Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-19 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав, покликаючись на те, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, однак фактично шлюбні відносини між ними припинились та в провадженні суду перебуває позов про розірвання шлюбу. Від спільного проживання у сторін народилось двоє синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .. Так, з весерня 2020 року, відповідач не бачила своїх дітей жодного разу не спілкувалась із дітьми, не дбала про їх нормальне самоусвідомлення, не сприяла засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надавала доступу до культурних та інших духовних цінностей. Відтак, відповідач самоусунулася від участі в процесі виховання дітей. Ним було вчинено певні дії для врегулювання даної ситуації, однак відповідач не приймає участі у вихованні дітей. Відтак, просив суд позбавити відповідача батьківських прав відносно їх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач у судові засіданні не з"явився про причини неявки суд не повідомив. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримала в повному обсязі, просила такий задовольнити. Відповідач неодноразово до суду не з"явилась, хоча належним чином була повідомлена про розгляд справи, . Преставник служби у справах дітей Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області подала заяву про розгляд справи без її участі, при вирішення даної справи поклались на розсуд суду. Засухавши позицію представника позивача, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, що в [PERSON] та [PERSON] у шлюбі народилось двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями свідоцтв про народження /а.с.8,9/. В матеріалах справи міститься характеристика Сокільницького ліцею ім.Ів.Франка [PERSON] про те, що батько відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини, піклується про навчання виховання та здоров"ям дитини, натомість мати у вихованні дитини участі не бере. /а.с.20/. Згідно актів обстеження житлово-побутових умов від 15.12.2023 та 11.07.2023 [PERSON] проживає разом із дітьми, діти забезпечені окремими кімнатами, сторонні особи не проживають./а.с.22-23, 24-25/ Згідно довідки сімейного лікаря, [PERSON] на постійні йоснові відвідує сімейного лікаря/а.с.27/ Відповідно до висновку виконавчого комітету Сокільницької сіьської ради Львівського району, Львівської області - враховуючи нотаріально посвідчену заяву [PERSON] від 29.12.2023, враховуючи протокол № 2 засідання Комісії з питань захисту прав дитини Сокільницької сільської ради від 19.02.2024, вважаємо за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ,оскільки вона повністю ухилилась від виконання батьківських обовязків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не цікавиться їх у спіхами у навчанні, не підтримує морально та матеріально. /а.с.95/ Рішенням від 19.02.2024 за № 357 Виконавчого комітету Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських [PERSON] щодо [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] .(а.с.94). Згідно заяви від 29.12.2023 [PERSON] , ,засвідченої приватним нотаріусом, Грицина Т.С. не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , ее заперечує щодо зміни прізвища, виключення відомостей із актового запису та щодо того, щоб одноосібним опікуном малолітніх [PERSON] та [PERSON] був [PERSON] та щодо місця проживання дітей із батьком. (а.с.96). Згідно ст. 164 СК України, один з батьків може бути позбавлений батьківських прав, якщо буде встановлено, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованні дитини. Відповідно до Постанови пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» з наступними змінами, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Щодо визнання відповідачем позову про позбавлення її батьківських прав, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Визнання матір`ю позову про позбавлення її батьківських прав не може бути єдиною підставою для задоволення позову, оскільки відмова батьків від дитини суперечить моральним засадам суспільства та не відповідає інтересам дитини, та в цьому випадку порушує права та інтереси малолітньої дитини. Вказаний висновок суду узгоджується з висновком, зробленим КЦС ВС у постанові від 22 листопада 2023 року у справі № 214/5134/22 До аналогічного висновку прийшов КЦС ВС в своїй постанові від 10 листопада 2023 року у справі № 401/1944/22, згідно якої, заява відповідача, в якій вона відмовлялася від батьківських прав на дитину та визнала позов про позбавлення її батьківських прав, не може слугувати підставою для задоволення позову, оскільки відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства й не відповідає інтересам дитини. Саме лише подання заяви про визнання позову у справі про позбавлення батьківських прав не може бути підставою для звільнення позивача від обов`язку надання інших доказів на підтвердження наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 164 СК України для позбавлення батьківських прав. Вказаний висновок суду узгоджується з висновком, висловленим в постанові Відтак, подана до суду заява від відповідача [PERSON] не є безумовною підставою для задоволення позовних вимог, та досліджується судом в сукупності з іншими даними, які містяться в матеріалах справи. Так, щодо наданих суду ксерокопій пояснень сусідів на пяти аркушах (а.с.13-17) то такі на думку суду такі не можуть бути належними доказами на підтвердження фактичних обставин справи, оскільки ідентитфікувати даних осіб у суду не має змоги, так як не долучені копії документів що підтверджують їх особи, а також факт того, що ці особи є сусідами сторін у справі. Також суд відзначає, що із долученою копії не можливо встановити повного змісту тексту поданих заяв. Щодо посилання представника позивача на висновок виконавчого комітету Сокільницької сільської ради Львівського району, Львівської області то такий на думку суду не містить жодного обґрунтування прийняття саме такого рішення. У ньому не вказано чи перевірялись викладені заявником обставини що виникли у його сім`ї, чи вживались заходи для врегулювання такої ситуації, а тому суд приходить до висновку, що такий прийнятий передчасно без встановлення фактичних обставин. Крім цього, суд звертає увагу що такий висновок не містить дати та ідентифікаційного номеру, а відтак суд не може прийняти його як належний та допустимий доказ. Щодо інших доказів, зокрема, довідки сімейного лікаря, актів обстеження та характеристики із навчального закладу, то такі на думку суду не можуть бути підставою для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав. Щодо посилання позивача на позицію Пленуму Верховного суду України , в постанові від 30 березня 2007 року, то у вказаній постанові також зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, передбачені статтею 166 СК України Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог, оскільки позивачем не представлено, а судом не отримано жодних переконливих доказів про наявність обставин, які б свідчили про невиконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Однак, суд вважає за необхідне наголосити відповідачу, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а тому відповідачу необхідно у повному обсязі виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки у випадку ухилення нею від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей в майбутньому вона все ще може бути позбавлена батьківських прав.

Outcome: dismissed