Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаною заявою, в якій просить визнати [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Радомишль, Житомирської області, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , безвісно відсутнім з 01.08.2020. В обґрунтування заяви зазначила, що її батько [PERSON] фактично проживав за адресою: [ADDRESS] та за рік до зникнення почав частіше зловживати спиртними напоями. Заявниця останній раз бачила батька на зупинці громадського транспорту «Рудня» в м. Радомишль на початку серпня 2020 року. Самостійно заявниці не вдалося встановити місце проживання чи перебування батька, тому у жовтні 2020 року вона звернулася до правоохоронних органів із заявою про його розшук, однак це не дало позитивного результату. Визнання батька безвісти відсутнім необхідно для встановлення опіки над майном, що належить йому на праві приватної власності. Ухвалою судді від 29.08.2023 відкрито провадження по справі та призначено до розгляду (а.с. 39). 11.09.2023 від завідувача Радомишльської державної нотаріальної контори Капранчук О.В. надійшов відзив на заяву, в якій вона просить відмовити [PERSON] у задоволенні її заяви, мотивуючи тим, що дана заява є необґрунтованою, невмотивованою та безпідставною. Із заяви незрозуміло яким чином та на підставі приписів якого закону факт визнання особи щодо якої подано заяву про визнання її безвісно відсутньою може вплинути на її права, як дочки померлого батька, у питанні реалізації права на спадщину після смерті діда [PERSON] . До того ж, метою визнання фізичної особи безвісно відсутньою не може бути реалізація права на прийняття спадщини, оскільки рішення по справі про визнання фізичної особи безвісти відсутньою, не має наслідком визнання цієї особи померлою та відповідно відкриття спадщини (а.с. 41-52). 21.09.2023 представник Городоцької селищної ради Житомирського району Житомирської області надіслав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (а.с. 53). 10.07.2024 заінтересована особа [PERSON] подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що заяву [PERSON] не підтримує, оскільки вважає її є безпідставною та, на його думку, існує спір про спадщину [PERSON] (а.с. 174-177). В судовому засіданні заявниця та її представник заявлені вимоги підтримали з підстав зазначених в заяві. В останнє судове засідання учасники справи не з`явились, однак звернулись до суду із заявами про розгляд справи без їх участі. Заслухавши пояснення учасників справи, свідків, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] є дочкою [PERSON] (а.с. 28, 29). Відповідно до копії свідоцтва про народження від 16.06.1966 батько заявниці [PERSON] народився [INFO] , його батьками є: батько - [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 28). Як встановлено зі змісту заповіту від 06.07.1999, [PERSON] на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження згідно якого належні йому на праві особистої власності 38/100 ідеальних частин жилого будинку з відповідними надвірними будівлями, що знаходяться в [ADDRESS] заповів [PERSON] повністю (а.с. 22-23, 24, 25-27). Згідно довідки, виданої 09.02.2023 ВП №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, батько заявниці [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS] , зареєстрований в [ADDRESS] , розшукується ВП №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області як зниклий безвісти. Місцезнаходження [PERSON] на даний час не встановлено (а.с. 10, 12-14). 09.02.2023 ГУ ПФУ в Житомирській області було надіслано на адресу [PERSON] повідомлення про те, що ним пенсія не одержується, тому йому необхідно подати до банку відповідні документи, а в разі невиконання цієї умови, управління припинить перерахування пенсії на поточний рахунок в уповноваженому банку і буде здійснювати виплату через підприємство поштового зв`язку за місцем проживання (а.с. 15). З відповідей Державної прикордонної служби України встановлено, що відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином України [PERSON] , [INFO] , в період з 01.01.2020 по 22.03.2024, та по 26.03.2024 в Базі даних не виявлено (а.с. 121, 123, 128, 133). Відповідно до відповіді Департаменту інформатизації МВС України станом на 25.03.2024 за даними інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягається, незнятої чи непогашеної судимості не має та у розшуку не перебуває. Разом з тим, Радомишльським відділенням поліції Коростишівського відділу ГУНП в Житомирській області [PERSON] оголошений у розшук як особа, зникла безвісти, дата зникнення 01.08.2020, кримінальне провадження №12020060280000376 від 07.10.2020, розшукова справа №2013004/22 від 15.10.2020 (а.с. 131). З матеріалів справи вбачається, що в період з 01.01.2020 по 31.12.2023 [PERSON] не отримував доходів (а.с. 135). [PERSON] перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Житомирській області та отримував пенсію, призначену згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Пенсія [PERSON] перераховувалась на рахунок відкритий в АТ «ОЩАДБАНК» по 31.01.2023. Листом від 13.01.2023 №105/.14-08/1527/2023-05/вих АТ «ОЩАДБАНК» надано інформацію щодо неотримання [PERSON] сум пенсії та грошової допомоги за довіреністю більше як один рік або не одержуються більше як один рік за період з 01.01.2022 по 31.12.2022. З 01.02.2023 по 31.07.2023 виплата пенсії [PERSON] згідно пункту 16 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою КМУ від 30.08.1999 №1596, здійснювалася через АТ «УКРПОШТА». У зв`язку з неотриманням пенсії протягом 6 місяців підряд, виплату пенсії припинено з 01.08.2023. Відомості відносно [PERSON] в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні (а.с. 138, 139). З копії спадкової справи №457 за 2000 рік, заведеної після смерті [PERSON] встановлено, що спадщину після смерті останнього прийняла його дружина [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 161-170). З файлу, розміщеного на диску, а саме з виписки за поточними рахунками [PERSON] за період з 01.08.2020 по 31.12.2021 встановлено, що остання операція зі зняття готівки здійснювалась 09.11.2020 у сумі 500 грн., однак ідентифікувати особу, яка це здійснила не можливо. Станом на 28.12.2021 залишок коштів по рахунку [PERSON] складає 72657,08 грн. (а.с. 231, 232). В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що востаннє бачила [PERSON] в червні 2020, до моменту зникнення він часто вживав алкогольні напої. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що є сусідами [PERSON] . [PERSON] відомо, що [PERSON] зловживав алкогольними напоями. Востаннє свідки бачили його на початку серпня 2020 року на вул. Шкідченка в м. Радомишль. Відповідно до положень ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності\~неоспорюваних\~прав. В порядку окремого провадження суд розглядає справи, в тому числі, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Відповідно до ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Ці відомості дозволяють визначити право осіб на звернення до суду в справі цієї категорії, коло заінтересованих осіб, необхідні докази. Згідно ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. За вимогами ст.ст. 305-309 ЦПК України виникнення підстав для визнання громадян безвісно відсутніми зумовлено необхідністю захисту майнових прав громадян, справи про правовий статус яких розглядається судом, захистом інтересів осіб, які мають певні правовідносини з особою, тривала відсутність якої позбавляє їх можливості користуватись своїми правами. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі №225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Зазначена норма передбачає перш за все з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою». 22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №225/882/17, провадження № 61-34068св18 підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Більше того, визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла). Згідно положень ст. 6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», інформація про безвісно зниклу особу є підставою для здійснення оперативно-розшукової діяльності. 06.10.2020 до ЄРДР за №12020060280000376 за правовою кваліфікацією ч. 1\~ст. 115 КК України\~внесено відомості на підставі заяви [PERSON] , про те, що в кінці серпня 2020 року [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS] , пішов з дому та до даного часу не повернувся. З матеріалів вищевказаного кримінального провадження встановлено, що в ході проведення слідчих дій встановити місцезнаходження [PERSON] на даний час неможливо, відомості про можливе місцеперебування останнього відсутні. Отже судом встановлено, що [PERSON] відсутній за місцем свого постійного проживання більше 4 років, місцезнаходження його невідоме, він оголошений у розшук як безвісно зникла особа, вжитими заходами щодо його розшуку місце його перебування до цього часу не встановлено. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім необхідне заявнику для встановлення опіки над майном останнього. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутнім саме з 07.10.2020, тобто з моменту фіксації правоохоронними органами повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим, заява [PERSON] підлягає задоволенню. Крім того, суд роз`яснює, що у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою в порядку ст. 309 ЦПК України.

Outcome: approved