Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

Підстави заявлених позовних вимог. [PERSON] звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальності «Кредитні ініціативи», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Крецул Вадим Анатолійович про повернення стягнутого за виконавчим написом нотаріуса, посилаючись на наступні обставини. Так рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 30.10.23 р. в справі № 522/17043/22 визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, що було вчинено 03 листопада 2020 року, за яким з [PERSON] (надалі - «Позивач») стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (надалі - «Відповідач») заборгованість за кредитним договором на загальну суму 31 524,11 доларів США. Зазначений виконавчий напис перебував на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова Олега Віталійовича, який в межах виконавчого провадження АСВП № [NUMBER] зробив наступні стягнення з карткового рахунку Позивача: 19 серпня 2022 р. на суму 56,80 грн та 08 вересня 2022 р. на суму 79717,86 грн (копія квитанції про стягнення додається), - тобто разом на загальну суму 79774,72 грн. В подальшому виконавче провадження АСВП № [NUMBER] було прийнято до свого провадження приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Крецул Вадимом Андрійовичем (надалі - «Третя особа»), який своєю постановою його закінчив на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому з листу Третьої особи № 162904 від 07.06.24 р. вбачається, що із стягнутих коштів в загальній сумі 79774,72 грн на користь Відповідача було направлено 72477,87 грн.. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Позивач впевнений, що оскільки рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 30.10.23 р. в справі № 522/17043/22 виконавчий напис, вчинений 03 листопада 2020 року визнано таким, що не підлягає виконанню, стягнуті на користь Відповідача кошти в сумі 72477,87 грн. підлягають поверненню Позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України, адже підстава, на якій вони були отримані, відпала. До аналогічних висновків про застосування до спірних правовідносин ст. 1212 ЦК України дійшов Верховний Суд у постановах від 06.03.2019 р. у справі № 910/1531/18, від 28 січня 2020 р. у справі № 910/16664/18. Позивач підтверджує, що ним не подано іншого позову (позовів) до Відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. Орієнтований розрахунок суми судових витрат, які Позивач поніс та які очікує понести у зв`язку із розглядом цієї справи: судовий збір за подання цього позову в розмірі 968,96 грн, який сплачено з врахуванням приписів ч.3 ст.4 Закону України «Судовий збір». Згідно до ч.12 ст. 28 ЦПК України позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання. На підставі викладеного, у відповідності до ст. 15, 16, 1212 ЦК України, ст. 15, 16, 18 та інших норм ЦПК України, позивач просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (код ЄДРПОУ: 35326253) на користь [PERSON] 72477,87 грн.. Позиція відповідача. Відповідач позовні вимоги не визнав та подав відзив у справі наступного змісту. Так, 25 грудня 2006 року між Закритим акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 150-60-01-15 (надалі - кредитний Договір). Відповідно на підставі Договору про передачу прав за договорами забезпечення від 17.12.12 року правонаступником Закритого акціонерного товариства «Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку» стали ТОВ «Кредитні ініціативи». Кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надав боржнику кредит в розмірі 15 000 дол. США, для купівлі автотранспортного засобу. Оскільки Позивачем не надано доказів виконання ним зобов`язання за вказаним кредитним договором, такий договір є чинним і підлягає виконанню Позивачем. Тому для захисту свої прав та інтересів Відповідач в порядку статті 18 Цивільного кодексу України звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису Станом на день подачі даного відзиву, зобов`язання Позивача, визначені Кредитним договором не припинені, заборгованість не погашена, а значить правові підстави для набуття Грошових коштів не відпали, а тому відсутні підстави для застосування положень статті 1212 Цивільного кодексу України. Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками відповідних правовідносин у майбутньому породження певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, прямо передбачених частиною другою статті 11 ЦК України. Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним. Таким чином, норми ст.1212 ЦК України застосовуються до позадоговірних зобов`язань. Відповідно, якщо суд встановлює наявність між сторонами договірних зобов`язань, то застосування до таких відносин норми ст.1212 ЦК України є неправильним (постанова від 14.10.2014 р. у справі №3- 129гс14, постанова від 25.02.2015 р. у справі №3-11гс15, постанова від 02.02.2016 р. у справі №6-3090цс15 та ін.). В судове засідання сторони не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. В матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності. Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Крецул Вадим Анатолійович в судове не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні правовідносини. Так судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 30.10.23 р. в справі № 522/17043/22 визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, що було вчинено 03 листопада 2020 року, за яким з [PERSON] (надалі - «Позивач») стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (надалі - «Відповідач») заборгованість за кредитним договором на загальну суму 31 524,11 доларів США. Зазначений виконавчий напис перебував на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова Олега Віталійовича, який в межах виконавчого провадження АСВП № [NUMBER] зробив наступні стягнення з карткового рахунку Позивача: 19 серпня 2022 р. на суму 56,80 грн та 08 вересня 2022 р. на суму 79717,86 грн (копія квитанції про стягнення додається), - тобто разом на загальну суму 79774,72 грн. В подальшому виконавче провадження АСВП № [NUMBER] було прийнято до свого провадження приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Крецул Вадимом Андрійовичем (надалі - «Третя особа»), який своєю постановою його закінчив на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому з листу Третьої особи № 162904 від 07.06.24 р. вбачається, що із стягнутих коштів в загальній сумі 79774,72 грн на користь Відповідача було направлено 72477,87 грн.. Необхідно відзначити, що представник відповідача не заперечував факту перерахування коштів у розмірі 72477,87 грн. на користь до Товариства з обмеженою відповідальності «Кредитні ініціативи». Правові підстави ухваленого рішення. Відповідно до частин першої, другої статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом. Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідокнабуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав). Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі. Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Вищевказаний висновок наявний у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.09.2021 у справі 201/6498/20. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved