Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-12 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала із [PERSON] [INFO] у фактичних шлюбних відносинах понад 1 рок, вели спільне господарство, проживали в одній квартирі, повністю об`єднували і разом витрачали спільні кошти, мали намір одружитися, співжили як подружжя та невдовзі в них має народитися спільна дитина. Однак, під час виконання бойового завдання в місті Селидове Покровського району Донецької області, а саме [INFO] , її чоловік [PERSON] , загинув. В період з початку 2023 року, тобто з часу спільного проживання із [PERSON] , жоден з них не перебував у зареєстрованому шлюбі з іншими особами, фактичні шлюбні стосунки з іншими особами не підтримували. З початку 2023 року та до дня смерті чоловіка заявниця з ним проживала разом без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та спільний побут, об`єднували спільний бюджет. В період спільного проживання з [PERSON] , заявниця перебувала на його утриманні, так як власного заробітку не мала, й оскільки він був військовослужбовцем та загинув під час виконання бойових дій, то після його смерті заявниця набула право на отримання грошової допомоги. Посилаючись на викладене, заявниця просить встановити факт перебування її, на утриманні її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , та встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу її з [PERSON] , із січня 2023 до дня його смерті. Встановлення даних фактів необхідно заявниці для оформлення виплат та матеріальної допомоги, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця. У зв`язку з чим заявниця була змушена звернутися до суду оскільки іншої можливості встановити дані факти не має. Вказана заява надійшла до Володимирецького районного суду Рівненської області 19.11.2024. 22.11.2024 у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку окремого провадження. Заявниця в судове засідання подала заяву, в якій підтримала заявлені вимоги, просила розглянути справу у її відсутності. Заінтересована особа [PERSON] , будучи належно повідомленим про час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, однак надав суду, в якій підтримав вимоги [PERSON] , визнав наведені у заяві факти та клопотав про розгляд справи у його відсутності. Представник заінтересованої особи - Полицької сільської ради Володимирецького району - в судове засідання надав заяву-пояснення, в якій визнала заявлені вимоги, клопотала про розгляд справи у відсутності представника. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, дослідивши та оцінивши докази, наявні в матеріалах справи приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] загинув [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.10.2024 року. Також в судовому засіданні встановлено, що незважаючи на те що шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] , не були зареєстровані у встановленому законом порядку однак вони мали тісні відносини подружжя та постійно тримали зв`язок між собою. Дані обставини підтверджуються сукупністю досліджених судом доказів, в т.ч. чисельними фото та відеофайлами, на яких зображено разом [PERSON] та [PERSON] , в т.ч. зафіксовано їх заручини та весілля, а також інші спільні для них події (відпочинок, гендерпаті та ін); платіжними дорученнями, які підтверджують систематичний переказ [PERSON] коштів на утримання [PERSON] , іншими доказами, які в своїй сукупності поза розумним сумнівом засвідчують, що [PERSON] та [PERSON] перебували у подружніх відносинах. При цьому суд констатує, що інші сторонні особи також сприймали вказаних осіб як подружню пару та майбутніх батьків спільної дитини. З довідки №53/24 від 11.11.2024 виданої ТОВ «МЕДИКАЛ ПЛЮС» вбачається, що [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку по вагітності з 05.06.2024. Діагноз: вагітність ІІІ, 35-36 тижнів. Також судом встановлено, що [PERSON] , перебуваючи на військовій службі отримував відповідні виплати, які витрачав на утримання заявниці, а також на оплату орендованого житла, що підтверджується розпискою, яка долучена до матеріалів справи та оглянута в судовому засіданні. Сукупність вказаних доказів, які є належними, допустимими, достовірними та достатніми, на думку суду, поза розумним сумнівом доводить факт спільного проживання заявниці [PERSON] із [PERSON] як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, а також факт перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] .. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Так, відповідно до п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Крім того, згідно п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про перебування фізичної особи на утриманні. Частиною 5 ст. 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно із п. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 за №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно із цим Законом мають право на її отримання. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби; 3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві; тощо. Відповідно до ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 за №2011-ХІІ у випадках, зазначених у п.п. 1 - 3 п. 2 ст. 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Згідно статті 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Згідно із ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно із роз`ясненнями Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за №5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у ст. 3 Сімейного кодексу України. Згідно із ч. 1, 2 статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 695/1732/16-ц провадження № 61-38901св18, обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільної участі у придбанні майна для спільного користування, у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. При вирішенні питання щодо встановлення факту перебування заявника на утриманні померлого, суд приймає до уваги п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Згідно із роз`ясненнями, які містяться в п.8 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди (п.2ст.273 ЦПК(1502-06), якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. Ані отримання непрацездатною особою пенсії, ані її окреме проживання від годувальника не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні. Таким чином, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалася заявниця як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, факти, викладені в заяві, які ніким з учасників справи не заперечуються, заява про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні породжує юридичні наслідки для заявниці, оскільки надає право для оформлення певних грошових виплат. Тому, суд вважає, що встановлення фактів визнання членом сім`ї та перебування на утриманні, про які просить заявник, знайшли повне підтвердження в судовому засіданні і їх об`єктивність не викликає в суду сумніву, заява про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи окремого провадження заявнику не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved