Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів про зняття арешту з будь якого майна позивача, накладеного постановою державного виконавця від 23.01.2013 у ВП № 36126881 з примусового виконання судового наказу № 2036/4255/2012 та постановою державного виконавця від 15.09.2014 у ВП № 44728691 з примусового виконання судового наказу № 2036/4743/2012. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в серпні 2024 року позивач дізналась, що існують обтяження її майна - арешти на все нерухоме майно позивача, накладені в межах виконавчих проваджень державними виконавцями Чугуївського ВДВС. Згідно відповіді з Чугуївського ВДВС Чугуївського району Харківської області СМУМЮ стало відомо, що на виконанні Чугуївського ВДВС Чугуївського району Харківської області СМУМЮ перебувало виконавче провадження № 36126881 з примусового виконання судового наказу № 2036/4255/2012 виданого 16.10.2021 року Чугуївським міським судом Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь КП «Чугуїввода» заборгованості у розмірі 842,30 гривень. Також, на виконанні відділу перебувало виконавче провадження № 44728691 з примусового виконання судового наказу № 2036/4743/2012 виданого 06.12.2012 року Чугуївським міським судом Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь КП «Чугуївтепло» заборгованості у розмірі 2381,82 гривень. В межах виконавчого провадження державним виконавцем 15.09.2014 року винесено постанову про арешт майна боржника та на підставі відомостей ДПС про місце роботи боржника 09.10.2014 року виконавче провадження було закінчено відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження», а виконавчий документ також направлено за належністю - до Дзержинського відділу ДВС Харківського МУЮ. Тобто, обидва виконавчі провадження були закінчені а виконавчі документи були спрямовані до виконання до Дзержинського відділу ДВС. 22 листопада 2016 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] внаслідок чого було змінено прізвище боржника з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] від 22.11.2016 року, копія якої додається. Разом з тим, на виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вище вказані виконавчі документи не перебувають, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит, яка буде надана до суду до розгляду справи по суті. Однак, вказані виконавчі документи були виконані боржником в повному обсязі. Згідно довідки від 01.09.2024 року, виданої КП «Чугуїввода», за період з 01.11.2009 року по 01.09.2024 року у абонента [PERSON] заборгованості немає. Аналогічно, згідно довідки з КП «Чугуївтепло» станом на 01.10.2024 року заборгованість за опалення у [PERSON] відсутня. Проте арешт з майна, що належить [PERSON] не зняті, чим порушуються її право розпоряджатись власним майном. Отже, наявність арешту на майно позивача перешкоджає позивачу, вільно розпоряджатись своєю власністю, що порушує його майнові права. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача [PERSON] надала заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представники відповідачів КП «Чугуїввода», КП «Чугуївтепло», Чугуївського ВДВС у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечували Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно витягу реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 21.12.2023 на праві спільної часткової власності належить 100/300 частки квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 392359993 від 26.08.2024 на все нерухоме майно що належить [PERSON] накладено арешт на підставі ВП № 36126881 від 23.01.2013 та ВП № 44728691 від 15.09.2014. З відповіді Чугуївського ВДВС Чугуївського району Харківської області СМУМЮ вбачається, що на виконанні Чугуївського ВДВС Чугуївського району Харківської області СМУМЮ перебувало виконавче провадження № 36126881 з примусового виконання судового наказу № 2036/4255/2012 виданого 16.10.2021 року Чугуївським міським судом Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь КП «Чугуїввода» заборгованості у розмірі 842,30 гривень. 23.01.2013 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу. 23.01.2013 державним виконавцем винесено постанову про арешт манна боржника. Згідно Державного реєстру речових прав 23.01.2013 року номер запису про обтяження: 213291. 07.03.2013 згідно відомості ДПС України - [PERSON] отримувала дохід в [INFO] (в/ч [NUMBER] ), який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На підставі вище викладеного 07.03.2013 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження та направлено виконавчий документ за належністю до Дзержинського відділу ДВС Харківського МУК). На виконанні відділу перебувало виконавче провадження № 44728691 з примусового виконання судового наказу № 2036/4743/2012 виданого 06.12.2012 року Чугуївським міським судом Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь КП «Чугуївтепло» заборгованості у розмірі 2381,82 гривень. В межах виконавчого провадження державним виконавцем 15.09.2014 року винесено постанову про арешт майна боржника та на підставі відомостей ДПС про місце роботи боржника 09.10.2014 року виконавче провадження було закінчено відповідно до п. 10. ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження», а виконавчий документ також направлено за належністю - до Дзержинського відділу ДВС Харківського МУЮ. Обидва виконавчі провадження були закінчені, виконавчі документи були спрямовані на виконання до Дзержинського відділу ДВС. 22 листопада 2016 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] внаслідок чого було змінено прізвище боржника з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] від 22.11.2016 року. На виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вище вказані виконавчі документи не перебувають, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит. Згідно довідки від 01.09.2024 року, виданої КП «Чугуїввода», за період з 01.11.2009 року по 01.09.2024 року у абонента [PERSON] заборгованості немає. З довідки КП «Чугуївтепло» встановлено, що станом на 01.10.2024 року заборгованість за опалення у [PERSON] відсутня. На підставі ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно волі інших осіб. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За змістом ст. 321 цього Кодексу, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 353 цього Кодексу. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі ч. 7 ст. 319 ЦК України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні; право приватної власності є непорушним. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань. Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, встановленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту в порядку цивільного судочинства. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Отже, накладений арешт на майно, заважає позивачу скористатися належним йому майном, що є порушенням його конституційних прав.

Outcome: approved