Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-19 00:00:00

26.06.2019 до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] (подана через Укрпошту 23.06.2019) до Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі по тексту - КП «Київблагоустрій») про стягнення матеріальної та моральної шкоди. З урахуванням усунення недоліків позовної заяви, текст якої надійшов до суду разом з відповідною заявою від 30.07.2019 (а.с.170-178 т.1), а також збільшення позовних вимог від 11.12.2024 (а.с.125-128 т.4), позивач просив: 1) стягнути з КП «Київблагоустрій» на свою користь заподіяну матеріальну шкоду у сумі 9 471 978 (дев`ять мільйонів чотириста сімдесят одна тисяча дев`ятсот сімдесят вісім) грн..; 2) стягнути з КП «Київблагоустрій» спричинену йому моральну шкоду у сумі 623 700 (шістсот двадцять три сімсот) грн. Також, просив стягнути з КП «Київблагоустрій» на свою користь сплачений судовий збір за подання позовної заяви, витрати, пов`язані з підготовкою висновків експерта від 11.05.2019 та від 11.06.2018. Щодо інших витрат, зазначив, що документальне підтвердження їх понесення буде надано суду не пізніше 5 днів після розгляду справи по суті. Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він є власником будівлі за адресою: [ADDRESS] в літері «В» на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 17.09.2015, відомості про реєстрацію права власності містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі - ДРРП). Однак, 24.06.2016 працівниками КП «Київблагоустрій», за відсутності правових підстав було проведено роботи по знесенню належної йому на праві власності будівлі. Дана подія була зафіксована каналом «1+1», про що вийшов репортаж в програмі новин «ТСН» від 30.06.2016. На місце події ним було викликано працівників поліції і лише після цього представник КП «Київблагоустрій» надав йому документи і пояснення щодо знесення приміщення. Так, у наданих йому для ознайомлення документах, зокрема містилися: - припис №1609533 від 07.06.2016, здійснений старшим інспектором КП «Київблагоустрій» Гордієнко Т.О., про встановлення порушення за адресою: [ADDRESS] , вчинене власником МАФ з фотофіксацією, та зазначенням у приписі про необхідність надання дозвільних документів на розміщення МАФ, а в місці для підпису одержувача вказано нерозбірливе слово; - доручення №272/06-16 від 22.06.2016 директора Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища директору КП «Київблагоустрій» на демонтаж самовільно встановлених елементів благоустрою, а саме: павільйону за вказаною у приписі адресою, та огорожі за адресою: [ADDRESS]. При цьому, позивач стверджує, що присутньому на місці демонтажу працівнику відповідача - заступнику начальника відділу обстеження територій №1 управління обстеження стану благоустрою територій [PERSON] , він надав правовстановлюючі документи на належну йому будівлю та звертав увагу останнього на невідповідність адреси будівлі в наданих ним документах, тій, яка належить йому (позивачу) на праві власності, однак це не зупинило демонтаж. За наслідками робіт по демонтажу все приміщення було зруйноване, залишки будівельних матеріалів і металу були вивезені працівниками відповідача, а про результати робіт складено Акт демонтажу від 24.06.2019 за №03-25/У. У той же час, як вказує позивач, поруч з його будівлею, яка була знесена працівниками відповідача, залишились інші будівлі, які підлягали знесенню згідно з інформацією офіційного сайту КП «Київблагоустрій» та відповідають адресам: [ADDRESS] . Отже, позивач вважає, що у працівників КП «Київблагоустрій» всі документи були оформлені та видані на будівлю за іншою адресою, а жодного припису саме по належному йому на праві власності приміщенню не було, він не отримував від відповідача жодних документів і не розписувався у їх отриманні. На підставі ст.1 Першого протоколу до ЄКПЛ, положень ст.41 Конституції України, статей 22, 1166, 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням висновку експерта за результатами проведення оціночно-будівельної судової експертизи від 10.12.2024 позивач просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у сумі 9 471 978 грн. (а.с.125-173, 191 т.4). Крім того, позивач зазначив, що захист та гарантування недоторканості власності є головним завданням будь-якої демократичної держави, а руйнування його власності завдало йому значних моральних страждань. Серед іншого, позивач наголосив, що за фаховою освітою він є юристом. В час коли вирішив самостійно зайнятись підприємницькою діяльністю і придбав у власність будівлю з метою подальшої її реконструкції під сімейне кафе (у 2015 році отримав декларацію на реконструкцію), її зруйнували без будь-яких для того правових підстав. Він не має можливості відновити свою власність, не може здати її в оренду. З огляду на вказані обставини, на підставі ст.23 Цивільного кодексу України, з урахуванням практики ЄСПЛ, глибини, характеру та тривалості душевних страждань і нервових переживань, істотності недоотриманих благ, а також того, що неправомірні дії відповідача спричинили порушення його права, гарантованого Конституцією України, позивач просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у сумі 623 700,00грн. (а.с. ). У письмових поясненнях за листопад 2024 року представник позивача - адвокат Губа Д.І., акцентував увагу на судовій практиці Верховного Суду, на неналежності як доказу висновку експертного дослідження, наданого відповідачем, та належності висновку експерта, долученого позивачем. До клопотання за грудень 2024 року долучив новий висновок експерта, складений на замовлення позивача щодо розміру матеріальної шкоди (а.с. 89-103, 125-173 т.4). 13.09.2019 від КП «Київблагоустрій» до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні. У відзиві щодо процедури проведення самоврядного контролю за станом благоустрою територій, зокрема вказано, що 07.06.2016 інспектором КП «Київблагоустрій» було проведено перевірку правомірності розміщення споруди по [ADDRESS] та з метою з`ясування наявності/відсутності дозвільної документації складено припис №1609533. Зазначено, що виявлена споруда за своїми ознаками належала до тимчасових, оскільки була встановлена без заглибленого фундаменту, складалась із збірно-розбірних металевих конструкцій та не мала жодних ознак нерухомого майна. Вказаним приписом запропоновано надати дозвільну документацію на розміщення ТС, а у разі її відсутності - здійснити демонтаж власними силами у триденний термін. Такі дії по складанню припису, вчинені інспектором КП «Київблагоустрій» у межах наданих повноважень, у порядку та у спосіб, що встановлені рішеннями органу місцевого самоврядування - Київської міської ради (п.20.2.1, 20.2.11 Правил благоустрою м.Києва, Положення про головного інспектора та інспекторів з благоустрою м.Києва, затвердженого рішенням КМР від 23.10.2013 №246/9734 «Про міський благоустрій»). Сам припис не є рішенням про демонтаж, не встановлює вину певної особи у самовільному розміщенні, а вноситься з метою з`ясування наявності/відсутності документів дозвільного характеру. Питання правомірності/неправомірності розміщення того чи іншого елементу благоустрою вирішується на підставі наданих документів згідно вимог приписів. КП «Київблагоустрій» не є контролюючим органом у сфері благоустрою м.Києва та не наділено повноваженнями щодо прийняття рішень про демонтаж самовільно встановлених елементів благоустрою. Органом, який приймає рішення про примусовий демонтаж тієї чи іншої споруди у м.Києві, фактично є Департамент міського благоустрою виконавчого органу КМР (КМДА), який визначає юридичну долю такої споруди, її статус самовільно розміщеної. КП «Київблагоустрій» лише виконує доручення вказаного Департаменту, якому підпорядкований, тобто є лише виконавцем рішень суб`єкта владних повноважень в межах своєї статутної діяльності. Однак, як зазначено у відзиві, у даному випадку заходи з демонтажу тимчасових споруд по [ADDRESS] 24.06.2016 виконувало ТОВ «Україна Бізнес Груп» на підставі рішення про демонтаж (доручення) Департаменту №072/06-16 від 22.06.2016, правомірність якого позивачем не оскаржувалась. Проведення демонтажу Товариством підтверджується Актом демонтажу. З огляду це, КП «Київблагоустрій» вважає, що не є належним відповідачем, не може нести відповідальності за завдану шкоду. Щодо визначеного позивачем розміру збитку, відповідач вказав, що у Висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи від 11.05.2019, який складено на замовлення позивача, при визначенні вартості відтворення, експертом не враховано фізичний знос об`єкта від експлуатації, а за основу для визначення взято повну вартість заміщення об`єкта - аналога, що не відповідає фактичному технічному стану (а.с.184-193 т.1). У додаткових поясненнях акцентовано увагу на тому, що дії відповідача були правомірними, а ні припис, а ні доручення на демонтаж позивачем не оскаржувались, будівля належала до тимчасових споруд, сам факт реєстрації без сукупності обов`язкових характеристик нерухомого майна не може бути беззаперечним доказом існування нерухомого майна як об`єкта матеріального світу у просторі та часі на момент його демонтажу, споруда не мала ознак нерухомого майна, їй не присвоювалась поштова адреса (а.с. 76-83 т.4). 01.10.2019 від представника відповідача до суду надійшло клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи, а також клопотання про залучення в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: Департаменту міського благоустрою виконавчого органу КМР (КМДА) та ТОВ «Україна Бізнес Груп», оскільки рішення щодо демонтажу тимчасових споруд 22.06.2016 приймалось Департаментом, а демонтаж тимчасових споруд проводився Товариством. 