Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

08 лютого 2024 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , під час шлюбу в них народилися діти - [PERSON] , [INFO] напродження, [PERSON] , [INFO] . 06 листопада 2023 року шлюб між подружжям розірвано рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області. [PERSON] зазначила, що відповідач у 2021 році виїхав за кордон, після цього він жодного разу не відвідав дітей, не телефонує, взагалі не цікавиться життям та здоров`ям дітей, не виконує жодного з покладених законом на батьків обов`язків. Всі питання щодо виховання та утримання дітей вирішує позивач. На аліменти позивач не подавала, так як будь-якої інформації про місцезнаходження, доходи чи місце працевлаштування відповідача їй невідомі. Відповідач не тільки ухиляється від своїх батьківських обов`язків, а ще й ускладнює життя дітей, позбавляючи їх можливості подорожувати, їздити за кордон на відпочинок, на море на оздоровлення, тощо, оскільки без його письмової згоди позивач позбавлена можливості вивезти дітей за кордон. Крім цього, через те, що місцезнаходження батька дітей невідоме, зв`язок із ним втрачено, позивач не може виписати дітей з місця їх реєстрації та зареєструвати в м. Полтаві. Посилаючись на те, що відповідач без будь-яких поважних причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, [PERSON] просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] напродження, [PERSON] , [INFO] . У поданому відзиві представник відповідача [PERSON] - адвокат Стець М.Л. просив в задоволенні позовних вимог відмовити, при цьому посилався на те, що в січні 2021 року відповідач переїхав до міста Севастополь, де знаходилась його родина дружина [PERSON] і син [PERSON] , які вже проживали там з літка 2020 року. На протязі всього 2021 року вони проводили весь час разом, батько водив в садочок [PERSON] , до парикмахерської, проводив час на прогулянках біля моря, вирушали у подорож в гори, виїжджали неодноразово на рибалку у відкрите море. Влітку відповідач возив жінку до лікарні, де робили УЗД по вагітності. [INFO] в пологовому будинку м. Севастополь у сторін народилася друга дитина - [PERSON] . На початку 2022 року відносини подружжя почали погіршуватись і пізніше вони перестали жити як подружжя, але мешкали разом в одній квартирі. На протязі 2022 року батько продовжував займатись двома дітьми, утримував родину, платив за оренду житла заправляв машини, тощо. Відповідач в той час працював агентом з нерухомості. [PERSON] водив до садочку, з [PERSON] проводив час на прогулянках. Активно проводив час на природі з дітьми, їздили на рибалку, проводили час у розважальних центрах. Наприкінці червня 2022 року [PERSON] і [PERSON] прийняли рішення виїхати з Криму і купили квитки з Сочі на Туреччину ( Стамбул ), а звідти на Варшаву (через Франкфур-на Майні), потім потягом вирушили у м.Вроцлав, де зустрілись зі своїми родичами. У Вроцлаві сім?я [PERSON] пробула приблизно тиждень, після чого [PERSON] разом з дітками [PERSON] і [PERSON] поїхали до України. 16.08.2022 року сторони домовилися про відпочинок для дітей в Польщі та прибули у м.Варшава, також з ними приїхала рідна сестра [PERSON] - [PERSON] зі своїм сином [PERSON] . Всі разом відвідували аквапарк у Польщі, ходили разом до ресторану. 23.08.2022 року позивач разом з дітьми і сестрою повернулися до України. В липні місяці 2023 року сторони разом з дітьми провели тиждень на морі в Болгарії. В жовтні місяці 2023 року сторони остаточно вирішили припинити свої стосунки як подружжя. Позивач подала до суду позов про розірвання шлюбу, відповідач проти розрвання шлюбу не заперечував. В травні місяці 2024 року відповідач організував зустріч через позивача зі старшим сином у Вроцлаві. Де на протязі 5 днів, які вони змогли побути разом, батько постійно організовував свято для дитини, їздили в подорож, ловили рибу, відвідували зоопарк і Африкаріум, були у розважальному батутному центрі, грали у футбол тощо. Під час окремого проживання з дітьми відповідач постійно спілкується з ними по телефону та переписується через месенджери на телефоні матері, телефоні няні, та останнім часом безпосередньо з [PERSON] . Батько постійно передає посилки з Польщі, переводить кошти, підтримує старшого сина на змаганнях з карате та плавання, допомагає у навчанні та грає через інтернет в шахи, а з [PERSON] бавиться по відеозв?язку. Діти сильно люблять його і називають татом. Зазначене підтверджується спільними фотографіями, листуванням позивача з відповідачем, платіжними документами, тощо. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, направив свого представника - адвоката Стеця М.Л., який проти задоволення позову про позбавлення батьківських прав категорично заперечував, посилаючись на його безпідставність. Доводи, викладені у відзиві підтримав. Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтаві ради подала заяву про розгляд справи без її участі, висновок виконавчого комітету служби у справах дітей підтримала. Представник третьої особи Служби у справах дітей Кобеляцької Територіальної громади в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, письмових пояснень не подав. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частинами 1-3 статті 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частинами 1-2, 4 ст. 155 СК України закріплено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і кожен в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбу, який був розірваний рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 06 листопада 2023 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 02 липня 2020 року, видане повторно). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 14 грудня 2021 року). З копії характеристики від 30 січня 2024 року вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] навчається у 2-Б класі Полтавської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4, за характером добрий, чесний врівноважений. У сім`ї створені належні умови для розвитку дитини. Мати постійно приділяє увагу вихованню та навчанню сина, підтримує зв`язки з вчителем, бере активну участь в житті класу. [PERSON] , [INFO] відвідує дитячий садочок «Йард» в м. Полтаві. Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). З висновку виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради № 280 від 26 листопада 2024 року вбачається, що батько малолітніх дітей [PERSON] проживає окремо за кордоном, матеріальне утримання здійснює в добровільному порядку. Батько безпосередньо приймає уачсть у вихованні дітей, [PERSON] , [PERSON] неодноразово приїздили до батька за кордон. Виконавчий комітет Шевченківської районної у м. Полтаві ради вважає за недоцільне позбавляти батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO] . Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батька батьківських прав відносно дітей. Крім цього, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Проаналізувавши всі надані докази по справі у їх сукупності, виходячи із конкретних обставин даної справи, суд дійшов висновку, що позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] напродження, [PERSON] , [INFO] , не буде відповідати меті такого заходу: захисту інтересів дітей та стимулювання батька щодо належного виконання своїх обов`язків. Разом з тим, аналізуючи участь у вихованні дітей позивачем судом встановлено, що відповідачу необхідно приймати активну участь у вихованні та утриманні дітей. Суд вважає, що сам факт звернення [PERSON] до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, є достатнім стимулюючим заходом щодо спонукання відповідача змінити ставлення до виховання дітей, піклування про їх фізичний і духовний розвиток. Питання про відшкодування судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed