Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~У вересні 2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 05 квітня 2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем. З березня місяця 2023 року сімейно шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, проживають окремо, подружжя має різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуття поваги та кохання одне до одного, а тому вказує, що подальше існування такого шлюбу є формальне, що обмежує права та інтереси особи, оскільки підстави для примирення між подружжям відсутні. Спір про місце проживання дітей відсутній. Питання про поділ майна не ставиться. Після розірвання шлюбу позивач бажає залишити прізвище « [PERSON] ». Ухвалою суду від 03 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 29 жовтня 2024 року розгляд справи відкладено через неявку відповідача. Позивач до судового засідання не з`явилася, повідомлена про час та місце його проведення, через канцелярію суду звернулася із заявою, у якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, проти проведення розгляду справи у заочному порядку не заперечує. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач, будучи повідомленим у встановленому порядку про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позов не надав, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність від нього не надходило, у зв`язку з чим, відповідно до положень ч. 8 ст. 178, ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, 17 грудня 2024 року судом постановлена ухвала про проведення розгляду справи у заочному порядку. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, приходить до таких висновків. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] 05 квітня 2014 року у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 177, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . (а. с. 4) Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . (а. с. 5-6) Згідно Витягів з Реєстру Криворізької територіальної громади № 2023/008354308, № 2024/010930956, № 2024/010930155, позивач [PERSON] та діти [PERSON] , [PERSON] з 16.06.2020 мають зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] . (а. с. 7-9) Як вбачається з матеріалів справи подружні стосунки сторони фактично припинили, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. Спір про місце проживання дітей відсутній. Питання про поділ майна не ставиться. Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Статтею 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд встановив, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, дітей віком до одного року не мають, в зв`язку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому\~\~ вважає, що шлюб між сторонами повинен бути розірваний. В силу вимог\~ст. 113 Сімейного кодексу України,\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до положень статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача, тому з урахуванням результату розгляду справи, яким позов задоволено, відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 гривень, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0.3874014870.1. (а. с. 9а)

Outcome: approved