Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТО\~«ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ\~МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (далі АТ "ПУМБ") звернулось з позовом до Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської областіпро стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 81972,64грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі кредитного договору № 2018374767001 відповідачу видано кредитну карту з встановленим кредитним лімітом у сумі 3000 грн., який в подальшому було збільшено до 50000 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, в результаті чого виникла заборгованість, станом на 01.02.2024 в сумі 81 972,04грн., з яких 49369,65 грн. заборгованість за кредитом, 32602,99 грн. заборгованість по процентам, у зв`язку з чим позивач просить стягнути суму заборгованості та судові витрати. Ухвалою судді Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 червня 2024 року позовну заяву АТ «ПУМБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю до Жовтневого районного суду м.Запоріжжя. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 14 вересня 2023 року провадження по справі відкрите, визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 05.11.2024 від відповідача [PERSON] через Електронний кабінет надійшов відзив, де зазначено, що він дійсно підписав заяву на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту, відповідно до якого банк надав кредитну картку, з процентною ставкою 47,88% річних, строком 12 місяців. Однак, інформація, яка була зазначена в паспорті була актуальна лише на день підписання 03.11.2019. Відповідач зазначає, що довідка про збільшення кредитного ліміту та розрахунок заборгованості не є належним доказом і не містять посилання, які саме проценти застосовано до нього. 06.11.2024 від представника позивача через Електронний кабінет надійшла відповідь на відзив, де зазначено, що відповідач власноруч підписав заву на приєднання та паспорт споживчого кредиту, де узгоджено усі істотні умови договору споживчого кредиту. Протягом дії договору відповідач користувався кредитними коштами, здійснював операції покупки, отримував готівку в терміналах, поповнював картку і не звертався до банку щодо незгоди з умовами збільшення кредитного ліміту. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак безпосередньо в позові зазначив про розгляд справи просить проводити за його відсутності, наполягав на задоволенні позову. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Судом встановлено, що 03.11.2019 між АТ "ПУМБ" та [PERSON] було підписано заяву N2018374767001 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до якого банк відкрив відповідачеві поточний картковий рахунок та надав кредитну картку зі встановленим кредитним лімітом в сумі 3000,00 гривень, який в подальшому було збільшено до 76700,00 гривень, з процентною ставкою 47,88% річних. В заяві зазначено орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у тому числі тіло кредиту, відсотки, та інші платежі) 1257,86 грн.\~ Виконання Банком свого обов`язку з перерахування кредитних коштів підтверджується випискою з особового рахунку. Свої зобов`язання за кредитним договором позичальник не виконує. Відповідно до розрахунку, наданого банком, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 2018374767001 станом на 01.02.202 становить 81 972,04 грн., з яких 49369,65 грн. заборгованість за кредитом, 32602,99 грн. заборгованість по процентам. З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача було направлено письмову вимогу (повідомлення) 01.02.2024 за вих. №КНО-44.2.2/74 з вимогою погасити заборгованість в загальному розмірі 81 972,04 грн., протягом тридцяти днів з моменту отримання вимоги. Дана вимога була направлена [PERSON] на адресу зазначену ним у заяві на отримання кредитних коштів, рекомендованим листом, що підтверджується згрупованим списком «Укрпошта». В зазначений строк відповідач заборгованість не погасив. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У постанові Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі N 572/1169/17 (провадження N 61-684св18) вказано, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку АТ "Перший Український Міжнародний Банк"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним). Відповідачем підписано заяву № 2018374767001про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту, які містять відомості про розмір кредитного ліміту, розмір встановлених процентів, строк кредитування, порядок погашення заборгованості Таким чином, підписавши заяву, відповідач підтвердив, що він в повній мірі ознайомився з умовами отримання кредиту, розміром процентів за користування кредитними коштами. Вказаним спростовуються доводи заперечень відповідача про те, що банк не дотримався вимог, щодо повідомлення про умови кредитування, а саме розміру процентів за користування кредитом. Окрім того, відповідач визнає факт укладення договору, отримання коштів та не заперечує проти того, що користувався коштами. Також суд зауважує, що кредитний договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним. Щодо заперечень про збільшення кредитного ліміту суд виходить з такого. Умовами Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного обслуговування фізичних осіб передбачає право банку змінювати клієнту кредитний ліміт. Так, згідно п.4.3.6.4 частини 4 Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб встановлено, що змінити (зменшити, збільшити) розмір наданого кредитного ліміту або закрити кредитний ліміт взагалі за умови інформування клієнта шляхом направлення sms - повідомлення на номер мобільного телефону. В sms повідомленні про зміну розміру кредитного ліміту банк повідомляє клієнту новий розмір кредитного ліміту. У разі незгоди клієнта із зміненим розміром кредитного ліміту, за винятком випадку, передбаченого п.4.2.19 розділу ІІ цього договору клієнт протягом 30 календарних днів повинен звернутися до банку та особисто подати відповідну письмову заяву. У випадку якщо клієнт протягом вказаного строку не заявив про свою незгоду зі зміною кредитного ліміту та/або здійснив першу платіжну операцію після отриманого вказаного sms повідомлення банку згода клієнта з зміною умов договору вважається підтвердженою. Відповідно до довідки, виданої АТ «ПУМБ», кредитний ліміт за договором №2018374767001 збільшено до 76700,00 грн. Із виписки з особового рахунку, наданої АТ «ПУМБ» вбачається, що відповідач систематично використовував грошові кошти з рахунку на оплату товарів та послуг та здійснював часткове погашення кредиту. Доказів того, що він звертався до банку із запереченням щодо збільшення кредитного ліміту, суду не надано. Посилання на те, що розрахунок заборгованості та довідка про збільшеня кредитного ліміту не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком в позові, а отже не є належним доказом заборгованості, суд розцінює критично. Окрім розрахунку заборгованості банком надано виписку по особовому рахунку, який є первинним бухгалтерським документом. У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року в справі N 554/4300/16-ц вказано, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Відповідно до п. 5.6 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого Поставою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року N 254 виписка з особового рахунку клієнта є первинним документом та підтвердженням виконаних за день операцій. Аналогічна за змістом норма закріплена у п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року N 75. Отже, надані позивачем розрахунок і виписка з особового рахунку відповідача, є належними та допустимими доказами в справі, оскільки виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів по рахунку відповідача, зокрема баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитом, а розрахунок заборгованості відображає суми сплаченого як основного боргу, так суми сплачених щомісячних процентів. Належних та допустимих доказів на спростування зазначеного банком розміру заборгованості та контррозрахунку відповідачем не надано. Відтак, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Також, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved