Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позов обґрунтовує тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.11.2010 було розірвано. У шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] . Ще до розірвання шлюбу вони почали проживати окремо, неповнолітній син залишився проживати з ним за адресою: [ADDRESS] , де проживає й на даний час. Відповідач усунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням та забезпеченням сина він займається одноособово та з допомогою своєї матері, баби неповнолітнього. Зазначає, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, побут та умови проживання, не забезпечує дитину фінансово. Посилаючись на викладене, позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 26.06.2024 відкрито загальне позовне провадження у справі. Відзиву від відповідача у встановлений ухвалою строк до суду не надходило. Ухвалою суду від 24.09.2024 закрито підготовче провадження у справі. В судовому засіданні позивач та його представник заявлений позов підтримали та просили задовольнити з наведених у позовній заяві підстав, не заперечували щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялась шляхом надсилання судової повістки та розміщення судового оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада». Клопотань про відкладення на адресу суду не надходило. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Луцької міської ради підтримала позов про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] . За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення\~позивача,\~його представника,\~допитаного в\~судовому засіданні\~неповнолітнього [PERSON] ,\~допитаних в\~якості свідків\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~дослідивши матеріали\~справи та надані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення наведених положень статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с.06). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.11.2010 (а.с.07-08). 11.07.2015 відповідач зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом з батьком [PERSON] та його батьками (а.с. 12). З відповіді КЗ «Луцький заклад дошкільної освіти (Ясла-Садок) № 9 комбінованого типу Луцької міської ради» № 56 від 12.06.2024 вбачається, що [PERSON] , [INFO] відвідував вказаний заклад протягом 2011-2016 років. Батько [PERSON] та баба [PERSON] приводили та забирали дитину з дошкільного закладу, відвідували батьківські збори та культурно-масові заходи, цікавилися успішністю дитини, її розвитком та вподобаннями. Мати до дошкільного закладу не приходила (а.с. 09). Неповнолітній [PERSON] з 01.09.2016 навчається у КЗ ЗСО «Луцький ліцей № 22 Луцької міської ради». Заяву про зарахування дитини до навчального закладу було подано батьком [PERSON] , який займається навчанням і вихованням сина. Батько [PERSON] та баба [PERSON] піклуються про здоров`я дитини, цікавляться його навчанням, відповідально ставляться до виховання, підтримують тісний зв`язок з класним керівником, прислухаються до рекомендацій працівників школи. Мати жодного разу до школи не приходила, не цікавилась успішністю дитини, її розвитком та вподобаннями (а.с. 10). З матеріалів справи випливає, що неповнолітній [PERSON] перебуває на медичному обліку в КП «Луцькій міській дитячій поліклініці», декларація про медичне обслуговування укладене з 2018 року батьком [PERSON] . На прийом з приводу захворювання чи профілактичного огляду з дитиною приходить батько [PERSON] (а.с. 11). З висновку Служби у справах дітей Луцької міської ради № 217 від 09.08.2024 випливає, що 26.07.2024 [PERSON] та [PERSON] прибули до служби у справах дітей, неповнолітній повідомив, що дуже рідко спілкується з матір`ю, востаннє бачив її рік тому, коли необхідно було виготовити паспорт. У присутності працівників служби у справах дітей він зателефонував до матері, яка повідомила, що на даний час перебуває у Фінляндії та не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON] , про що 29.07.2027 написала письмову заяву. Відтак, служба у справах дітей вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Допитаний в судовому засіданні неповнолітній [PERSON] , суду пояснив, що він проживає разом з батьком, матір він бачив останній раз коли подавав документи на виготовлення паспорта. Мати ним не цікавиться, участі в його вихованні та утриманні не приймає та не спілкується з ним. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] , який є братом позивача та [PERSON] , який є сусідом позивача суду пояснили, що [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] , який опікується ним, займається його розвитком та забезпечує фінансово. Матір [PERSON] вони не бачили більше 10 років.. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Разом з тим це, насамперед, є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дитини, з`ясувати та оцінити який позитивний чи негативний наслідок для дитини матиме таке рішення. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-XII, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Як вказано в ч.1 ст.17\~Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07.12.2006 у справі «Хант проти України»). Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач тривалий час не бере участі у вихованні сина, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не забезпечує його необхідними матеріально-побутовими умовами, доглядом, вихованням, не спілкується з ним. Зазначені фактори в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дитини та самоусунення від виконання батьківських обов`язків. Проаналізувавши наведене, суд дійшов висновку щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що відповідатиме інтересам дитини.

Outcome: approved