Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

У вересні 2024 року від представника Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана позовна заява, в якій з урахуванням уточнених вимог позивач просить стягнути з відповідача на свою користь інфляційні втрати в розмірі 2 872,81 грн., 3 % річних в сумі 1 075,62 грн., а також судовий збір в розмірі 3 028 грн. В обґрунтування позову вказано, що згідно особового рахунку № [NUMBER] була наявна заборгованість за теплову енергію за період з 01.10.2017 по 01.08.2024 в розмірі 25 790,82 грн. Відповідачу надіслано попередження про наявність заборгованості з пропозицією добровільної оплати. Станом на 10.12.2024 відповідач сплатив суму заборгованості за послуги теплопостачання та абонентське обслуговування, тому позивач просить стягнути інфляційні втрати, 3 % річних та судовий збір. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 25.10.2024 ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи 25.11.2024. 10.12.2024 представник позивача\~ Томищ А.М. звернулась через канцелярію суду із заявою про розгляд справи без участі представника позивача, в якій позов підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про розгляд справи повідомлявся належним чином за адресою зареєстрованого проживання, з відзивом (запереченням) на позов до суду не звертався, тому суд ухвалив провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 392373368 від 26.08.2024. Відомості про право власності внесені на підставі договору купівлі-продажу, 240, 19.05.2017. Відповідно до наявних у справі відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача вбачається, що [PERSON] зареєстрований за вищевказаною адресою з 04.07.2017. Згідно розрахунковим листом абонента та розрахунковою відомістю станом на 01.08.2024, за особовим рахунком № [NUMBER] , відкритим на ім`я [PERSON] , за даною адресою рахується заборгованість: 25 790,82 грн. - борг за спожиті послуги в період з 01.10.2017 по 01.08.2024. 2 872,81 грн. - сума на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів в період з 01.10.2017 по 01.02.2022; 1 075,62 грн. - три відсотки річних за в період з 01.10.2017 по 01.02.2022. Позивачем на адресу відповідача надіслано претензію № 137 від 26.08.2024 про наявність заборгованості. З розрахункового листа абонента станом на 01.12.2024 вбачається повне погашення заборгованості за основною сумою боргу по особовому рахунку № [NUMBER] у жовтні в розмірі 14 000 грн. та в листопаді в розмірі 13 000 грн. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Частиною 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 6 вказаного Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг є: послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація (п. 3 ч. 2 ст. 6 Закону). Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 вказаного Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Частиною 2 статті 162 ЖК України також передбачено, що плата за комунальні послуги в будинку /квартирі/, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до правил частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) - ст. 610 ЦК України. За змістом наведених норм вбачається, що цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню до виконання як договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. З матеріалів справи вбачається, що за вказаною вище адресою рахувалась заборгованість за спожиті послуги за централізоване опалення в період з 01.10.2017 по 01.08.2024 в сумі 25 790,82 грн., яка сплачена відповідачем у жовтні-листопаді 2024 року. Згідно статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі вказаної норми позивачем на суму боргу за надані комунальні послуги в період з 01.10.2017 по 01.02.2022 нараховано 2 872,81 грн. - сума на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів, 1 075,62 грн. - 3% річних. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких відомостей та доказів на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Таким чином, суд дійшов висновку про порушення споживачем (відповідачем) обов`язку в частині своєчасної оплати наданих житлово-комунальних послуг за вказаною адресою, внаслідок чого виникла заборгованість, яка заявлена позивачем до стягнення. Відповідно до правил ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3 028 грн.

Outcome: approved