Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

27 лютого 2024 року позивач комунальне підприємство «Черкасиводоканал» ЧМР звернулося до відповідача про стягнення боргу за централізоване водопостачання та водовідведення. В обґрунтування вимог посилався на те, що КП «Черкасиводоканал» надає послуги централізованого водопостачання та водовідведення населенню м. Черкаси, зокрема, і будинок [ADDRESS] приєднаний до мережі централізованого водопостачання. Відповідно до Договору дарування від 17.01.2024 року на момент продажу власником 7/25 часток житлового будинку до 1701.2024 року був [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24.10.2023 року. Всі співвласники будинку мають окремі водопровідні води та відповідно окремі рахунки. Обов`язку щодо сплати заборгованості попереднього власника [PERSON] на себе не брала, договору про реструктуризацію боргу з КП «Черкасиводоканал" не укладала, не вчиняла жодних дій щодо визнання заборгованості за собою. Таким чином, обов`язок по. сплаті заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення, що надані до моменту набуття права власності на квартиру [PERSON] покладено на [PERSON] . Всупереч вимогам чинного законодавства, відповідач своєчасно та в повному обсязі не оплачував надані позивачем послуги, внаслідок чого станом на 16.01.2024 р. (включно) утворилась заборгованість за послуги водопостачання на суму 7 252,06 грн. Відповідно до відповіді органу реєстрації від 18.03.2024 року відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 23.03.1984 року. \~ \~ \~ \~19 березня 2024 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явилася, подала клопотання про слухання справи у її відсутність,\~ позовні вимоги підтримала, просила задоволити, не заперечувала проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення.\~\~\~ Відповідач\~в судове засідання не з`явився, хоча були належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відзиву на позов не подав. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного та житлового законодавства. Правовідносини між постачальником водопостачання та водовідведення і споживачами регулюються Законом України\~«Про\~житлово-комунальні\~послуги» та Постановою КМУ № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживачем комунальних послуг являється фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до вимог статті 2\~Закону України\~"Про\~житлово-комунальні\~послуги" предметом регулювання цього\~Закону\~є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Статтею 5\~цього Закону передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать:1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.\~24\~Закону України\~«Про\~теплопостачання» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком споживача - є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція сформульована у постановах Верховного Суду України від 30.10.2013 р. у справі № 6-59цс13, постановах Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 638/11034/15-ц, 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц, 18 грудня 2019 року у справі № 522/2625/16-ц, 25 березня 2020 року у справі № 211/3347/18-ц, 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17, Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 712/8196/20 від 7 липня 2020 року. Велика Палата Верховного Суду у справі № 712/8196/20 погоджується з висновками судів першої й апеляційної інстанцій про те, що у сторін спору є фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідачку від обов`язку оплати за надані такі послуги. Відповідно до ст.ст. 64, 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Аналогічними є положення ст.160 ЖК щодо жилого приміщення у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності. Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України (далі «ЦК України») власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Обов`язок по утриманню майна, включаючи обов`язок по сплаті житлово-комунальних послуг, покладається законом на відповідача як на власника квартири незалежно від факту його реєстрації чи проживання у житловому приміщенні. Так, у постановах Верховного Суду від 2 квітня 2020 р. у справі № 757/29813/17-ц, 25 червня 2020 року у справі 520/16591/16-ц сформульована правова позиція про те, що факт відсутності реєстрації особи в квартирі не звільняє\~\~її, як власника квартири, від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг. Згідно з ч. 1 ст.\~9\~Закону України\~"Про\~житлово-комунальні\~послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно із ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. З моменту надання позивачем послуг по забезпеченню відповідача водопостачанням та водовідведенням в силу ст. 11 ЦК України, норм житлового законодавства, Закону України\~"Про\~житлово-комунальні\~послуги» між сторонами виникли правовідносини, які полягають у виконанні споживачем зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати спожитих послуг. Доданими до позовної заяви доказами підтверджено, що у розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивач є виконавцем послуг з постачання водовідведення та водопостачання. Відповідно до ст.ст. 526, 530ЦК\~України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений термін. Статтями 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Правове регулювання правовідносин власників житлового приміщення належного їм на праві приватної власності, здійснюється на підставі норм ЦК України, які регулюють правовідносини з права власності. У статті 13 Конституції України зазначено, що власність зобов`язує. Вказана норма кореспондує зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, чинне законодавство визначає обов`язок для власника, незалежно від фактичного проживання, сплачувати комунальні послуги на утримання житла. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19.03.2024 року власником частки 7/25 на підставі договору дарування від 17.01.2024 року є [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] 17.01.2024 року уклали договір про дарування частки у праві власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що відповідач по справі у період з січня 2020 року по грудень 2023 року був власником та у розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачем послуг з постачання водовідведення та водопостачання, проте не оплачував у повному обсязі вартість фактично наданих комунальних послуг, чим порушив права та законні інтереси позивача. Заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги станом на 16.01.2024 року складає 725,06 грн., що підтверджується даними оборотною відомості по нарахуванням і оплатам по особовому рахунку № [NUMBER] на будинок за адресою: [ADDRESS] . Відповідач до позивача з претензіями щодо неналежної якості житлово-комунальних послуг не звертався, об`єктивних доказів невиконання позивачем обов`язку з надання житлово-комунальних послуг суду не надав. Вказана заборгованість не погашена відповідачем до даного часу, що вбачається з розрахунку наданого позивачем. Оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ст.141\~ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення суд присуджує понесені судові витрати, тому до стягнення з відповідачів на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 3028 грн. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення у справі, що передбачено ст.280 ЦПК України.

Outcome: approved