.2016 року у справі №6-1500цс15). У постанові Верховного Суду України від 01.11.2017 року у справі №6-2454цс16 зроблено висновок, що «при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові №6-41цс16 від 15.05.2017 року. Згідно положень ч. 2 ст.\~ 89\~ЦПК жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно положень статті 110\~ЦПК висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. За ч. 1 ст.\~81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~95\~ЦПК\~України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають Порядок користування земельною ділянкою між співвласниками не визначався і не визначений по теперішній час. Пунктом 21 постанови №\~7\~Пленуму\~Верховного\~Суду України\~від\~16.04.2004\~року визначено наступне: виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88\~ЗК\~України бере до уваги цю угоду при вирішені спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов`язковою. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Оскільки володіння та порядок користування земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, в тому числі тією, на якій розташований належний співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, то при застосуванні статті 88\~ЗК\~України при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або жилий будинок, слід брати до уваги цю угоду. Це правило стосується тих випадків, коли житловий будинок поділено в натурі. Відповідно до ч. 1 ст.\~318\~ЦК\~України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Зазначені положення щодо користування власністю цілком повинні застосовуватись до майнових прав на майно (зокрема до права користування земельною ділянкою). Відтак право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь-якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (ч. 5 ст. 319 ЦК України). Отже, при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 4740/19021/19022, складеного 22.08.2017 року, експертом для забезпечення доступу кожного із співвласників до належної їм частини житлового будинку, господарських будівель і споруд, виходячи із фактичного розміру земельної ділянки за спірною адресою було запропоновано два варіанти порядку користування земельною ділянкою з влаштування ще одного проходу на земельну ділянку та два варіанти порядку користування земельною ділянкою з без влаштування вищевказаного проходу, а саме: Відповідно до\~першого\~варіанту\~розподілу житлового\~будинку І співвласнику виділяється в користування земельна ділянка площею 337 кв.м., у тому числі під будівлями. ІІ співвласнику виділяється в користування земельна ділянка площею 337 кв.м., у тому числі під будівлями. (Додаток № 2 до схеми). Відповідно до\~другого\~варіанту\~розподілу житлового\~будинку І співвласнику виділяється в користування земельна ділянка площею 337 кв.м., у тому числі під будівлями. ІІ співвласнику виділяється в користування земельна ділянка площею 337 кв.м., у тому числі під будівлями. В разі якщо судом буде прийнято рішення по даному варіанту порядку користування земельною ділянкою, то для урахування п. 3.25* ДБН 360-92 (для обслуговування стін гаражу посилення фундаменту, улаштування замощення, ремонту кладки зовнішньої стіни, улаштування водовідводу), за умови, що землекористувач земельної ділянки скористається своїм правом на встановлення земельного сервітуту у відповідності до ст. 99 Земельного кодексу України та суд прийме рішення щодо встановлення цього сервітуту, пропонуються встановити сервітут на частину земельної ділянки зазначеної на плані площі якої становить 13 кв.м. (Додаток до схеми №3). Відповідно до\~третього\~варіанту\~розподілу житлового\~будинку частина земельної ділянки площею 130,0 кв.м. залишається в загальному користуванні І, ІІІ співвласників. І співвласнику виділяється в користування земельна ділянка площею 337 кв.м. Так як частина земельної ділянки залишається в загальному користуванні, площа земельної ділянки в особистому користуванні складає 272 кв.м. (337-130/2), у тому числі під будівлями. ІІ співвласнику виділяється в користування земельна ділянка площею 337 кв.м. Так як частина земельної ділянки залишається в загальному користуванні, площа земельної ділянки в особистому користуванні складає 272 кв.м. (337-130/2), у тому числі під будівлями. В разі якщо судом буде прийнято рішення по даному варіанту порядку користування земельною ділянкою, то для урахування п. 3.25 * ДБН 360-92 (для обслуговування стін гаражу посилення фундаменту, улаштування замощення, ремонту кладки зовнішньої стіни, улаштування водовідводу), за умови, що землекористувач земельної ділянки скористається своїм правом на встановлення земельного сервітуту у відповідності до ст. 99 Земельного кодексу України та суд прийме рішення щодо встановлення цього сервітуту, пропонуються встановити сервітут на частину земельної ділянки зазначеної на плані площа якої становить 4 кв.м. (Додаток до схеми №4). Відповідно до\~четвертого\~варіанту\~розподілу житлового\~будинку частина земельної ділянки площею 130,0 кв.м. залишається в загальному користуванні І, ІІІ співвласників. І співвласнику виділяється в користування земельна ділянка площею 337 кв.м. Так як частина земельної ділянки залишається в загальному користуванні, площа земельної ділянки в особистому користуванні складає 272 кв.м. (337-130/2), у тому числі під будівлями. ІІ співвласнику виділяється в користування земельна ділянка площею 337 кв.м. Так як частина земельної ділянки залишається в загальному користуванні, площа земельної ділянки в особистому користуванні складає 272 кв.м. (337-130/2), у тому числі під будівлями. (Додаток до схеми №5). При розробці варіантів порядку користування земельною ділянкою, експертом враховані необхідні вимоги будівельних норм та правил, що приведені вище, а також, враховано розмір і конфігурація земельної ділянки на якій розташовано будівлі та споруди їх планування, розміри та конструктивні елементи. Суд також враховує правову позицію, викладену Постанові Верховного суду від 01.12.2022 року у справі № 201/10184/20, в якій зазначається про наступне. Враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших (відмінних від відповідача) осіб, а також, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає за можливе встановити порядок користування земельною ділянкою саме за варіантом ІІ, сторінка 22, відображеного у висновку судової будівельно-технічної експертизи 4740/19021/19022, складеного 22.08.2018 року. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 р.). За змістом абз. 3 п. 24 Постанови Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції № 2 від 12.06.2009 р. у разі безумовного визнання відповідчаем позову, якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших (відмінних від відповідача) осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову з наведенням в мотивувальній частині рішення посилань лише на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved