Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

22.11.2024 [PERSON] подала до суду позовну заяву до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07.08.2017 Виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, актовий запис № 46, а також стягнути з відповідача судові витрати. На обґрунтування\~позову [PERSON] \~зазначила,\~що вона перебуває у шлюбі з [PERSON] з 07.08.2017, мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Спільне життя не склалося з відповідачем через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, втрату почуття любові. З травня 2019 року вони проживають окремо. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважала неможливим. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 26.11.2024 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 17.12.2024. 17.12.2024 належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] надіслала заяву, в якій повідомила про неможливість прибуття до суду, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач [PERSON] засобами телефонного зв`язку повідомив про неможливість прибуття до суду, просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Даними свідоцтва\~про шлюб\~Серія [NUMBER] ,\~копії свідоцтва\~про народження\~Серія [NUMBER] \~підтверджується,\~що сторони\~перебувають в\~зареєстрованому шлюбі\~з 07.08.2017,\~мають спільну\~дитину: сина [PERSON] , [INFO] (а. с. 6, 10). З паспорта громадянина України № [NUMBER] від 04.09.2017, довідок відділу реєстрації місця проживання у Слобідському районі міста Харкова Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради про реєстрацію місця проживання особи № 02-08812-2018, № 01-17098-2018 від 13.11.2018 вбачається, що позивач [PERSON] , [INFO] , разом з сином [PERSON] , [INFO] , мають зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] (а. с. 5, 8, 12). З довідок\~№ 6309-7001162393,\~№ 6309-7001162603\~від 30.04.2022\~про взяття\~на облік\~внутрішньо переміщених\~осіб вбачається,\~що позивач\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~разом з\~сином [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~фактично проживають\~за адресою:\~ [ADDRESS] (а. с. 9, 13). З довідки відділу центр надання адміністративних послуг Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області № 1943 від 25.11.2024 вбачається, що відповідач [PERSON] має зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] (а. с. 22). Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом № 11, стаття 5, кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідністю зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом встановлених судом обставин, фактично сторони припинили шлюбні стосунки, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Спору про поділ майна та визначення місця проживання дитини між сторонами у цій справі немає. Відповідач [PERSON] визнав позов до початку розгляду справи по суті, це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і, відповідно до частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. Відповідно до положень статей 141, 142 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, належить повернути позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету та стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 605 грн 60 коп. (а. с. 18).

Outcome: approved