Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом, де просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 6492701960 від 05.06.2018 у розмірі 24931 грн. 12 коп. та понесені судові витрати. На обґрунтування позову зазначив, що 05.06.2018 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 6492701960. 30.07.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення прав вимоги № 20200730 за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» права вимоги до боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] у сумі 24931 грн. 12 коп., з яких: 9825 грн. 72 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, 1718 грн. 07 коп. сума заборгованості за відсотками, 7612 грн. 33 коп. сума заборгованості за щомісячними процентами та 5775 грн. сума заборгованості за пенею. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором та договором позики, заборгованість за договорами не погашає, представник позивача звернувся до суду за захистом прав ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розгляд справи проводити у його відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про застосування строку позовної давності. На обґрунтування заяви зазначила, що відповідно до матеріалів справи між нею, [PERSON] , та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» 05.06.2018 було укладено кредитний договір на суму 11550 грн. зі строком дії даного договору - до 14.06.2019. Вказала, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а згідно з п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Зазначила, що відповідно до практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та Верховного Суду України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (ч. 2 ст. 258 ЦК України), яка обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права, початком перебігу позовної давності є день, коли боржник повинен був сплатити черговий платіж, проте не сплатив, з часу якого до пред`явлення позову річний термін. Позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості 15.04.2024, при цьому згідно матеріалів позову останній платіж внесено 15.03.2019. З урахуванням викладеного просила застосувати строк позовної давності та у задоволенні позовних вимог відмовити. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено судом 05.06.2018 [PERSON] було подано заяву № 6492701960 на отримання кредиту від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень». Відповідно до заяви вона висловила згоду, що підписаний нею паспорт кредиту № 2701960 від 05.06.2018 містить умови укладеного кредитного договору, а ця заява разом з паспортом кредиту та умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ « ФК «ЦФР» становлять кредитний договір між ТОВ «ФК «ЦФР» та нею, як позичальником. Підписавши заяву на отримання кредиту, відповідач підтвердила, ознайомилася з кредитним договором та усіма його умовами, згодна на отримання свого примірнику шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця та зобов`язується виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у розмірі 11550 грн. З паспорту кредиту вбачається, що кредит надається строком на 12 місяців, отримується безготівковим шляхом. Сторонами погоджено розмір процентів, порядок повернення кредиту. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. 30.07.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення прав вимоги № 20200730, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» права вимоги до боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 20200730 від 30.07.2020 ТОВ ««Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] у сумі 24931 грн. 19 коп., з яких : 9825 грн. 72 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, 1718 грн. 07 коп. сума заборгованості за відсотками, 7612 грн. 33 коп. сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом) та 5775 грн. сума заборгованості за пенею. Частинами 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Правомірність набуття права вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за договором кредиту відповідачкою [PERSON] не оспорювалася. Довідкою ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» від 01.08.2020 підтверджено, що [PERSON] отримала кредитні кошти у сумі 11550 грн., кілька разів сплачувала кошти у погашення кредитних зобов`язань. Проте, як вбачається з довідки та руху коштів по кредиту відповідач не виконала свого обов`язку у повній мірі та припинила повертати наданий їй кредит у строки, передбачені кредитним договором, що призвело до виникнення заборгованості. Статтею 1054 ЦК України (ч.1, 2) встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Приписами ч. 1ст.\~625\~ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Кредитним договором, укладеним відповідачем [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», передбачено строк договору у 12 місяців. З паспорту кредиту вбачається, що сторонами погоджено, що останній платіж за договором повинен був проведений відповідачем 14.06.2019. Пролонгація вказаного строку умовами договору не передбачена, тобто вказаний строк є присічним. З довідки ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» від 01.08.2020 (зворотня сторона) та паспорту кредиту вбачається, що заборгованість за кредитором нарахована станом на 30.06.2020, тобто після спливу строку дії договору. Отже, нарахування кредитором відсотків після спливу строку дії самого договору є необґрунтованим. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач надав розрахунки заборгованості за період, який перевищує встановлений умовами договору строк у 12 місяців нарахування відсотків. Пунктом 6 Паспорту кредиту встановлено графік платежів та їх періодичні внесення, відповідно до якого сума повернення кредиту становить 11550 грн., щомісячні проценти становлять 4837,20 грн., річні проценти становлять 806,20 грн. Згідно з п. 5 Паспорту ставка щодо кожного виду процентів є фіксованою, порядку зміни процентної ставки не передбачено. З довідки ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» від 01.08.2020, заборгованість по якій нарахована по 30.07.2020, також вбачається, що від відповідача у рахунок погашення кредитних зобов`язань кредитору надійшло всього 5263,17 грн., з яких списано 872,63 грн. річних процентів (тоді як згідно паспорту загальний розмір річних процентів становить 806,20 грн.), 2666,26 щомісячних процентів, та 1724,28 грн. у рахунок погашення тіла кредиту. На підставі чого відбулося відрахування відсотків саме у такому розмірі та відповідного розрахунку матеріали справи не містять. Позивач не звільняється від обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками лише з тих підстав, що до нього, як до нового кредитора перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Наданий позивачем витяг з реєстру боржників до договору факторингу не може вважатися належним доказом наявності такої заборгованості. З наданого позивачем розрахунку також вбачається, що проценти нараховувалися після закінчення строку кредитування. При цьому розрахунок не містить відомостей про зарахування коштів відповідачем по вказаному кредитному договору саме у ті періоди та у тих сумах, які зазначені у довідці первісним кредитором. Отже, позивачем надано суперечливі докази, які мають різні відомості щодо розрахунку та зарахування коштів по кредитному договору, а тому ці докази до уваги судом не беруться. Враховуючи умови кредитного договору, умови Паспорту кредиту та часткове погашення заборгованості [PERSON] суд вважає, що заборгованість відповідача зі сплати тіла кредиту та відсотків становить 11930 грн. 23 коп. (загальний розмір за графіком платежів, у тому числі із врахуванням процентів, становить 17193,40 грн. 5263,17 грн. фактично сплачених коштів). Позивач також просив стягнути з відповідача пеню за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 17.08.2018 по 15.06.2019 у загальній сумі 5775 грн. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (ч. 1 ст. 546 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Сторони мають право передбачити в умовах кредитного договору пеню в якості забезпечення виконання кредитних зобов`язань, що відповідає вимогам письмової форми правочину щодо забезпечення виконання зобов`язання згідно зі ст. 547 ЦК України. Згідно з заявою від 05.06.2018 на отримання кредиту (п.7) [PERSON] та ТОВ «ФК «ЦФР» погодили наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань із повернення кредиту та/або сплати процентів: сплата пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, але не більше 15% від суми прострочення. Отже, умови про стягнення пені є такими, що узгоджені між сторонами. Правильність нарахування позивачем розміру пені відповідачем у справі не оспорювалась. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. В ході розгляду справи відповідачем надана заява про застування строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність\~в один\~рік застосовується,\~зокрема,\~до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно з ч.ч.1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. Отже, оскільки за умовами договору відповідачка мала виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів щомісячно впродовж строку кредитування, сплати пені, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. А тому встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Отже, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказаний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 провадження № 14-10цс18. З Паспорту кредиту вбачається, що щомісячні платежі визначені з 16.07.2018 по 14.06.2019. З позовною заявою позивач звернувся до суду 13.05.2024. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 р. на всій території України карантин. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX було визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного Кодексу України продовжуються на строк дії такого карантину. Отже, з 02.04.2020 (дата набрання чинності Законом від 30 березня 2020 року № 540-IX) продовжені строки позовної давності, у тому числі: загальна позовна давність тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України); спеціальна позовна давність для окремих видів вимог (ст. 258 ЦК України). Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 р. № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» скасовано з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Воєнний стан неодноразово було продовжено. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 року № 2120-IX у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного Кодексу України, продовжуються на строк його дії. Законом України від 8 листопада 2023р. № 3450-IX «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» було внесені зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, пункт 19 викладено у наступній редакції: «19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Отже, з 02 квітня 2020 року строки, визначені, зокрема, статтею 258 ЦК України продовжуються і на даний час. Тому позовна давність (три роки) за вимогами про стягнення заборгованості відповідача зі сплати тіла кредиту та відсотків у сумі 11930 грн. 23 коп. за період з липня 2018, які заявлені 08 травня 2024 року, не спливла і підстав для задоволення заяви відповідача [PERSON] про застосування строків позовної давності щодо цих виплат немає. Що стосується пені, то з урахуванням правил щодо річного строку позовної давності пеня підлягає стягненню за період з 02.04.2019 (за рік до часу продовження строків позовної давності) по 30.07.2020. З розрахунку, який не оспорювався відповідачем, вбачається. що розмір пені за період з 16.03.2019 по 15.04.2019 (14 днів) становить 587,29 грн. (облікова ставка НБУ у цей період була незмінною 18%), отже за період з 02.04.2019 по 15.04.2019 підлягає стягненню пеня у розмірі 265,18 грн.(578,29грн. : 31 день = 18,94 грн. в день, 18,94х14 днів = 265,18 грн.), з 16.04.2019 по 15.05.2019 у розмірі 621,75 грн., з 16.05.2019 по 14.06.2019 у розмірі 621,70 грн., з 15.06.2019 по 30.07.2020 у розмірі 944,75 грн., а всього у сумі 2453,38 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи із вищенаведеного та пропорційного розрахунку, на користь позивача з відповідача [PERSON] слід стягнути судовий збір у розмірі 1746 грн. 85 коп. коп.( 24931,12/100 = 14383,61/х, х = 57,69 %; 3028/100 =х/57,69, х = 1746 грн. 85 коп.)

Outcome: partial