Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

До Приморського районного суду м.Одеси 06.09.2024 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 28.03.2009 року, який був зареєстрований у Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №264, та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, що призвело до припинення шлюбних відносин. Кожен зі сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Сторони тривалий час проживають окремо, сумісного господарства не ведуть. Примирення між сторонами є неможливим. У зв`язку з тим, що сім`я розпалася, [PERSON] змушена звернутись до суду з відповідним позовом. Матеріали справи суддя отримала 09.09.2024 року. Відповідно до Єдиного державного демографічного реєстру, відповідь №776255 від 09.09.2024 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . До суду 07.10.2024 року надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача, з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 24.10.1996 року за адресою: [ADDRESS] . Зазначену відповідь суддя отримала 08.10.2024 року. Ухвалою суду від 10.10.2024 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 11.11.2024 року. У судовому засіданні 11.11.2024 року був присутній представник [PERSON] адвокат Вуж Д.В. Кравчинський Г.В. у судове засідання не з`явився. Протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено на 12.12.2024 року, у зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю належного його сповіщення. У судове засідання призначене на 12.12.2024 року [PERSON] не з`явилася, представник позивачки адвокат Вуж Д.В. через систему Електронний суд надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, зазначивши, що сторони з січня 2024 року фактично не знаходяться у шлюбних відносинах. Справу просив розглядати за відсутністю сторони позивачки, проти винесення заочного рішення не заперечував. [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, відзив суду не надав. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди сторони позивачки, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 16.12.2024 року. Відповідно до ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено,\~що 28.03.2009 року сторони зареєстрували шлюб у Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №264, та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Від спільного\~шлюбу у\~сторін є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 29.10.2009 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №2015 (а.с.11). Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Сторони з січня 2024 року проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин та сумісного господарства не ведуть. Подружнє життя сторін не склалося, про що зазначено у позовній заяві. Таким чином, примирення між позивачем та відповідачем неможливе, спорів про поділ майна та місце проживання сина між сторонами на час розгляду справи не існує. Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв`язку з відсутністю вільної згоди позивача на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у зв`язку з чим, є неможливим. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. З урахуванням викладеного, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Питання щодо визначення місця проживання сина судом не вирішується, оскільки не є предметом спору та відповідна вимога як позовна позивачкою не заявлялась. Відповідного зустрічного позову з цього приводу до суду також не надходило. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved