Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

У жовтні 2024 року заявник звернулась до суду із заявою про встановлення юридичного факту належності їй трудової книжки серії [NUMBER] , посилаючись на те, що вона звернулась до Новоселицького відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного Фонду України в Чернівецькій області з питанням щодо призначення пенсії. Однак, при підготовці необхідних документів для оформлення пенсії за віком, нею було виявлено, що в трудовій книжці помилково було записано її прізвище, а саме російською « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Окрім того до страхового стажу не зараховано період догляду заявника за дитиною, оскільки в свідоцтві про народження її дитини, в графі батьки прізвище заявника записана « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Визнання вказаних фактів має для неї юридичне значення для призначення пенсії за віком. Представник заявника подав до суду заяву, в якій підтримав подану заяву і просив задовольнити заявлені вимоги. Представник заінтересованої особи головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що при заповненні трудової книжки заявника серії [NUMBER] від 24 березня 1986 року, її прізвище було записано російською « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Вказаний факт підтверджується паспортом заявника, трудовою книжкою серії [NUMBER] від 24 березня 1986 року та довідкою Котелівського старостинського округу № 6 Новоселицької міської ради Чернівецької області. Окрім того, в дипломі [NUMBER] від 29 червня 1985 року, свідоцтві про шлюб заявника серії [NUMBER] від 20 жовтня 1985 року та архівною довідкою № 446 від 07 листопада 2023 року «Подільського державного університету» відсутній зв`язок між анкетними даними заявника, оскільки в дипломі не зазначений початок навчання заявника, дівоче прізвище зазначено російською « [PERSON] », а в архівній довідці « [PERSON] » та подальшу зміну дівочого прізвища заявника на « [PERSON] ». Факт належності заявнику диплому та архівної довідки підтверджується свідоцтвом про народження заявника серії [NUMBER] від 16 лютого 1967 року, паспортом заявника, дипломом [NUMBER] від 29 червня 1985 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 20 жовтня 1985 року. Також, судом встановлено, що заявник є матір`ю [PERSON] , однак при оформленні свідоцтв про народження останнього, в графі батьки, прізвище заявника помилково записано « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Даний факт підтверджується паспортом заявника та свідоцтвами про шлюб, а також свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 18 жовтня 1986 року та іншими матеріалами справи. Вирішуючи питання про встановлення даного факту суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Зі змісту ст. 315 ЦПК України слідує, що суд розглядає справи про встановлення факту, в тому числі родинних відносин між фізичними особами, а також про належність правовстановлюючих документів. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Заявник в позасудовому порядку не може вирішити питання щодо усунення розбіжностей у вказаних документах та встановлення юридичного факту родинних відносин. Враховуючи, що законом не визначено іншого порядку встановлення даних фактів, вони мають бути встановлені в судовому порядку. Задоволення заяви має юридичне значення для заявника. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених заявником та підтверджених документами. На підставі ст.ст. 293, 315-319 ЦПК України, суд

Outcome: approved