Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-12 00:00:00

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 18 жовтня 2024 року до Томашпільського районного суду за підсудністю надійшла позовна заява представника ТОВ «Фінансова компанія Кредит - капітал», що розташоване по вул. Смаль-Стоцькаго, буд. 1, корпус, 28 м. Львів до [PERSON] , що проживає по [ADDRESS] про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості та судових витрат. Представник ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» позов обґрунтував наступним. 25.05.2023 року між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» було укладено договір про надання споживчого кредиту № 6698944. Відповідно до умов договору товариство надало відповідачу грошові кошти в сумі 7000 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пеню та інші платежі передбачені договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі. Відповідач в свою чергу не виконав умови договору. 14.02.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК Кредит Капітал» було укладено Договір факторингу № 14.02/24, відповідно до якого ТОВ «ФК Кредит Капітал» набуло права грошової вимоги за договором № 6698944. Позивач зазначає, що станом на 26.08.2024 заборгованість відповідача становить 18727 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 7000 грн.; прострочена заборгованість за відсотками 11727 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», тому останні вимушені з даним позовом звернутися до суду. 26 листопада 2024 року відповідачем надано до суду відзив, згідно якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі. Відзив мотивовано наступним. Усі твердження позивача викладені в позові є надуманими, бездоказовими та такими, що ґрунтуються виключно на припущеннях, суб`єктивних міркуваннях позивача, та не доведені документально. Матеріали справи не містять зразку відповідного аналога власноручного підписів сторони кредитодавця (ТОВ «Авентус Україна»), що дає підстави про те, що кредитний договір є нікчемним у зв`язку з порушенням обов`язкової письмової форми при його укладенні. Також слід звернути увагу суду на те, що кредитний договір містить відомості, що були внесені кредитодавцем, а не позичальником. У позові позивач не вказує, яким чином відповідачу була надана (надіслана) така пропозиція (оферта), і які істотні умови вона містила. При цьому відповідач категорично заперечує, що він: зареєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС) позивача; створив в такій системі особистий кабінет; отримав пропозицію (оферту) та ознайомився із нею; отримав електронне повідомлення від кредитодавця із одноразовим ідентифікатором; ввів одноразовий ідентифікатор в інформаційно-телекомунікаційній системі (сайті) кредитодавця; використав одноразовий ідентифікатор для підписання (укладення) кредитного договору. Твердження позивача, що кредитний договір був укладений та є чинним, не відповідають дійсності. На підтвердження факту передання коштів в кредит позивачем до матеріалів позовної заяви долучено електронну копію письмового доказу лист ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 29.02.2024 № 4216, яким вказане ТОВ повідомило про успішність наступної операції, згідно договору з ТОВ «Авентус України» № 087/20-П від 08.07.2020: № транзакції 1239913156, сума, грн 7000, валюта UAH, дата прийняття 25.05.2023 19:06, номер замовлення 36285660, номер картки [NUMBER] , статус прийнято. Проте вказаний документ згаданим вище вимогам не відповідає оскільки останній не можна вважати належним та допустимим виходячи з наступного. З вказаного листа неможливо встановити, який саме предмет договору від 29.02.2024 № 4216, які саме положення він містить, які договірні права та обов`язки покладено на ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Контрактовий дім», вказаний лист не містить посилання на те, що даний платіж вчинено саме на виконання обов`язку кредитодавця передати грошові кошти Відповідачу на виконання саме кредитного договору, а не будь-якого іншого правочину. Позивачем не надано суду первинних бухгалтерських та платіжних документів, а також доказів щодо наявності у відповідача на момент пред`явлення позову непогашеної (несписаної) заборгованості перед кредитором. Відповідач звертає увагу суду на те, що позивач як учасник судового процесу несе ризики, пов`язані з реалізацією або нереалізацією наданих йому процесуальних прав та обов`язків. Позивач розпорядився наданими йому процесуальними правами на власний розсуд шляхом надання тих доказів на підтвердження викладених у позовній заяві обставин, які він уважав за потрібне. Тому у суду є усі підстави дійти до висновку про те, що у задоволенні позову в цій справі належить відмовити за його недоведеністю. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Томашпільського районного суду від 21 жовтня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження, перше судове засідання призначено на 26 листопада 2024 року. 26 листопада 2024 року відповідачем надано до суду відзив. Ухвалою Томашпільського районного суду розгляд справи відкладено на 13 грудня 2024 року. 04 грудня 2024 року представник позивача подав до суду клопотання про витребування доказів, а саме витребування у АТ «Ощадбанк» інформації, кому належить банківська карта з прихованим номером № [NUMBER] (ПІБ, РНОКПП, адреса, номер телефону); чи належить банківська карта з прихованим номером № [NUMBER] - [PERSON] ; чи була успішною транзакція згідно платіжного доручення №4216; якщо так, то: · Чи були зараховані грошові кошти за цією транзакцією на відповідний рахунок власника банківської карти № [NUMBER] ; чи проводилась верифікація особи власника банківської карти № [NUMBER] . Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. В судове засідання представник ТОВ «Фінансова компанія «Кредит -Капітал» не з`явився, однак в матеріалах позову міститься клопотання в якому останній просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Кірюшин А.А. в судовому засіданні щодо клопотання представника позивача про витребування доказів просив відмовити оскільки воно не обґрунтоване і подане з пропущенням встановленого законом строку. Вказав, що ЦПК України визначено коли позивачем подаються клопотання про витребування доказів, а саме разом з позовом. Позивачем цей строк пропущено, жодних клопотань про поновлення порушеного строку клопотання не містить. Сторона відповідача не заперечує, що вказана у позові та клопотанні картка належить [PERSON] . Відносно витребування інформації про платіжне доручення 4216, то заявником не обґрунтовано, що це за доручення, від якого воно числа, копія доручення в матеріалах справи не міститься. Відносно витребування відомостей чи проводилась верифікація особи, то позивачем не вказано, яким чином. Також представник відповідача вказав, що стороною відповідача подано виписку з банківського рахунку відповідача, з якої видно, що на його рахунок кошти не надходили. Зазначив, що позовні вимоги не визнає, вважає позов необґрунтованим та недоведеним. Відповідач кредит не отримував. З приводу договору, то кредитний договір є укладеним з моменту перерахунку грошей. Позивачем у позові вказано, що даний договір укладений в електронній формі. Матеріали справи не містять зразків підписів первинного кредитодавця, тому договір є нікчемним. Оскільки клопотання представника позивача про витребування доказів є необґрунтованим і подане з пропуском передбаченого законом терміну, суд на місці ухвалив відмовити в задоволенні клопотання. Суд, розглянувши заяву представника позивача, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши права та обов`язки сторін, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що до суду з даним позовом звернувся представник ТОВ «Кредит-Капітал», код ЄДРПОУ 35234236. Згідно копії кредитного договору № 6698944, 25 травня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] наявний договір про споживчий кредит № 6698944. Строку дії кредиту 360 днів. Стандартна процентна ставка 1,99 %. Кошти надаються товариством у безготівковій формі, шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Дата надання кредиту: 25.05.2023 або 26.05.2023. Згідно інформаційної довідки від 29.02.2024 вих. № 4216, виданої ТОВ «Авентус України, ТОВ «ФК «Контрактовий дім» повідомляє про успішність наступної операції, згідно договору з ТОВ «Авентус Україна» №087/20-П від 08.07.2020 р., № транзакції 1239913156, сума 7000 грн., валюта UAN, дата прийняття 25.05.2023, номер замовлення 36285660, Номер картки [NUMBER] , статус прийнято. 14.02.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги № 14.02/24-Ф, відповідно до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступив на користь ТОВ «Кредит-Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, серед яких кредитний договір № 6698944. Згідно виписки по картковому рахунку [PERSON] за період 25.05.2023 27.05.2023, від 23.11.2024 на картку № [NUMBER] , зарахування коштів в сумі 7000 грн. за вказаний період відсутнє, зарахування коштів за транзакцією 1239913156 відсутнє. Відповідно до ст.129 Конституції України,\~суддя,\~здійснюючи правосуддя,\~є незалежним\~та керується\~верховенством права. Основними\~засадами судочинства\~є: рівність\~усіх учасників\~судового процесу\~перед законом\~і судом; забезпечення\~доведеності вини; змагальність\~сторін та\~свобода в\~наданні ними\~суду своїх\~доказів і\~у доведенні\~перед судом\~їх переконливості; підтримання\~публічного обвинувачення\~в суді\~прокурором; забезпечення\~обвинуваченому права\~на захист; гласність\~судового процесу\~та його\~повне фіксування\~технічними засобами; розумні\~строки розгляду\~справи судом; забезпечення\~права на\~апеляційний перегляд\~справи та\~у визначених\~законом випадках\~-\~на касаційне\~оскарження судового\~рішення; обов`язковість судового рішення. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, згідно ч. 2 цієї норми, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Отже, до правовідносин сторін за кредитним договором підлягають застосуванню норми, які регулюють відносини позики, якщо це не суперечить суті кредитного договору. Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ч.3 ст. 207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.ч. 3-6, 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст.\~512\~ЦК України,\~\~кредитор у\~зобов`язанні\~може бути\~замінений іншою\~особою внаслідок: передання\~ним своїх\~прав іншій\~особі за\~правочином (відступлення\~права вимоги); правонаступництва; виконання\~обов`язку\~боржника поручителем\~або заставодавцем\~(майновим\~поручителем); виконання\~обов`язку\~боржника третьою\~особою. Кредитор\~у зобов`язанні\~може бути\~замінений також\~в інших\~випадках,\~встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заявляючи вимоги про стягнення заборгованості представник позивача зазначає, що ТОВ «Авентус Україна» надало відповідачу кредит. Однак, надані відповідачем докази спростовують факт надходження кредитних коштів на картковий рахунок відповідача. Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За наведених обставин, враховуючи, що відповідачем надано докази, які спростовують твердження відповідача викладені в позові, відповідач заперечує факт отримання ним кредиту, позивачем вказаний факт не підтверджено, суд приходить до висновку, що позивачу слід відмовити у задоволенні позову. Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивачем понесено судові витрати, що складаються з з 2422,40 гривень, сплаченого судового збору. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати позивача залишити за нею. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: dismissed