Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

13 лютого 2024 року адвокат Палішева Наталя Олександрівна звернулася до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом в інтересах [PERSON] до територіальної громади міста в особі Виконавчого комітету Криворізької міської ради про встановлення юридичного факту та визнання права власності на частку спадкового майна та просила суд встановити факт належності правовстановлюючого документу на 1/3 частку квартири, за адресою: [ADDRESS] , - свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 22 червня 1993 року, яке видано УЖКГ виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів [PERSON] , що померла [INFO] та визнати за позивачем [PERSON] право власності на 2/3 частки квартири за адресою: [ADDRESS] , в порядку успадкування за законом після смерті сестри [PERSON] , що померла [INFO] . В обґрунтування позову представник позивача зазначила, що [INFO] померла рідна сестра позивача [PERSON] . Мати позивача [PERSON] , померла раніше [INFO] . Після смерті матері та сестри залишилося спадкове майно, яке складається з частки квартири, яка належала померлим на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 22.06.1993 року. 13 грудня 2023 року Третьою Криворізькою державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу №560/2023 після смерті [PERSON] , за заявою її брата [PERSON] . До складу спадкового майна входить частка квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . При огляді документів було встановлено, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , 15 лютого 2011 року була відкрита спадкова справа №71/2011 за заявою її сина [PERSON] , яка відкрилась після смерті матері, оскільки [PERSON] за життя був складений заповіт, згідно якого, належні їй частку квартири вона заповідала [PERSON] , яка померла [INFO] не прийнявши спадщину та [PERSON] , яка померла [INFO] , однак спадщину після смерті [PERSON] вона прийняла фактично, оскільки була зареєстрована з нею за однією адресою. При цьому у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ на вказану квартиру і також при огляді документів: заповіту, архівної довідки та довідки з місця реєстраціє, вбачаються розбіжності в прізвищі померлої [PERSON] , в свідоцтві про смерть зазначено прізвище [PERSON] , натомість в інших документах [PERSON] , тому з цих підставі [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті сестри [PERSON] , у зв`язку з чим, спадкоємцю було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернутись до суду. Ухвалою суду від 23 лютого 2024 року відкрито провадження по вказаній справі за правилами загального позовного провадження. (а.с. 27) Ухвалою суду від 01 квітня 2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. (а.с. 44) Ухвалою суду від 06 травня 2024 року зупинено провадження по вказаній справі для встановлення кола спадкоємців після померлого [INFO] [PERSON] . (а.с. 54-55) Ухвалою суду від 28 листопада 2024 року замінено позивача [PERSON] на його правонаступника [PERSON] . (а.с. 78) Позивач [PERSON] в судовому засіданні присутня не була, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Поза межами судового засідання 19 грудня 2024 року на адресу суду надійшла заява від представника позивача [PERSON] Палішевої Н.О. в якій остання просила суд проводити розгляд справи без участі позивача та її представника, позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача виконавчого комітету Криворізької міської ради у судовому засіданні присутній не був, однак, поза межами судового засідання 13 лютого 2024 року, 11 грудня 2024 року від керуючого справами виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради Петренка С. надійшов Лист вих. №14/29-1125 від 28.03.2024 року та вих. №14/01.02-11-4480 від 03.12.2024 року про розгляд вказаної справи без участі представника виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради за наявними в матеріалах справи документами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п.1 ч.1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Абзацом 1 пункту 1 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31\~березня 1995\~року №5\~«Про судову\~практику в\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» зазначено, що необхідно звернути увагу судів на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто, від них залежать виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.7 Постанови суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Свідоцтва на право власності на житло № [NUMBER] від 22 червня 1993 року виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів посвідчено, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтво видане згідно з розпорядженням (наказом) від 07 травня 1993 року №Д114. (а.с. 11, 39) Згідно Довідки №207027 від 14.12.2023 року за підписом начальника Комунального підприємства «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради» Ільченко А. та оброблювача інформаційного матеріалу [PERSON] , відповідно до даних архівної справи, станом на 31.12.2012 р. право власності на частку квартири за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване на праві спільної сумісної власності в КП «Криворізьке РБТІ» ДОР» в реєстровій низі №15П-143-143 на ім`я: [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів, згідно з розпорядженням №Д-114 від 07.05.1993 р. (а.с. 10) [INFO] померла [PERSON] , про що Департаментом адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради 13 квітня 2023 року складено відповідний актовий запис №821, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] яке видане повторно 08 грудня 2023 року. (а.с. 8) Відповідно до витягу про реєстрації в Спадковому реєстрі №75111959 від 13.12.2023 року наданого Третьої криворізькою державною нотаріальною конторою, 13.12.2023 року Третьою криворізькою державною нотаріально контрою заведено спадкову справу №560/2023 спадкодавець [PERSON] , [INFO] , що померла [INFO] . (а.с. 9) Постановою державного нотаріуса Третьої криворізької державної нотаріальної контори Риковою Т.В. від 04 січня 2024 року відмовлено [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , за довіреністю посвідченою Риковою Т.В., державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори 13 грудня 2023 року за реєстровим номером №2-1715; 2-1716, у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після смерті сестри [PERSON] [PERSON] , яка померла [INFO] . Підставою для відмови у видачі свідоцтва слугувало відсутність у спадкоємця правовстановлюючого документу на квартиру та виявленими розбіжностями у документах. З вказаним документів підтверджується факт належності правовстановлюючого документу на 1/3 частку квартири, за адресою: [ADDRESS] , - свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 22 червня 1993 року, яке видано УЖКГ виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів [PERSON] , що померла [INFO] . Аналіз перевірених і оцінених судом доказів переконує суд, що представником позивача надані належні та допустимі докази на підтвердження заявлених вимог, які не викликають сумніву у їх достовірності та належності, що є підставою для задоволення позову в цій частині. При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне - 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Положеннями ст.\~17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. Конвенція про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод ратифікована Україною Законом України і набрала чинності для України 11.09.1997 та є обов`язковою. Щодо заявлених позовних вимог про визнати за позивачем [PERSON] право власності на 2/3 частки квартири за адресою: [ADDRESS] , в порядку успадкування за законом після смерті сестри [PERSON] , що померла [INFO] ,суд зазначає. Згідно з частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено частиною другою вказаної статті. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 зазначено, що позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. Згідно із статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо\~це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналіз норм цієї статті дає підстави для висновку, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). З копії спадкової справи №71/5211 та №560/2023 року судом встановлено. [INFO] народився [PERSON] , його батьками зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується Посвідкою про народження № [NUMBER] та Свідоцтвом про народження яке видано повторно та запис поновлено серії [NUMBER] від 18.12.2023 року. (а.с. 70) [PERSON] за життя 02.02.1994 року було складено заповіт, яким належну їй частку приватизованої квартири, що знаходиться в [ADDRESS] заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Вказаний заповіт було посвідчено старшим державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за №1-336. (а.с. 71) [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02.01.2011 року. (а.с. 70 зворот) [INFO] померла [PERSON] , про що Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області 01 листопада 2010 року зроблено відповідний актовий запис №1025. (а.с. 68 зворот) 15 лютого 2011 року [PERSON] звернувся до Третьої криворізької державної нотаріального контори з заявою, яка зареєстрована в реєстрі за №1-229, в якій повідомив, що йому відомий зміст заповіту посвідчений Третьою Криворізькою державною нотаріальною конторою 02.02.1994 року за реєстром №1336 від імені його матері [PERSON] , 1913 року народження, що померла [INFO] , згідно якого вона заповіла належну їй частку квартири у [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] , в рівних частинах кожній. Посилаючись на вимоги ст. 1241 ЦК України, просив видати свідоцтво про право на спадщину за законом на обов`язкову частку. (а.с. 68) Відповідно до Довідки №34 від 07.02.2011 року виданої Комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційна організація №8», за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , 1955 року народження та [PERSON] , 1913 року народження, померла була зареєстрована з 1972 року по день смерті, на момент смерті було зареєстровано 2 особи. (а.с. 71 зворот) Постановою державного нотаріуса Третьої криворізької державної нотаріальної контори від 24 червня 2011 року відмовлено [PERSON] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі ст. 1241 ЦК України стосовно частини квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належала його матері [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з тим, що частина квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належала померлій на праві спільної сумісної власності, та ця частина квартира не була виділена (визначена) за життя гр.. [PERSON] та виникли суперечки між спадкоємцями. (а.с. 72) Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України) Частиною третьою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З вказаного слідує, що після смерті [PERSON] , її донька [PERSON] фактично прийняла спадщину у вигляді 1/3 частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з фактичним проживанням спадкоємцям разом із спадкодавцем на день відкриття спадщини. [INFO] померла [PERSON] . 13 грудня 2023 року [PERSON] звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті сестри [PERSON] . (а.с. 61) Постановою державного нотаріуса Третьої Криворізької державної нотаріальної контори від 04 січня 2024 року відмовлено [PERSON] , яка діє від імені та в інтересах [PERSON] за довіреністю посвідченою Риковою Т.В., державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори 13 грудня 2023 року за реєстровим номером №2-1715, 2-1716, у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після смерті сестри [PERSON] [PERSON] , яка померла [INFO] . В постанові державним нотаріусом зазначено, що при огляді документів було встановлено, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , 15 лютого 2011 року була відкрита спадкова справа №71/2011 за заявою її сина [PERSON] , яка відкрилась після смерті матері, оскільки [PERSON] за життя був складений заповіт, згідно якого, належні їй частку квартири вона заповідала [PERSON] , яка померла [INFO] не прийнявши спадщину та [PERSON] , яка померла [INFO] , однак спадщину після смерті [PERSON] вона прийняла фактично, оскільки була зареєстрована з нею за однією адресою. При цьому у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ на вказану квартиру і також при огляді документів: заповіту, архівної довідки та довідки з місця реєстраціє, вбачаються розбіжності в прізвищі померлої [PERSON] , в свідоцтві про смерть зазначено прізвище [PERSON] , натомість в інших документах [PERSON] , тому з цих підставі [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті сестри [PERSON] . В зв`язку з наведеним та у відповідності до роз`яснень Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року щодо питання визначення належності майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) суд вважає, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] яка померла [INFO] , як що спадкоємець,\~який постійно\~проживав разом\~із спадкодавцем\~на час\~відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У відповідності до вищевказаної норми Законодавства [PERSON] мав право на спадкове майно, яке залишилося після смерті сестри [PERSON] , яка померла [INFO] . [INFO] [PERSON] помер, про що Криворізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 20 квітня 2024 року складено відповідний актовий запис №866, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20.04.2024 року. (а.с. 49) Відповідно до Довідки від 25.10.2024 року виданої за підписом державного нотаріуса Третьої криворізької державної нотаріальної контори Риковою Т.В., виданої [PERSON] в тому, що вона є спадкоємцем за законом після смерті свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкова справа за №363/2024 відкрита після смерті [PERSON] , який помер [INFO] за заявою дружина [PERSON] . Інших спадкоємців немає. (а.с. 56 зворот) Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Враховуючи вимоги ч.1 ст. 1261 ЦК України, спадкоємцем після смерті [PERSON] є [PERSON] . Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. При цьому в положенні п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже судом встановлено, що відсутність правовстановлюючих документів стали причиною неможливості оформлення спадкових прав на частку квартира згідно закону після смерті [PERSON] в нотаріальній конторі. Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що за час відкриття спадщини та розгляду справи в суді будь-які інші можливі спадкоємці заяв про прийняття спадщини в нотаріальну контору не подавали і жодних правовстановлюючих документів на вищезгадане майно чи право його успадкування суду не було пред`явлено, тому є підстави визнати за [PERSON] право на спадкове майно. В судовому засіданні не встановлено підстав, що перешкоджали б у набутті права позивачем на спадкове майно. На підставі вищевикладеного та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивача на спадкове майно, суд дійшов висновку про необхідність захистити права позивача, як спадкоємця, шляхом визнання права останнього на частку квартири.

Outcome: approved