04.10.2019 судом постановлено ухвалу, згідно з якою залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Департамент міського благоустрою виконавчого органу КМР (КМДА) та ТОВ «Україна Бізнес Груп», встановлено строк для надання ними пояснень (а.с.203-205 т.1). 13.11.2019 ухвалою суду у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу на вирішення якої поставлено питання: який розмір матеріальної шкоди, завданої [PERSON] внаслідок пошкодження (знищення) споруди, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 297,3 кв.м, а проведення експертизи доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (далі -КНДІСЕ). Також суд ухвалив на час проведення експертизи провадження у справі зупинити (а.с.216-219 т.1). 14.11.2019 до суду надійшли пояснення Департаменту міського благоустрою виконавчого органу КМР (КМДА), в яких третя особа просила відмовити у задоволенні позову. По суті спору зазначено, що необхідною підставою для притягнення органу влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій чи бездіяльності цього органу чи його посадових або службових осіб, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями чи бездіяльністю і заподіяною шкодою, а відсутність хоча б одного з цих елементів виключає цивільну відповідальність за заподіяну шкоду. У той же час, у матеріалах справи відсутні докази протиправності/вини дій відповідача та третьої особи, враховуючи те, що позивачем не оскаржувалися припис та доручення відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України. Відсутні підстави і для стягнення моральної шкоди та витрат на оплату послуг адвоката, у розмірі заявленому позивачем, оскільки він є завищеним (а.с. 220-224 т.1). У додаткових поясненнях акцентовано увагу на тому, що відповідач діяв в межах повноважень, доручення Департаменту на демонтаж є чинним, відсутні всі елементи цивільного правопорушення, що виключає відповідальність за шкоду, земельна ділянка не передавалась у власність чи користування саме позивачу, споруда не має всіх складових об`єкту нерухомого майна, поштова адреса споруді не присвоювалась, підстави для відшкодування матеріальної та моральної шкоди відсутні (а.с.55-62 т.4). У листопаді 2019 року до Шевченківського районного суду м.Києва надійшла заява ТЗОВ «Бест Бізнес Груп Україна» про виправлення описки (а.с. 231а т.2), яка вирішена судом ухвалами від 15.05.2023, тобто після повернення справи з КНДІСЕ та поновлення провадження у справі (а.с.6-11 т.3). 27.12.2019 до Київського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга позивача [PERSON] на ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 13.11.2019 про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи (а.с. 232-238 т.1), узв`язку з цим апеляційним судом витребувано матеріали цивільної справи №761/25554/19. 14.02.2020 з КНІДСЕ до суду повернуто надані на дослідження матеріали цивільної справи №761/25554/19 без виконання ухвали від 13.11.2019. 10.06.2020 Київським апеляційним судом розглянуто апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 13.11.2019 про призначення судової будівельно-технічної експертизи та винесено постанову, згідно з якою апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін (а.с.27-32 т.2). У кінці червня 2020 року матеріали цивільної справи повернулись до Шевченківського районного суду м.Києва після чого їх було знову скеровано для виконання ухвали суду від 13.11.2019 про призначення експертизи до КНДІСЕ. 23.11.2021 судом розглянуто заяву позивача [PERSON] про зміну предмету позову від 22.11.2021 (а.с. 156-169 т.2) та постановлено письмову ухвалу про відмову у прийнятті її до розгляду і повернення позивачу (а.с. 175 - 178 т.2). Позивачем [PERSON] вказана ухвала суду від 23.11.2021 оскаржена до Київського апеляційного суду (а.с. 197-206 т.2). 31.01.2022 ухвалою суду апеляційної інстанції витребувано з Шевченківського районного суду м.Києва матеріали цивільної справи №761/25554/19 (а.с.208-209 т.2).На виконання вказаної ухвали Шевченківським районним судом м.Києва матеріали цивільної справи направлені до суду апеляційної інстанції (а.с.216 т.2). 27.01.2023 ухвалою Київського апеляційного суду відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою [PERSON] на ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 23.11.2021 (а.с. 225-227 т.2). У лютому 2023 року матеріали цивільної справи №761/25554/19 повернулись до Шевченківського районного суду м.Києва. Ухвалою суду від 15.08.2023 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті у загальному порядку, встановлено порядок з`ясування обставин та дослідження доказів (а.с.63 т.3). Судом постановлено ухвалу, згідно з якою позовну заяву [PERSON] до КП «Київблагоустрій» виконавчого органу КМР (КМДА) залишено без розгляду (а.с.128-131 т.3). 26.06.2024 Київським апеляційним судом винесено постанову, згідно з якою апеляційну скаргу задоволено, ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 14.03.2024 - скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с. 15-23 т.4). У серпні 2024 року матеріали судової справи повернулись з суду апеляційної інстанції до суду першої інстанції (а.с.30 т.4). У засіданні представник позивача - адвокат Груба Д.І. позов просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача - Косянчук Л.Г. просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник третьої особи Департаменту - Ходорич О.М. просив відмовити у задоволенні позову, надав письмові пояснення. ТОВ «Україна Бізнес Груп» явку свого представника в судові засідання не забезпечило, про день, час і місце розгляду справи повідомлено своєчасно, причину неявки суду не повідомлено. Заслухавши пояснення присутніх судовому засіданні представників, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. За змістом частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 5 ЦПК України). Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, судом встановлено, що 20.03.2001 між Київською міською радою, в особі голови Омельченка О.О. (орендодавець), та Колективним підприємством «Лівобережний» (КП «Лівобережний»), в особі директора Агабабяна Г.Б. (орендар), укладено договір оренди земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим В.З., (в реєстрі за №630). Згідно із вказаним договором орендодавець на підставі рішення КМР від 23.12.1999 за №167/669 передає, а орендар приймає в оренду на 25 років земельні ділянки, місце розташування яких: [ADDRESS] , загальним розміром 0,0957 га без права будівництва капітальних споруд для експлуатації та обслуговування павільйонів: пункту прийому склотари, складу тари та літнього кафе, з них - пункту прийому склотари площею 0,0423га, - складу тари площею 0,0346 га, літнього кафе площею 0,0188 га, в межах, які перенесені в натуру (на місцевість) і зазначені на плані, що є невід`ємною частиною цього договору (а.с. 83-86, 137-140 т.1). Планом земельної ділянки, яка передається в оренду КП «Лівобережний» за адресою: [ADDRESS] підтверджується, що земельна ділянка площею 0,0423 га має номер № [NUMBER] , а зверху аркуша вказано цей же номер, як один з кадастрових номерів зображених ділянок (а.с. 87, 141 т.1). Отже, вказаним договором підтверджується, що земельна ділянка, зокрема під павільйон - пункт прийому склотари за адресою: [ADDRESS] , була передана КП «Лівобережний» в оренду «без права будівництва капітальних споруд», а для експлуатації та обслуговування вказаного павільйону. Пунктом 7.1 Договору передбачено, що Орендар має право, за згодою Орендодавця у порядку, передбаченому законодавством України, зводити будівлі, споруди без зміни цільового призначення земельних ділянок. При цьому, обов`язком Орендаря, передбаченим п.7.2 Договору, визначено, що у разі необхідності проведення реконструкції чи нового будівництва питання оформлення дозвільної та проектно-кошторисної документації вирішувати в порядку, визначеному нормативами забудови м. Києва. Доказів того, що Орендодавцем надавалась згода на зведення споруд на земельній ділянці, як і того, що Орендарем проводилась реконструкція чи нове будівництво, матеріали справи не містять. Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (далі - ДЗК) від 23.04.2015 також підтверджується, що земельна ділянка кадастровий номер 8000000000:66:238:0021 за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0423, належить до комунальної власності (а.с. 88 т.1). 01.04.2015 ТОВ «Імперія Капіталу» за замовленням КП «Лівобережний», виготовлено технічний паспорт на громадський будинок з призначенням «пункт прийому склотари» (інвентаризаційна справа 02-110/2015), в якому міститься план поверхів громадського будинку - пункт прийому склотари - поверх І літ. «В», експлікація внутрішніх обмірів та розрахунків площ - всього по літ. «В» загальна площа 297,3 кв.м., а також характеристика будинку, господарських будівель та споруд, зокрема по назві об`єкта: - пункт прийому склотари, - прибудова, - ганок. При цьому, опис основних конструктивних елементів в характеристиці містить, зокрема таку інформацію: «пункт прийому склотари», літера - «В», рік забудови - не вказано, фундамент - цегла, стіни - шифер в металевому каркасі, покрівля - шифер, підлога - бетон, площа основна (забудови) - 219,3 кв.м., інвентаризаційна вартість, балансова, а також % зносу - не визначались; «прибудова», літера - «В», рік забудови - не вказано, фундамент - цегла, стіни - шифер в металевому каркасі, покрівля - шифер, підлога - бетон, площа основна (забудови) - 87,9 кв.м., інвентаризаційна вартість, балансова - не визначались; «ганок», рік забудови - не вказано, фундамент - бетон, площа основна (забудови) - 1,6 кв.м., інвентаризаційна вартість, балансова, а також % зносу - не визначалась (а.с. 79-82, 150-153 т.1). З довідки про показники об`єкта нерухомого майна (без дати), виданої ТОВ «Імперія Капіталу» КП «Лівобережний» вбачається, що вказане Товариство повідомляє Колективне підприємство про те, що відповідно до проведеної інвентаризації від 01.04.2015 нежитлова будівля літ. «В» (пункт прийому склотари) за адресою: [ADDRESS] має такі показники - загальна площа 297,3 кв.м., загальна площа зменшилась за рахунок встановлення некапітальних перегородок (а.с.154 т.1). Тобто, даних того коли було споруджено пункт прийому склотари, прибудову та ганок, коли їх введено в експлуатацію, як і відсоток (%) їх фізичного зносу з цього документу не вбачається. 17.09.2015 між КП «Лівобережний» в особі директора Левчук-Агабабян К.Г. (продавець) та [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі-продажу, за яким продавець передає у власність, покупець приймає будівлю, пункт прийому склотари (літера «В») за адресою: [ADDRESS] . Договір посвідчено приватним нотаріусом КМНО Головачовою А.С. (зареєстровано в реєстрі за №159) (т.1 а.с.159-161). Зі змісту пунктів 1-5 договору вбачається, що будівля, яка відчужується, належить продавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.09.2015, індексний номер 43241852, виданого Управлінням державної реєстрації ГТУЮ у м.Києві. Державну реєстрацію права власності номер 11029459 в ДРРП на НМ проведено державним реєстратором Управління державної реєстрації ГТУЮ у м.Києві Бучинським Д.Д., що підтверджується витягом з ДРРП на НМ про реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 43242293 від 03.09.2015, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 71650418000. Загальна площа будівлі, пункту прийому склотари, 297,3 кв.м. Будівля, пункт прийому склотари (літера «В»), що відчужується, розташована на земельній ділянці площею 0,0423 га, кадастровий номер 8000000000:66:238:0021. Земельна ділянка, на якій розташована будівля, не є власністю продавця, а надана йому у користування на підставі договору оренди земельної ділянки, укладеного між КМР та КП «Лівобережний», що посвідчений приватним нотаріусом КМНО Щербаковим 20.03.2001 за р/н 630. (а.с. 159-161 т.1). При цьому, у п.5 договору купівлі-продажу від 17.09.2015 вказано: «нотаріусом роз`яснено сторонам положення ч.2 ст.120 ЗК України, відповідно до якого, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача». Згідно з п.6 Договору балансова вартість будівлі на день відчуження відповідно до довідки про балансову вартість майна №17 від 16.09.2015, виданої КП «Лівобережний», становить 126 764,00грн. За домовленістю сторін продаж вищевказаного нерухомого майна вчинено за 127 100,00 грн., без ПДВ, які покупець сплатив продавцю у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на його поточний рахунок (п.13 Договору - а.с.160 т.1). Витягом з ДРРП на НМ про реєстрацію права власності від 17.09.2015, індексний номер - 44030382, підтверджується, що 17.09.2015 за [PERSON] зареєстровано право власності на вказану будівлю (а.с. 92, 149 т.1). Отже, вказаним вище договором купівлі-продажу підтверджується, що 03.09.2015 за КП «Лівобережний» у ДРРП було зареєстровано право власності як на об`єкт нерухомого майна на павільйон - пункт прийому склотари, який входив в перелік споруд для обслуговування яких цьому колективному підприємству передавалась в оренду у березні 2001 року земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , але «без права будівництва капітальних споруд», а лише для експлуатації та обслуговування павільйонів. Вже 17.09.2015 вказана споруда відчужена [PERSON] . При цьому, доказів здійснення КП «Лівобережний» за період з березня 2001 по вересень 2015 року поліпшень стану споруди - «пункт прийому склотари», його реконструкції, введення в експлуатацію, присвоєння поштової адреси суду не надано та матеріали справи не містять. Як і не містять матеріали справи доказів того, що вказане КП мало право здійснювати на земельній ділянці будівництво капітальних споруд. Зміст договору оренди земельної ділянки був відомий [PERSON] , а його копія долучена ним до позовної заяви. Даних про внесення змін до договору оренди матеріали справи не містять. 23.12.2015 [PERSON] подано до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у м.Києві, а у вказаному Департаменті зареєстровано 23.12.2015 за №КВ 083153570120 Декларацію про початок виконання будівельних робіт, у якій зазначено, зокрема: реконструкція в межах геометричних розмірів приміщень будівлі пункту прийому склотари літ. «В» під кафе за адресою: [ADDRESS] адреса аналогічна, тип будівництва - реконструкція (а.с. 142-146 т.1). Даних про проведення робіт, введення в експлуатацію реконструйованого приміщення матеріали справи не містять. 23.03.2016 від імені [PERSON] представником [PERSON] подано заяву на ім`я директора Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища [PERSON] (рукописна заява без зазначення дати початку та завершення будівельних робіт на 1 арк.) з проханням видати контрольну картку на тимчасове порушення благоустрою та його відновлення у зв`язку з реконструкцією в межах геометричних розмірів приміщень будівлі пункту прийому склотари літ. «В» під кафе за адресою: [ADDRESS] . У заяві вказано, що до неї додається: копія декларації про початок виконання будівельних робіт, копія проекту, договір купівлі-продажу будівлі, акт прийому-передачі приміщення, витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, копія довіреності (а.с.156 т.1). Даних про результати розгляду цієї заяви матеріали справи не містять. При цьому, у матеріалах справи наявний лист щодо результатів розгляду звернення іншої особи і за інший період часу. Так, листом першого заступника директора Департаменту міського благоустрою Т.Панчій від 20.04.2018 на ім`я особи « [PERSON] » за результатами розгляду звернення від 07.03.2018 щодо демонтованої споруди на [ADDRESS], повідомлено, що Департамент міського благоустрою дозвіл не видає; відповідно до Правил благоустрою м.Києва, затверджених рішенням КМР від 25.12.2008 №1051/1051, контрольні картки видаються при виконанні робіт, пов`язаних з порушенням благоустрою території міста Києва, в якій зафіксовано термін виконання робіт та інформація про замовника та виконавця робіт; Департамент контрольну картку на тимчасове порушення благоустрою та його відновлення на [ADDRESS] , не видавав; працівниками КП «Київблагоустрій» 08.06.2016, відповідно до Правил благоустрою м.Києва, власнику тимчасової споруди за адресою: [ADDRESS] , внесено припис №1609533 з вимогою надати проектно-дозвільну документацію на розміщення тимчасової споруди, в разі її відсутності демонтувати тимчасову споруду власними силами та відновити благоустрій; у зв`язку з невиконанням припису, КП «Київблагоустрій» було доручено демонтувати тимчасову споруду (а.с.157 т.1). 07.06.2016 старшим інспектором КП «Київблагоустрій» складено припис №1609533, в яким встановлено порушення: 13.3.1 та 20.1.1. Правил благоустрою [ADDRESS], порушення вчинено: власником ТС МАФ, зроблено фотофіксацію; запропоновано усунути порушення шляхом надання дозвільної документації на розміщення ТС МАФ протягом 3-х робочих днів або демонтувати власними силами, відновити благоустрій. У разі невиконання припису будуть вжиті заходи згідно з законодавством; припис склав - « [PERSON] », припис одержав - «наклеєно на ТС» (а.с.155 т.1). 22.06.2016 Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент МБЗПС КМР (КМДА) директору КП «Київблагоустрій» Кліпі І.А. видано Доручення №272/06-16, у якому вказано - вжити заходи шляхом демонтажу самовільно встановлених елементів благоустрою, а саме (фактично в табличці вказано 2 об`єкти): 1) район - Дніпровський; адреса - [ADDRESS]; тип об`єкту - павільйон; назва підприємства - невідомий; № припису - 1609533; дата припису - 07.06.2016; розміщено фото об`єкта; 2) район - Дніпровський; адреса - [ADDRESS] ; тип об`єкту - огорожа; назва підприємства - невідомий; № припису - 1606035; дата припису - 11.04.2016; розміщено фото об`єкта (а.с. 158 т.1). 24.06.2016 у період часу з 9:00 до 18:00 проведено демонтаж майна - павільйону, розміщеного за адресою: [ADDRESS], про що складено АКТ №16/24-06 демонтажу 03-251/У. Згідно вказаного акту: підстава проведення демонтажу - договір з надання послуг №34 від 07.06.2016, припис №1609533 від 07.06.2016, доручення Департаменту МБЗПС №272/06-16 від 22.06.2016. Комісія підтверджує, що майно було демонтовано, завантажено на транспортний засіб виконавця робіт ТОВ «Україна Бізнес Груп» та відправлене на майданчик тимчасового складування та зберігання. У додатку до Акту демонтажу №16/24-06 від 24.06.2016 «Опис майна» зазначено: назва МАФ (павільйон) - павільйон; адреса, за якою демонтовано, - [ADDRESS] ; власник - ____(не вказано); кількість - окремі елементи; вид матеріалу - метал; технічний стан - незадовільний; комплектність - нарізано на листи металу. Вказане у цьому описі майно передано на майданчик тимчасового складування і зберігання майна КП «Київблагоустрій» (а.с. 147-148 т.1). Даних наявності на час демонтажу будь-яких елементів капітального фундаменту, несучих капітальних конструкцій (ні в Акті демонтажу, ні в Описі майна не значиться. Матеріали фотофіксації демонтованої споруди, надані представником відповідача, свідчать про те, що на фото зображений саме споруда з металевих конструкцій (а.с.47-48 т.2). Таким чином, вказаними документами підтверджується, що Департаментом МБЗПС КМР (КМДА) 22.06.2016 було прийнято одне доручення №272/06-16 на вжиття заходів шляхом демонтажу щодо 2 (двох) об`єктів: - павільйону за адресою: [ADDRESS] , припис - 1609533 від 07.06.2016; - огорожі за адресою: [ADDRESS] , припис - 1606035 від 11.04.2016. Вказане доручення Департаменту МБЗПС КМР (КМДА) на вжиття заходів шляхом демонтажу було надано саме КП «Київблагоустрій». ТОВ «Україна Бізнес Груп» згідно з Актом демонтажу було виконавцем робіт по демонтажу. З пояснень відповідача та третьої особи - Департаменту, самого Акту демонтажу вбачається, що вказане Товариство мало договірні зобов`язання саме з КП «Київблагоустрій» на проведення демонтажу на підставі договору №34 від 07.06.2016. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 в справі № 925/642/19 зазначено, що порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.1, ч.2 ст.1166 ЦК України). Однак, порядок та підстави відшкодування шкоди завданої незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень визначені ст. 1173 ЦК України. Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (спеціальний делікт). Суб`єктами відповідальності, відповідно до ст. 1173 ЦК України є органи державної влади або місцевого самоврядування. Тобто шкода відшкодовується за рахунок державного бюджету, бюджету Автономної республіки Крим, бюджетів органів місцевого самоврядування. Вказану правову позицію висловлено Верховним судом у постанові від 21.06.2018 по справі № 916/1371/17. При цьому, у пунктах 5.4, 6.9 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110цс18) вказано, що у випадку, коли шкода завдається органом державної влади, його посадовою або службовою особою, відшкодовувати таку шкоду зобов`язана держава, яка бере участь у справі через відповідні органи: орган, дії, бездіяльність якого призвели до негативних наслідків, та орган Державної казначейської служби України. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади або місцевого самоврядування до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.03.2018 у справі № 916/336/17. Таким чином, під час розгляду даної справи необхідно з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві втрат майнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно зазначити, що відповідно до висновків викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 826/10330/17 (провадження № 11-1264апп1) органом, що вживає заходи із демонтажу, є Департамент міського благоустрою, що передбачено у пункті 13.3.2. Правил. При цьому КП «Київблагоустрій» делеговані повноваження суб`єкта владних повноважень в частині забезпечення благоустрою міста Києва (проведення демонтажу) передбачені Положенням про Департамент міського благоустрою, які були реалізовані ним у цій справі, як владні управлінські функції при виконанні рішення зазначеного Департаменту». Враховуючи викладене, КП «Київблагоустрій» під час складання Припису в порядку здійснення самоврядного контролю, проведення демонтажу на виконання доручення Департаменту міського благоустрою були реалізовані владні управлінські функції. Позивачем у даній справі були заявлені вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди, пов`язаної із демонтажем його майна. Проведення демонтажу Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради було доручено саме КП «Київблагоустрій». Для виконання вказаного доручення КП «Київблагоустрій» на підставі договору залучило ТОВ «Україна Бізнес Груп» відповідно до договору з надання послуг №34, що встановлено судом за поясненнями сторони відповідача та Актом демонтажу. З огляду на те, що ТОВ «Україна Бізнес Груп» діяло на підставі договору з КП «Київблагоустрій», а саме останньому Департаментом було надано доручення на демонтаж споруди, то доводи відповідача, викладені у відзиві на позов, про те, що КП «Київблагоустрій» не є належним відповідачем у справі, судом відхиляються. З урахуванням обставин справи, змісту і характеру відносин, заявлених вимог, судом розглядається спір, що виник між Позивачем та КП «Київблагоустрій». Подібні висновки викладені у постанові КЦС Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 753/15095/17. У даній справі позивач стверджує, що йому завдано майнову та моральну шкоду, спричинену діями відповідача з демонтажу належної йому на праві власності будівлі. Відповідач заперечує протиправність дій та вказує на відсутність в його рішеннях та діях вини, що є обов`язковими елементами для виникнення зобов`язання з відшкодування шкоди. Вказуючи на правомірність своїх дій та відсутність вини відповідач посилається на те, що вчинення припису в порядку здійснення самоврядного контролю, проведення демонтажу на виконання доручення Департаменту, - відповідало положенням Закону України «Про благоустрій населених пунктів», Правил благоустрою м. Києва, затверджених рішенням Київської міської ради (далі - КМР) №1051/1051 від 25.12.2008, Положення про головного інспектора та інспекторів з благоустрою м. Києва, затвердженого рішенням КМР від 23.10.2013 №246/9734, Положення про Департамент міського благоустрою виконавчого органу КМР (КМДА) від 17.05.2013 №711. Рішення про демонтаж будівлі в формі доручення приймалось саме Департаментом МБЗПС КМР (КМДА). Припис та доручення є чинним. Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини визначені Законом України «Про благоустрій населених пунктів» N 2807-IV від 06.09.2005 (далі - Закон N 2807-IV). В редакції, чинній редакції станом на червень 2016 року, Закон N 2807-IV визначав, що заходи з благоустрою населених пунктів - роботи щодо відновлення, належного утримання та раціонального використання територій, охорони та організації упорядкування об`єктів благоустрою з урахуванням особливостей їх використання (ст.1 Закону N 2807-IV). Статтею 5 Закону N 2807-IV передбачено, що управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень Зокрема, до повноважень міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить: 1) затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів; 2) затвердження правил благоустрою територій населених пунктів; 3) створення в разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення спільно з іншими суб`єктами комунальної власності благоустрою населених пунктів, визначення повноважень цих органів (служб)(ст.10 Закону N 2807-IV). Рішенням КМР №1051/1051 від 25.12.2008 затверджено Правила благоустрою міста Києва (далі - Правила). Контроль за станом благоустрою міста, а також контроль за дотриманням та здійсненням заходів, спрямованих на виконання вимог Закону України «Про благоустрій населених пунктів», цих Правил здійснюється Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), який виконує функції інспекції з питань благоустрою в м. Києві, та управліннями (відділами) контролю за благоустроєм виконавчих органів районних у м. Києві рад (районних у м. Києві державних адміністрацій), а також Головним управлінням МВС України в м. Києві, іншими структурними підрозділами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в межах наданих повноважень, комунальними підприємствами, установами та організаціями, які несуть відповідальність за належне утримання об`єктів благоустрою (підпункт 19.1.1. пункту 19.1. Правил). Відповідно до підпункту 13.3.1. пункту 13.3. Правил, у разі виявлення самовільно розміщених (встановлених) малих архітектурних форм, тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, в т. ч. тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, паспорти прив`язки яких анульовані або строк дії яких закінчився, самовільно розміщених (встановлених) засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі (автомагазини, автокафе, автокав`ярні, авторозвозки, автоцистерни, лавки-автопричепи, візки, спеціальне технологічне обладнання (низькотемпературні лотки-прилавки) тощо) (далі - засоби пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі), об`єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі (на розміщення яких відсутні оформлені в установленому порядку документи) уповноважені особи Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), структурних підрозділів з питань контролю за благоустроєм районних в місті Києві державних адміністрацій, комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київблагоустрій» вносять припис його власнику (користувачу або особі, яка здійснила розміщення (встановлення)) з вимогою усунення порушень шляхом проведення демонтажу малої архітектурної форми, тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, демонтажу (переміщення) засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, об`єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі із зазначенням строку демонтажу (переміщення) відповідно до абзаців другого і третього цього підпункту. Малі архітектурні форми, тимчасові споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності мають бути демонтовані протягом трьох днів з моменту отримання припису, крім тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, відсутніх в матеріалах єдиної цифрової топографічної основи території міста Києва, демонтаж яких має бути здійснений протягом одного дня з моменту отримання припису. Протягом зазначеного у приписі строку власник (користувач або особа, яка здійснила розміщення (встановлення)) зобов`язаний за власний рахунок здійснити демонтаж самовільно розміщеної (встановленої) малої архітектурної форми, тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, об`єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі, демонтаж (переміщення) засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі та провести відновлення порушеного благоустрою на місці їх розміщення (встановлення). За приписами підпункту 13.3.2. пункту 13.3. Правил у разі якщо власники (користувачі або особи, які здійснили розміщення (встановлення)) малої архітектурної форми, тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, об`єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі не здійснили демонтаж в строки, зазначені в приписі, Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), районні в місті Києві державні адміністрації вживають заходів щодо демонтажу самовільно розміщеної (встановленої) малої архітектурної форми, тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, об`єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі, а Департамент промисловості та розвитку підприємництва - щодо демонтажу об`єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі на підставі рішень, зазначених у підпункті 13.3.3 пункту 13.3 цих Правил, за кошти міського бюджету або з інших джерел, не заборонених законодавством, з наступним відшкодуванням усіх витрат згідно з абзацом 3 цього підпункту. Згідно з підпунктом 13.3.3. пункту 13.3. Правил рішення про демонтаж самовільно розміщеної (встановленої) малої архітектурної форми, тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, об`єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі приймається Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), районними в місті Києві державними адміністраціями, Департаментом промисловості та розвитку підприємництва (щодо об`єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі). З огляду на викладене, Департамент благоустрою наділений контрольними повноваженнями та здійснює владні управлінські функції у сфері благоустрою міста, приймає рішення про демонтаж та вживає заходи із демонтажу елементів благоустрою на: територіях загального користування; прибудинкових територіях; територіях будівель та споруд інженерного захисту територій; територіях підприємств, установ, організацій та закріплених за ними територіях на умовах договору. У даній справі, яка розглядається, земельна ділянка кадастровий номер 8000000000:66:238:0021 за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0423, належить до комунальної власності, а тому у КП «Київблагоустрій» були наявні правові підстави для проведення обстеження будівель і споруд, що на ній розташовані та, за наявності підстав, видавати приписи, а у Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу КМР (КМДА), відповідно - на прийняття рішення у формі доручення про вжиття заходів шляхом демонтажу цих споруд, оскільки власником не надано дозвільних та правовстановлюючих документів у строк, зазначений в приписі. Такий висновок узгоджується з висновком, викладеним у постанові КАС Верховного Суду від 28.07.2021 у справі № 826/14879/16 (заявлено вимоги про визнання протиправними та скасування припису та доручення за червень 2016 року і стягнення з КП «Київблагоустрій» матеріальної шкоди). Суд в даному випадку надає оцінку наявності повноважень на вчинення відповідних рішень, а не їх правомірності та законності. Варто звернути увагу і на те, що згідно із пунктом 20.2.1 Правил благоустрою міста Києва, якщо під час перевірки виявлені причини та умови, які можуть спричинити порушення благоустрою, посадова особа контролюючого органу зобов`язана скласти та видати офіційний документ - припис, який є обов`язковим для виконання в термін до трьох діб особами, які є відповідальними за утримання об`єктів благоустрою. У разі виявлення тимчасової споруди (малої архітектурної форми), встановлений (або невстановлений) власник (користувач) якої створив причини та умови, які можуть спричинити порушення благоустрою, посадова особа контролюючого органу зобов`язана скласти та видати офіційний документ - припис з дотриманням вимог Положення про порядок розміщення тимчасових споруд у м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради «Про запровадження принципу організаційної єдності з видачі дозволів на розміщення тимчасових споруд у м. Києві» від 28 жовтня 2010 року №176/488. У такому випадку одна копія припису наклеюється на тимчасову споруду (малу архітектурну форму) поряд з Ордером на розміщення тимчасової споруди (у разі його наявності) або на фронтальній частині такої тимчасової споруди (малої архітектурної форми), а ще одна копія вручається особисто присутньому власнику (користувачу), надсилається власникові тимчасової споруди (малої архітектурної форми) поштою (цінним листом з описом вкладення) за адресою, зазначеною в Ордері на розміщення тимчасової споруди (у разі його наявності). Посадова особа, яка винесла припис, здійснює фотофіксацію наклеєного припису поряд з Ордером на розміщення тимчасової споруди (малої архітектурної форми) у випадку його наявності або на фронтальній частині тимчасової споруди (малої архітектурної форми). При цьому щонайменше на одній з фотографій має бути чітко та розбірливо видно інформацію про номер та дату складення припису. Матеріали фотофіксації долучаються до припису, про що в приписі робиться відповідний запис, а власник (користувач) тимчасової споруди (малої архітектурної форми) вважається повідомленим про винесення припису належним чином. Наведене свідчить, що винесення припису є результатом проведеної перевірки, в якому власнику пропонується надати в певний строк проектно-дозвільну документацію на розміщення тимчасової споруди або усунути порушення шляхом демонтажу тимчасової споруди власними силами в разі відсутності відповідних дозвільних документів. Схожий висновок викладено у постанові КАС Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №826/14707/17 (оскаржувалось доручення Департаменту щодо демонтажу ). У даній справі, яка розглядається, з копії припису, долученого позивачем до позову, та пояснень сторони відповідача, вбачається, що інспектором КП «Київблагоустрій» було розміщено складений 07.06.2016 припис на фронтальній частині споруди, розміщеної на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS]. При цьому, суд бере до уваги висновки викладені у п.52 - п.61 постанови ВП Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 826/10228/17 (оскаржувалось доручення Департаменту та містилась вимога про зобов`язання КП «Київблагоустрій» повернути демонтоване обладнання). Згідно з Положенням про Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу КМР (КМДА) (далі - Положення), затвердженим розпорядженням виконавчого органу КМР від 27.01.2011 № 94, Департамент є структурним підрозділом виконавчого органу КМР (КМДА), підпорядковується Київському міському голові, підзвітний та підпорядкований КМР, з питань виконання функцій державної виконавчої влади - відповідним центральним органам державної виконавчої влади. Пунктом 6 Положення визначено, що Департамент має право, зокрема, здійснювати в установленому порядку заходи з демонтажу та очищення території міста від безхазяйного майна, самовільно розміщених (встановлених) тимчасових споруд, малих архітектурних форм, елементів благоустрою, рекламних носіїв, засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, об`єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі, покинутих будівельних матеріалів і конструкцій, транспортних засобів у місті Києві тощо та давати доручення на їх демонтаж (пункт 6.7); давати в межах повноважень профільним структурним підрозділам районних у місті Києві державних адміністрацій з питань благоустрою, цивільного захисту, охорони праці та підпорядкованим комунальним підприємствам обов`язкові для виконання доручення та контролювати їх виконання (пункт 6.25). Таким чином, Департамент наділений контролюючими повноваженнями та здійснює владні управлінські функції у сфері благоустрою міста, приймає рішення про демонтаж та вживає заходи з демонтажу елементів благоустрою. На час розгляду даної справи доказів протиправності дій та рішень відповідача КП «Київблагоустрій», який реалізував свої владні управлінські функції щодо складення старшим інспектором КП «Київблагоустрій» 07.06.2016 припису №1609533, не вбачається. Не надано суду доказів того, що визнавались протиправними чи скасовувались рішення суб`єктів владних повноважень, в результаті реалізації яких здійснено демонтаж спірної будівлі, розміщеної згідно з приписом та дорученням за адресою: м.Київ, [ADDRESS]. Так, на час розгляду справи є чинним як доручення №272/06-16 Департаменту МБЗПС КМР (КМДА) від 22.06.2016, видане КП «Київблагоустрій» на вжиття заходів шляхом демонтажу самовільно встановлених елементів благоустрою, а саме об`єктів: 1) павільйону за адресою: [ADDRESS] ; (припис 1609533 від 07.06.2016); 2) огорожі за адресою: [ADDRESS] ; (припис 1606035 від 11.04.2016), так і зазначені приписи (т.1 а.с. 158). Отже, суду не надано доказів того, що 24.06.2016 КП «Київблагоустрій» (Товариством, яке діяло на підставі договору з відповідачем) здійснено демонтаж павільйону, розміщеного за адресою: [ADDRESS] , за відсутності для того правових підстав і що їх дії визнано неправомірними. Позивач у позовній заяві стверджує, що наведене вище приміщення, демонтоване 24.06.2016 згідно з Актом демонтажу від №16/24-06 03-251/У, є нерухомим майном - будівлею пункту прийому склотари (літ. «В»), право власності на яке належить йому та має адресу: [ADDRESS] . Відповідач стверджує, що демонтована споруда була тимчасовою спорудою, оскільки не мала заглибленого фундаменту та не відповідала ознакам нерухомого майна, у тому числі відсутні докази присвоєння поштової адреси. Обставина того чи є споруди, вказані позивачем і відповідачем, однією й тією ж спорудою, досліджена судом за наявними у справі фотозображеннями. Експертні висновки з даного питання відсутні. Судом встановлено, що у матеріалах справи наявний документ, у якому зафіксовано технічні характеристики приміщення за адресою: [ADDRESS] , станом на березень 2016 року, тобто після його придбання [PERSON] та до проведення демонтажу (24.06.2016). Так, у додатках до позову міститься Звіт про оцінку майна 2016, складений директором ТОВ «Консалтинговий центр «Дисконт-Сервіс» [PERSON] (далі - Звіт), за яким об`єктом оцінки була «окремо розташована будівля загальною площею 297,3 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ». З цього документу вбачається, що: датою визначення вартості є 25.03.2016; датою закінчення складання - 28.03.2016; власником приміщення є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 17.09.2015; поточне використання приміщення - приміщення не використовується; об`єкт являє собою окремо розташовану будівлю і ідентифікується як будівля - пункт прийому склотари (літ.В); замовником не надані документи на земельну ділянку під будівлю, за даними замовника земельна ділянка відведена під будівлю в цілому та передана в користування балансоутримувачу будівлі; техніко-економічні характеристики складових оцінки визначені за даними акту натурного обстеження, поверхового плату приміщень та на підставі візуального обстеження. На аркуші 11 Звіту вказано характеристика та опис сучасного стану будівлі: «фундаменти - стрічкові цегляні стіни - шифер в металевому каркасі; перегородки - картонні; покрівля - шифер, підлога - бетон»; «Оглянувши об`єкт оцінки оцінювач виявив, що деякі елементи будинку мають пошкодження та зносу. Будівля має застарілий вигляд.»; «Оцінювана будівля має ознаки фізичного зносу та застарілі конструкції. Серед ознак зносу, що спостерігаються у будівлі, необхідно відзначити: пошкодження зовнішнього оздоблення, сліди затікання і вологості на стиках примикання отворів, ознаки ремонту електричної мережі та ін. З урахуванням цього загальний технічний стан будівлі визначається як «задовільний», необхідний поточний ремонт середнього рівню, який можливо виконати без розробки спеціальної технічної документації.» (а.с.93-119 т.1). При порівнянні судом даних з опису конструктивних елементів будівлі, наведеного у Технічному паспорті на громадський будинок з призначенням «пункт прийому склотари» (інвентаризаційна справа 02-110/2015) від 01.04.2015, виготовленому ТОВ «Імперія Капіталу» за замовленням КП «Лівобережний», з даними зазначеного вище Звіту станом на березень 2016 року, складеного на замовлення [PERSON] , можна прийти до висновку, що характеристика стану будівлі не змінилась. Характеристика та опис сучасного стану будівлі, вказаний у Звіті, фактично не відрізняється від того, що містився у Технічному паспорті. Тут варто звернути увагу на те, що відсутність у Звіті розділового знаку між характеристиками фундаменту та стін не дає підстав для висновку про те, що стіни приміщення були з цегли, оскільки «фундаменти - стрічкові цегляні стіни - шифер в металевому каркасі» з урахуванням даних Технічного паспорту та фото будівлі, розміщених у Висновках експерта, складених на замовлення самого [PERSON] , вказує саме на те, що «фундаменти - стрічкові цегляні», «стіни - шифер в металевому каркасі». Фото приміщень з цегляними стінами будівлі, як і інших доказів цього суду не надавалось і у матеріалах справи відсутні. Представники сторін визнали, що на фото зображені споруда із написом «МИЙКА» із забором які належали позивачу і були демонтовані. У вказаному Звіті, як і у інших документах, також не вказано рік забудови вказаного приміщення та введення його в експлуатацію. Як зазначено у самому Звіті документів на земельну ділянку змовником не надавалось. Зазначений Звіт був одним з тих документів, що передавався замовником [PERSON] судовому експерту Лиценко М.В. для проведення оціночно-будівельних експертиз, що долучались позивачем при розгляді справи. Судом звернуто увагу на те, що у всіх Висновках, складених судовим експертом Лиценком М.В., з посиланням на Звіт вказується «фундаменти - стрічкові», «цегляні стіни - шифер в металевому каркасі» та містяться фото будівлі, які підписані як: «Будівля, пункт прийому склотари (літ. «В»), загальною площею 297,3 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , в стані, що був до демонтажу». На вказаних фото зображена споруда металевої конструкції, що має прикріплені до її верхньої передньої частини літери червоного кольору, які складають слово «МИЙКА». Споруда на фото не є цегляною, а складається з металевих секцій (листів) без кольору, окрім верхньої фасадної частини, яка має синій колір, та розміщені на ній літери червоного кольору. З 2 (двох) фото, долучених у березні 2021 року до матеріалів справи представником відповідача на виконання запиту експерта, що містить підпис «[ADDRESS], Невідомий () Припис №1609533 - 07.06.2016» (а.с. 47, 48 т.2) вбачається, що на цих фото також зображена споруда з написом «МИЙКА» ідентична тій, що на фото у Висновках експерта, складених на замовлення позивача. Фактично це матеріали фотофіксації тимчасової споруди, щодо якої вчинено припис. Єдиною відмінністю цих фото є те, що на одному фото, наданому представником відповідача, видно розміщений навколо будівлі додатковий елемент - дерев`яний паркан, на якому є вивіска невеликого розміру. На другому фото, яке надано представником відповідача, міститься частина цієї ж будівлі, на металевій конструкції якої міститься приклеєний аркуш паперу з написом. У висновку експертного дослідження, виготовленого на замовлення відповідача, також міститься фото споруди, ідентичне тому, що надано відповідачем до матеріалів справи, та аналогічне якому міститься і у висновках експерта, виготовлених на замовлення позивача. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що зареєстрована 17.09.2015 за [PERSON] на праві власності будівля - пункт прийому склотари (літ.«В») за адресою: [ADDRESS] , площею 297,3 кв.м., та демонтована 24.06.2016 споруда - павільйон, за адресою: [ADDRESS], (Акт демонтажу №16/24-06) на підставі доручення ДМБЗПС №272/06-16 від 22.06.2016, щодо якої був припис №1609533 від 07.06.2016, - є однією й тією ж спорудою металевої конструкції з розміщеними на її верхній фасадній частині синього кольору літерами «МИЙКА», що мають червоний колір. У судовому засіданні представники сторін дану обставину визнали. У розділі І Правил благоустрою міста Києва, надано визначення понять, згідно з яким тимчасова споруда - це споруда функціонального (в тому числі для здійснення підприємницької діяльності), декоративно-технологічного призначення, в тому числі мала архітектурна форма, яка виготовляється з полегшених збірних конструкцій та встановлюється без улаштування заглибленого фундаменту тощо. При цьому надаючи оцінку даним щодо характеристик та опису приміщення, наведених у Звіті, складеному на замовлення позивача 28.03.2016, даним з опису конструктивних елементів приміщення, наведеним у Технічному паспорті від 01.04.2015, даним Опису майна від 24.06.2016, який є додатком до Акту демонтажу, суд враховує висновки, викладені у постанові КАС Верховного Суду від 26.07.2024 у справі № 640/3319/19. Згідно з ч.3 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За приписами ч.1 ст.181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. За змістом частин ч.1, ч.2 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Згідно з п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у редакції, що діяла на вересень 2015 державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав; нерухоме майно - земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення. Зміст вищенаведених правових норм законодавства дає підстави для висновку, що нерухоме майно, стосовно якого здійснена державна реєстрація права власності, набуває певного правового статусу і перебуває під захистом держави, яка офіційно визнала і підтвердила факт набуття речових прав на таке нерухоме майно. За визначенням ч.2 ст.28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (№ 3038-VI), у редакції, що діяла на вересень 2015 та червень 2016 року, тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення. Частинами 3 та 4 вказаної статті Закону визначено, що розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів» (2807-15). Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку (z1330-11), встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Отже, на відміну від нерухомого майна, переміщення якого неможливе без їх знецінення та зміни призначення, тимчасові споруди мають відмінності, зокрема, виготовляються з полегшених збірних конструкцій та встановлюється без улаштування заглибленого фундаменту тощо. У постанові Верховного Суду від 28.09.2020 у справі № 283/240/18 досліджувалося питання розмежування капітальної споруди та тимчасової споруди, а також нормативні вимоги щодо облаштування фундаменту і зроблено такі висновки: «За нормами ДБНВ.2.1-10-2009 «фундамент - частина будівлі чи споруди, переважно підземна, яка сприймає навантаження від споруди і передає їх на основу, складену ґрунтами (природну) чи штучну». Фундаменти класифікуються, згідно з ДБН, як «фундаменти малозаглиблені». Фундаменти малозаглиблені, мілкого закладання - передають навантаження на ґрунт переважно через підошву фундаменту. Фундамент - це підземний чи підводний конструктивний елемент будівлі, що сприймає всі навантаження від вище розташованих вертикальних елементів несучого остова, бічного тиску ґрунту нерівномірних їх деформацій та передає їх на ґрунтові основи. Відстань від поверхні планування до нижньої площини фундаменту (підошви) - це глибина закладання фундаменту. Фундаменти поділяють на фундаменти мілкого та глибокого закладання. Фундаменти мілкого закладання мають такі особливості: - навантаження на основи передаються в основному через підошву фундаменту; - співвідношення зовнішніх розмірів (висоти і ширини) складають не більше 4, що дозволяє розглядати такі фундаменти при їх повороті, як жорсткі конструкції; - фундаменти влаштовують у відкритих котлованах або в порожнинах, утворених в масивах ґрунту. Фундаменти глибокого закладання мають такі особливості: - навантаження на основи передаються в через підошву фундаменту і бокову поверхню; - співвідношення зовнішніх розмірів (висоти і ширини) більше 4; - фундаменти влаштовують шляхом заглиблення в ґрунтовий масив або в порожнини, розташовані в масиві. ... віднести бетонну основу до поняття «фундамент», не є можливим». У справі, яка розглядається, судом не встановлено, а позивачем не надано належних та допустимих доказів, щодо наявності одного із визначних критеріїв визначення нерухомого майна - заглибленого фундаменту у приміщені, що було демонтовано. Земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] була передана 20.03.2001 КМР в оренду КП «Лівобережний» «без права будівництва капітальних споруд» для експлуатації та обслуговування павільйонів, у тому числі від загальної площі ділянки для експлуатації та обслуговування павільйонів, саме для обслуговування павільйону - пункту прийому склотари визначалась ділянка площею 0,0423га. Адреса саме павільйонів і їх поштові адреси чи номери в договорі оренди були відсутні, а в Плані, що долучався до договору, ідентифікувались лише ділянки з відповідною площею, зокрема ділянка - № [NUMBER] площею 0,0423 га. Доказів того, що на вказаній ділянці орендарем чи у подальшому позивачем - [PERSON] отримано дозволи на проведення будівельних робіт, проведено реконструкцію чи будівництво нового приміщення, яке є нерухомим майном, що введено в експлуатацію і йому присвоєна поштова адреса, матеріали справи не місять. При цьому, на порталі Публічної кадастрової карти України наявна інформація про те, що земельна ділянка кадастровий номер 8000000000:66:238:0021 за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0423, належить до комунальної власності. Тобто земельна ділянка яка перебуває у комунальній власності, ідентифікується за певною адресою. Разом із цим, матеріалами справи підтверджується, що за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності на будівлю - пункт прийому склотари (літ. «В») за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 297 кв.м. Доказів оскарження та/або скасування такої реєстраційної дії та відповідного запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, - матеріали справи не містять. Щодо важливості присвоєння об`єктам нерухомого майна поштової адреси судом враховано висновки, викладені у постанові КАС Верховного Суду від 26.07.2024 у справі № 640/3319/19. Механізм присвоєння адрес у м. Києві який визначено Положенням про реєстр адрес у м.Києві, затвердженим рішенням Київської міської ради від 22.05.2013 №337/9394 (далі - Положення № 337). Так, відповідно до пункту 1.13 Положення № 337, право власності на інформаційні ресурси Реєстру адрес належить територіальній громаді міста Києва. Розпорядником та адміністратором Реєстру адрес від імені територіальної громади міста виступає Департамент містобудування: та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в особі Служби Містобудівного кадастру Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Згідно із пунктом 1.4 Положення № 337 адреса - структурований опис сукупності реквізитів місця розташування об`єкта нерухомості на місцевості, що однозначно визначає даний об`єкт. Пунктом 4.16 Положення № 337 передбачено, що присвоєння поштових адрес багатоквартирним житловим будинкам, домоволодінням, житловим будинкам садибного типу, індивідуальним дачним та садовим будинкам здійснюється розпорядженням відповідної районної в місті Києві державної адміністрації. Заявники подають заяву про присвоєння поштової адреси до дозвільного центру відповідної районної в місті Києві державної адміністрації. Присвоєння поштових адрес іншим об`єктам нерухомого майна здійснюється наказом Департаменту містобудування та архітектури. Заявники подають заяву про присвоєння поштової адреси до Департаменту містобудування та архітектури через Міський дозвільний центр. У постанові від 21.03.2023 у справа № 826/6164/16 Верховний Суд за подібних обставин зазначив таке: «Вирішальне значення для визначення питання стосовно наявності повноважень у відповідачів щодо демонтажу майна має віднесення відповідного майна до нерухомого майна чи до тимчасових споруд у розумінні Правил, у зв`язку з чим перш за все слід ідентифікувати спірні об`єкти на місцевості. Отже, адреса є однією із визначальних ознак, за якою на підставі належних та допустимих ознак можна ідентифікувати спірний об`єкт на місцевості. Враховуючи наведене та зміст пунктів 1.13, 1.4, 4.16 Положення № 337 Верховний Суд вважає, що адреса є єдиною можливістю ідентифікувати об`єкт нерухомого майна та визначити його місце розташування». У даній справі, яка розглядається, позивачем [PERSON] не надано суду доказів щодо присвоєння Головним управлінням містобудування та архітектури відповідно до вимог чинного законодавства будівлі - пункт прийому склотари (літ. «В») загальною площею 297,3кв.м. поштової адреси, як такої, що була вказана у договорі купівлі-продажу від 17.09.2015, а саме: [ADDRESS] . Отже, відсутні докази, які б давали змогу ідентифікувати вказану нерухомість за саме за адресою, присвоєною у встановленому законодавством порядку. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування майнової чи моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві шкоди, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Аналогічні висновки викладені у постанові КЦС ВС від 19.02.2025 у справі №461/8820/23. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.1 - ч.3 ст.89 ЦПК України). З метою визначення розміру матеріальної шкоди, завданої [PERSON] внаслідок пошкодження (знищення) споруди, що знаходилась за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 297,3кв.м. ухвалою суду від 13.11.2019 було призначено судову будівельно-технічну експертизу. Однак, 06.09.2021 до суду з експертної установи надійшло повідомлення експерта від 01.09.2021 про неможливість надання висновку експертизи. Зі змісту повідомлення експерта вбачається, що 15.03.2021 на адресу суду та сторін у справі направлялось клопотання про необхідність надання по об`єкту таких документів як: проектної документації в повному обсязі на виконання робіт, кошторисної документації на виконання робіт, технічного паспорту станом до знищення споруди, відомостей про технічний стан споруди станом до її знищення, відомостей щодо підключення до інженерних мереж, матеріалів фотофіксації станом до її знищення, однак від представника КП «Київблагоустрій» надійшли лише документи про сплату вартості експертизи та фотофіксації споруди, а від суду погодження терміну виконання експертизи та матеріли цивільної справи. (а.с. 89-92 т.2). Даних про виконання позивачем клопотання експерта КНДІСЕ про надання запитуваних документів щодо вказаної споруди матеріали справи не містять. У той же час, матеріали справи містять декілька експертних досліджень (4 -висновки за результатами проведення оціночно-будівельних експертиз, проведених на замовлення позивача; 1 - висновок експертного оціночно-будівельного дослідження на замовлення відповідача). Так, на замовлення позивача ще до звернення з позовом до суду, проведено 2 (дві) оціночно-будівельні експертизи, а під час розгляду справи - ще 2 (дві) експертизи, про що судовим експертомЛиценко М.В.складено наступні висновки: - висновок експерта №02.06.18 судової оціночно-будівельної експертизи від 11.06.2018, за яким ринкова вартість будівлі пункту прийому склотари (літ. «В»), загальною площею 297,3 кв.м., за умови, що її технічний стан був би таким як до його пошкодження (знищення) в цінах станом на 05.06.2018 становила б 3 903 252 грн (а.с. 40-78 т.1); - висновок експерта №01.05.2019 за результатами проведення оціночно-будівельної експертизи від 11.05.2019, за яким ринкова вартість будівлі, … в цінах станом на 24.06.2016 могла становити 3 078 244 грн (а.с. 13-39 т.1); - висновок експерта за результатами проведення комплексної будівельно-технічної та оціночно-будівельної судової експертизи №247/04.21 від 01.04.2021, за яким ринкова вартість (реальна вартість) будівлі, …, в цінах станом на дату проведення експертизи могла становити 4 162 795 грн. (а.с. 115-147 т.2); - висновок експерта за результатами оціночно-будівельної судової експертизи №394/12.24 від 10.12.2024, за яким ринкова вартість (реальна вартість) будівлі, …, в цінах станом на дату проведення експертизи могла становити 9 471 978 грн без ПДВ (124-179 т.4). Зі змісту висновків вбачається, що дослідження проведені на замовленням [PERSON] та на підставі наданих ним документів, зокрема копій: договору купівлі-продажу приміщення, технічного паспорту, договору оренди земельної ділянки, витягів з ДРРП, ДЗК, експлікації, Звіту про оцінку майна, складеного оцінювачем [PERSON] станом на 25.06.2016 в цінах на дату проведення експертизи, та фотоматеріалів позивача. При здійснення досліджень та складанні висновків у 2018, 2019, 2021 роках експертом застосовано порівняльний підхід та для проведення оцінки за методом аналогів продажу відібрано об`єкти для порівняння у тому числі нежитлові приміщення, магазини, кафе, офісні приміщення. У висновку складеному 10.12.2024 експертом застосовано порівняльний та дохідний підходи, а для проведення оцінки за методом аналогів продажу також підібрано 4 об`єкти порівняння, у тому числі нежитлову комерційну нерухомість. Матеріали справи містять і висновок експертного оціночно-будівельного дослідження, складений на замовлення відповідача. Так, з висновку експертного оціночно-будівельного дослідження №63/7-100/7 від 17.07.2023, складеного судовими експертами Українського НДІ спеціальної техніки та судових експертиз Служби Безпеки України В.Загорною та С.Куценко, вбачається, що дослідження проведено на підставі копій матеріалів судової справи №761/25554/19 на 41 аркуші, серед яких: доручення Департаменту №272/06-16, договір оренди земельної ділянки, договір купівлі-продажу, припис №1609533, довідка про показники об`єкта нерухомого майна ТОВ «Імперія капіталу», витяг з ДРРП про реєстрацію права власності, договір купівлі-продажу нерухомого майна - літнього кафе, заява КП «Лівобережний», реєстр земельних ділянок, контрольна картка № [NUMBER] , технічний паспорт, декларація про початок виконання будівельних робіт, фотоматеріали, акт демонтажу від 24.06.2016. Для надання відповідей на поставлені запитання, експерти дійшли висновку про необхідність застосування для визначення вартості об`єкта витратного методичного підходу, методу заміщення. Згідно з цим Висновком експертного дослідження: «Вартість споруди, демонтованої згідно з Актом демонтажу №16/24-06-03-251/У від 24.06.2016 за адресою: [ADDRESS] станом на 24.06.2016 становила 334 160,00грн.», «Вартість матеріалів, з яких виготовлено споруду, … станом на 24.06.2016 становила 260 645,00 грн.» (а.с. 43-52 т.3). Оцінивши зазначені вище доками на предмет їх належності, достовірності, достатності, допустимості, суд приходить до висновку, що вони не відповідають вказаним критеріям і не можуть бути прийняті судом до уваги. Так, у висновках складених на замовлення позивача, визначення вартості демонтованої споруди здійснювалось експертом за порівняльним підходом з об`єктами, які не є аналогічними тому приміщенню, право власності на яке було зареєстровано за позивачем, а відрізняються як матеріалами, з яких вони збудовані (фото об`єктів порівняння міститься у висновках), так і їх зовнішнім станом, конструкціями і призначенням, що суттєво впливає на ринкову вартість цих об`єктів. Приміщення на фото, які розміщені для порівняння, з цегли та бетонних конструкцій. Щодо дослідження, наданого стороною відповідача, то суд також критично оцінює його висновки, оскільки серед списку документів, які надавались експертам, містяться і такі, що відсутні у матеріалах справи, зокрема:купівлі-продажу нерухомого майна - літнього кафе, заява КП «Лівобережний», реєстр земельних ділянок, контрольна картка № [NUMBER] . Підсумовуючи вищенаведене, судом встановлено, що позивачем не надано доказів, що ним було оскаржено припис № 1609533 від 06.07.2016 та доручення Департаменту міського благоустрою Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №272/06-16 від 22.06.2016, як форми рішень суб`єктів владних повноважень, у встановленому законом порядку. Також не надано доказів, що вказані приписи та доручення були скасовані рішенням суду, а дії чи бездіяльність відповідача та третьої особи Департаменту були визнанні неправомірними. Незгода позивача з вказаними приписами та дорученням, які він вважає незаконними, не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування йому матеріальної та моральної шкоди. В даному випадку, позивачем не було попередньо реалізовано свого права на оскарження рішення відповідачів щодо винесення приписів та доручення. Доказування наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправністю дій її заподіювана і шкодою є обов`язком позивача. Доказ завдання позивачу матеріальної шкоди відповідачем у вказаній сумі в розмірі 9471978 грн. - судом оцінений критично, про що зазначено вище, а незгода позивача із діями відповідача і третьої особи Департаменту не свідчить безспірно про завдання позивачу матеріальної та моральної шкоди, не підтверджує протиправність поведінки відповідача, причинного зв`язку між шкодою та протиправною відповідача та вини заподіювана шкоди (відповідача). Така позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 199/1478/17, від 20.01.2021 у справі № 686/27885/19. Виходячи із вищенаведеного, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди розмірі 9471978 грн. Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Так, відповідно до ч.1 та ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Тлумачення ст.23 ЦК України свідчить, що ця норма поширюється на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться у залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22.04.2024 у справі № 279/1834/22 (провадження № 61-1382сво23)). Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок, а відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (постанова Верховного Суду від 25.05.2022 у справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.12.2022 у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21)). Однак, всупереч вищенаведених положень законодавства, позивачем не доведено жодними належними та допустимими доказами як заподіяння йому моральної шкоди та протиправності дій відповідача, так і наявності причинного зв`язку між шкодою заподіяною позивачу і за умови протиправних діянь відповідача, а тому у задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди суд також відмовляє. Окремо суд звертає увагу на доводи позивача про те, що він є власником нерухомого майна на підставі відповідного договору купівлі-продажу від 17.09.2015 і його право зареєстровано у встановленому законом порядку, а запис про право власності міститься ДРРП на нерухоме майно, що вже саме по собі вказує на підтвердження державою належності будівлі - пункт прийому склотари до об`єктів нерухомого майна, а отже це право є непорушним та охороняється ст.1 Першого протоколу ЄКПЛ. З`ясуванню судом підлягає питання чи мав позивач законні очікування того, що його право на будівлю - пункт прийому склотари, буде захищатись правовим режимом власності саме як нерухоме майно, а також питання щодо наявності легітимної мети та пропорційності втручання у право власності позивача. У даній справі не встановлено даних ні про рік будівництва споруди - пункту прийому склотари, ні про її будівництво чи введення в експлуатацію, ні про присвоєння їй у встановленому законодавством порядку поштової адреси, ні наявності у попереднього власника права власності на земельну ділянку чи права користування нею з правом будівництва капітальних споруд. Натомість, як вбачається з досліджених судом доказів, земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:66:238:0021, площею 0,0423, на якій розміщена споруда, належить до комунальної власності і станом на вересень 2015 року знаходилась у користуванні КП «Лівобережний» на підставі договору оренди, укладеного з КМР, який містив пряме застереження «без права будівництва капітальних споруд», а для обслуговування павільйонів, у даному випадку - павільйону пункт прийому склотари. Саме з використанням цієї адреси 03.09.2015 за КП «Лівобережний» зареєстровано право власності на цей павільйон як на нерухоме майно. Даних про те, що на момент укладення договору оренди павільйон був об`єктом нерухомого майна матеріали справи також не містять. Стаття 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Із офіційним визнанням державою права власності пов`язується можливість матеріального об`єкта (майна) перебувати в цивільному обороті та судового захисту права власності на нього. Сукупний правовий аналіз наведених норм свідчить про те, що реєстрація права власності на нерухоме майно є лише офіційним визнанням права власності з боку держави. Сама собою державна реєстрація права власності за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права власності, але створює спростовувану презумпцію права власності такої особи. Подібний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17. Однак, в даному випадку, стороною відповідача не спростовано наявності у позивача права власності на зареєстровану за ним споруду. При розгляді вказаної справи судом, не встановлено, а стороною позивача не доведено, що у держави не було легітимної мети на видачу припису з вимогою надання дозвільних документів, а у разі їх відсутності - демонтажу, а суспільний інтерес у цій справі полягає в тому, що мешканці територіальної громади мають право на безпечні та сприятливі умови для життєдіяльності людини, здійснення заходів з благоустрою територій. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору, при цьому інші доводи сторін, викладені в їх заявах по суті, не впливають на вищевказані висновки суду. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, з огляду на предмет та підстави позову, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову повністю. При цьому, відповідно до правил ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача у зв`язку із повною відмовою в позові. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed