Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

В жовтні 2024 року [PERSON] звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики, в обґрунтування якого вказав, що 05.05.2023 між ним та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] отримала в позику у [PERSON] грошові кошти в розмірі 1 000 доларів США та зобов`язалася повернути вказані кошти у строк до 30 червня 2023 року. Однак станом на момент подання даної позовної заяви відповідачкою не виконано власного обов`язку щодо повернення грошових коштів, належних [PERSON] , відповідно до строку, визначеного за змістом договору позики, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідачки борг за договором позики в сумі 1000 доларів США. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. 05 травня 2023 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] отримала в позику у [PERSON] грошові кошти в розмірі 1 000 доларів США та зобов`язалася повернути вказані кошти у строк до 30 червня 2023 року, що підтверджується розпискою [PERSON] . Відповідно до ст.1046 ч.1 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною першою ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України). Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Вказаний правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 № 373/2054/16-ц. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки строк виконання зобов`язання за договором позики настав, відповідачка [PERSON] зобов`язання за договором не виконала, а тому з неї підлягає стягненню борг за договором позики в сумі 1\~000\~доларів США. За таких обставин, суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), а протилежного судом не встановлено, тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При поданні позовної заяви [PERSON] звільнений від сплати судового збору як особа з інвалідністю 2-ої групи, відповідачка визнала позов, а тому судовий збір підлягає стягненню з неї на корись держави в розмірі 605 грн.60 коп. (50%), (1000 доларів США еквівалентно за офіційний курсом НБУ 41740грн., сума судового збору, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви 1211,20 грн.).

Outcome: approved