Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат у розмірі 109634,72 грн, у зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання, встановленого рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.04.2014 по справі № 607/920/14-ц. В обґрунтування позову зазначено, що 08.08.2013 відповідач отримав від позивача 4500 доларів США до вересня 2013 року, а також 172000 грн до листопада 2013 року. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.04.2014 по справі № 607/920/14-ц стягнуто з відповідача на користь позивача 209429,97 грн, з яких: 4500 доларів США, що еквівалентно 35955 грн боргу, та 50,5 доларів США, що еквівалентно 403,5 грн 3 % річних, що разом становить 36358,50 грн за розпискою від 08.08.2013, а також 172000 грн боргу та 1071,47 грн 3 % річних, що разом становить 173071,47 грн за розпискою від 08.08.2013. Станом на день звернення позивача до суду вищевказане судове рішення не виконане. Тому позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних та інфляційні втрати у розмірі 109634,72 грн за період 3 роки, які передують зверненню із позовом до суду. Ухвалою судді від 25.07.2024 відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження. У судове засідання позивач та його представник не з`явились, однак представник позивача адвокат Молень Р.Б. подав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги просить задовольнити. Також, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідно до\~ч.\~1\~статті 280\~ЦПК України,\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: 1)\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; 2)\~відповідач не\~з`явився в\~судове засідання\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин; 3)\~відповідач не\~подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач в судове засідання, які призначались на 26.09.2024, 31.10.2024, 10.12.2024 не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позов не подав, про поважні причини неможливості прибуття в судове засідання не повідомив. Тому слід провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, відповідно до ч. 2 ст.\~247 ЦПК України, здійснює розгляд справи без участі сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~ \~ \~ \~ Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.04.2014 по справі № 607/920/14-ц стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] 209429,97грн. грошових коштів, з яких: 4500 доларів США, що еквівалентно 35955 грн боргу та 50,5 доларів США, що еквівалентно 403,5 грн 3 % річних, що разом становить 36358,50 грн. за розпискою від 08.08.2013, а також 172000 грн боргу та 1071,47 грн 3 % річних, що разом становить 173071,47 грн за розпискою від 08.08.2013. Рішення суду набрало законної сили 12.05.2014. 20.06.2014 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист для виконання вищевказаного рішення суду. В подальшому виконавчий лист перебував на примусовому виконанні у Першому відділі ДВС Тернопільського МУЮ та постановою державного виконавця цього відділу від 23.06.2015 повернено стягувачу, на підставі п. 2 ч. 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними), про що свідчить відповідна відмітка державного виконавця на виконавчому листі. Листом від 14.02.2024 за №30498 Тернопільський відділ ДВС повідомив, що виконавчі провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа у відділі не перебувають. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (частини перша, друга статті 533 ЦК України). Традиційним в доктрині приватного права та судовій практиці є розмежування валюти боргу та валюти платежу як елементів грошового зобов`язання. Валюта боргу - це грошові одиниці, в яких обчислена сума зобов`язання (що дозволяє визначити його ціннісне значення). У свою чергу, під валютою платежу розуміються грошові знаки, які є засобом погашення грошового зобов`язання і в яких повинне здійснюватися його фактичне виконання. За загальним правилом при наявності «валютного застереження», тобто визначення грошового еквіваленту в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 вересня 2019 року в справі № 755/9348/15-ц (провадження № 61-30272св18), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 753/8945/19 (провадження № 61-8829сво21)). У контексті статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті чи в іноземній валюті), це таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625 ЦК України). У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18)). За своєю правовою природою судове рішення є засобом захисту прав або інтересів фізичних та юридичних осіб. Положення статті 11 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Тобто відповідно до положень статті 11 ЦК України рішення суду може бути підставою виникнення цивільних прав та обов`язків у випадках, установлених актами цивільного законодавства, - за наявності прямої вказівки про це в законі. За загальним правилом судове рішення\~забезпечує примусове\~виконання зобов`язання, яке виникло з підстав, що існували до його ухвалення, але не породжує таке зобов`язання, крім випадків, коли положення норм чинного законодавства передбачають виникнення зобов`язання саме з набранням законної сили рішенням суду. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Згідно наданого представником позивача розрахунку, три проценти річних (18873,81 грн) та інфляційні втрати (90760,91 грн) розраховані за період прострочення з 16.07.2021 до 16.07.2024 суми боргу визначеної рішенням суду в розмірі 209429,97 грн. Проте, суд звертає увагу на те, що ця сума (209429,97 грн) складається із 4500 доларів США, що еквівалентно 35955 грн боргу; 50,5 доларів США, що еквівалентно 403,5 грн 3 % річних; 172000 грн боргу; 1071,47 грн 3 % річних. Отже, грошове зобов`язання, яке виникло за договором позики (розписка від 08.08.2013), складається із 4500 доларів США та 172000 гривень. Інші ж суми (50,5 доларів США, що еквівалентно 403,5 грн, та 1071,47 грн це 3 % річних, які нараховані відповідно до статті 625 ЦК України та виникли на підставі рішення суду. Однак, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях (див., зокрема, постанову Верховного Суду України від 27 січня 2016 року у справі № 6-771цс15, постанову Верховного Суду України від 18 травня 2016 року у справі № 6-474цс16, постанову Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року у справі № 6-1672цс16, постанову Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі № 6-284цс17, постанову Верховного Суду від 16 січня 2010 року у справі № 464/3790/16). У випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквівалента в іноземній валюті, втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлюються еквівалентом іноземної валюти (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 296/10217/15-ц (провадження № 14-727цс19)). Тому, у даній справі три проценти річних та інфляційні втрати можуть бути нараховані лише щодо прострочення виконання грошових зобов`язань, які виражені у гривні, а саме 172000 грн і 1071,47 грн. Щодо заборгованості у валюті (4500 доларів США і 50,5 доларів США) на підставі статті 625 ЦК України можуть бути нараховані лише три проценти річних. Щодо періоду, за який слід провести нарахування. Особа\~може бути звільнена від цивільного обов`язку\~або його виконання у випадках, встановлених договором\~або актами цивільного законодавства\~(частина перша статті 14 ЦК України). Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18)). У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Верховний суд вже робив висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23). Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1)\~в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2)\~в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3)\~у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в Україні оголошено воєнний стан, який діє і по день ухвалення даного рішення. Ця обставина є загальновідомою та, відповідно до ч. 3 статті 82 ЦПК України, не потребує доказування. Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України). Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). З урахуванням вищевикладеного, не підлягають задоволенню вимоги про стягнення інфляційних втрат у зв`язку із невиконанням грошових зобов`язань у валюті (4500 доларів США і 50,5 доларів США) за період з 16.07.2021 до 16.07.2024, так як втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлюються еквівалентом іноземної валюти. Беручи до уваги те, що позивач просить стягнути суми передбачені статтею 625 ЦК України за період три роки до дня звернення із позовом, а саме із 16.07.2021 до 16.07.2024, суд відхиляє усі позовні вимоги за період з 24.02.2022 (день оголошення в Україні воєнного стану) до 16.07.2024. В решті позовні вимоги, а саме про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат щодо прострочення виконання грошових зобов`язань, які виражені у гривні, а саме 172000 грн і 1071,47 грн (всього 173071,47 грн), а також про стягнення трьох процентів річних щодо заборгованості у валюті (4500 доларів США і 50,5 доларів США, а всього 4550,5 доларів США), за період з 16.07.2021 до 23.02.2022, є законні та обґрунтовані, і тому їх слід задовольнити, відновивши таким чином порушене право позивача на своєчасне виконання грошових зобов`язань. Розрахунок задоволених позовних вимог. 1) Три проценти річних від 173071,47 грн. за період з 16.07.2021 до 23.02.2022. 173071,47 х 3% х 223 дні прострочення : 365 днів у році : 100 = 3172,20 грн. 2) Три проценти річних від 4550,5 доларів США за період з 16.07.2021 до 23.02.2022. 4550,5 х 3% х 223 дні прострочення : 365 днів у році : 100 = 83,4 долари США, що еквівалентно 3461,90 грн (станом на 10.12.2024 курс НБУ 41,5093 гривні за 1 долар США). 3) Інфляційні втрати від 173071,47 грн. за період з 16.07.2021 до 23.02.2022. 173071,47 х 1,063564 (індекс інфляції за період з 16.07.2021 до 23.02.2022) - 173071,47 = 11001,10 грн. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід також стягнути 194,83 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду, пропорційно до задоволеної частини позову (17635,20 : 109634,72 х 1211,20).

Outcome: partial