Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

Адвокат Білинова Анастасія Вікторівна в інтересах Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - ТДВ «СК «Альфа-Гарант») звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування зазначених вимог зазначено, що 21 січня 2022 року приблизно о 16 год. 05 хв. в м. Києві по вул. Ольжича, 5, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «HYUNDAI», д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не був уважним, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «NISSAN», д.н.з. [NUMBER] , який зупинився попереду, та в подальшому скоїв зіткнення з автомобілем «TOYOTA», д.н.з. [NUMBER] , чим порушив вимоги п.п. 2.3 б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) транспортні засоби отримали механічні пошкодження. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «HYUNDAI», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 204112618. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 27.06.2022 у справі №761/10184/22 [PERSON] визнано виним у вчиненні вищезазначеної ДТП. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 27.06.2022 у справі №761/10182/22 встановлено, що [PERSON] на момент вчинення вищезазначеної ДТП перебував у стані наркотичного сп`яніння. Позивач здійснив виплату страхового відшкодування власнику автомобіля марки «NISSAN», д.н.з. [NUMBER] , в розмірі 90 000 грн. Відповідно до ст.38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача. Просив суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 90 000 грн. та витрати по оплаті судового збору в сумі 3028 грн.. витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн. 03.05.2024 постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися на адресу суду. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Згідно з полісом № ЕР 204112618 в ТДВ «СК «Альфа-Гарант» застрахована цивільно - правова відповідальність власника наземного транспортного засобу марки «HYUNDAI», д.н.з. [NUMBER] , ліміт за шкоду життю та здоров`ю - 260 000 грн, ліміт за шкоду майну - 130 000 грн. 21.01.2022 приблизно о 16 год. 05 хв. в м. Києві на вул. Ольжича, 5, сталася ДТП за участю автомобіля марки «HYUNDAI», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «NISSAN», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . 24.01.2022 [PERSON] звернувся до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» з повідомленням про ДТП. 03.02.2022 ТДВ «СК «Альфа-Гарант» здійснила огляд транспортного засобу «HYUNDAI», д.н.з. [NUMBER] , та склала протокол його огляду. 16.08.2022 між [PERSON] та ТДВ «СК «Альфа-Гарант» укладено Угоду про розмір страхового відшкодування, відповідно до якої сторони узгодили, що сума страхового відшкодування за подією, яка сталася 21.01.2022, в результаті якого був пошкоджений автомобіль марки «NISSAN», д.н.з. [NUMBER] , становить 92 600 грн. (без вирахування франшизи в розмірі 2 600 грн.). 19.08.2022 [PERSON] звернувся до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» з заявою про виплату страхового відшкодування. 22.08.2022 ТДВ «СК «Альфа-Гарант» перерахувало на користь [PERSON] страхове відшкодування в сумі 90 000 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №3035. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 27.06.2022 у справі №761/10184/22 [PERSON] визнано виним у вчиненні скоєнні адміністративного правопорушення, яке сталось 21.01.2022 приблизно о 16 год. 05 хв. в м. Києві на вул. Ольжича, 5, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.10.2022 у справі №761/10182/22 [PERSON] , який 21.01.2022 приблизно о 16 год. 05 хв. в м. Києві на вул. Ольжича, 5, керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, визнано виним у вчиненні скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до пп. а) п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Статтею 108 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Судом встановлено, що позивач в повному обсязі виплатив потерпілому, яким є [PERSON] страхове відшкодування шкоди, спричиненої в ДТП 21.01.2022 в розмірі 90 000 грн., внаслідок пошкодження транспортного засобу «NISSAN», д.н.з. [NUMBER] , який був пошкоджений з вини відповідача, який керував автомобілем «HYUNDAI», д.н.з. [NUMBER] , в стані наркотичного сп`яніння. Таким чином, оскільки позивач виплатив страхове відшкодування, то у нього на підставі ст. 1191 ЦК України та п. п. а) п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникло право вимоги до відповідача в розмірі 90 000 грн. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач обґрунтовано вимагає стягнення з відповідача страхового відшкодування, а тому вважає позовні вимоги обґрунтованими, що має наслідком їх задоволення в повному обсязі. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 3 028 грн., у зв`язку з їх документальним підтвердженням. Щодо судових витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 10 000 грн. суд відзначає наступне. Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved