Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення відшкодування 1/2 частки виконаного зобов`язання. \~ \~ \~ \~Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08.11.2001 року він з відповідачкою [PERSON] уклали шлюб. Після реєстрації шлюбу вони проживали у квартирі за адресою [ADDRESS] . Дана квартира була надана йому як інваліду, а в подальшому на підставі розпорядження № 4676 від 14.09.2004 приватизована спільно. В 2006 році він з відповідачкою вирішили продати дану квартиру та купити двокімнатну. 21.02.2006 [PERSON] було укладено договір купівлі продажу квартири у [ADDRESS] . Дану квартиру було придбано шляхом укладення кредитного договору від 21.02.2006 та договору іпотеки від 22.02.2006. За кредитним договором та договором іпотеки оформленого тільки на нього виникло зобов`язання щодо погашення кредиту. Погашення кредиту відбулось за рахунок власних коштів, отриманих внаслідок продажу особистої власності. В 2024 відповідач вирішила розірвати шлюб з позивачем та провести поділ майна. Рішенням Надвірнянського районного суду від 16.07.2024 позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя було задоволено частково та в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частку у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] , право власності на вказану квартиру було зареєстроване за відповідачем 17.10.2016, іпотечне обтяження та заборона відчуження накладені на вказану квартиру 22.02.2006. Відповідно до копії кредитного договору № IFN0GK00000026 від 22.02.2006 АТ "Приват Банк" надав відповідачу кредит для придбання житла у розмірі 24000,00 доларів США, а також 3545,10 доларів США на сплату страхових платежів. Для забезпечення виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором було укладено договір про передачу в іпотеку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору іпотеки від 22.02.2006, зареєстрованого в реєстрі за № Д-60 та накладено заборону відчуження на вказану квартиру, яка зареєстрована в реєстрі за № Д-61. У тексті кредитного договору вказано, що позивач надала згоду на укладення відповідачем кредитного договору, а також на надання ним у заставу/іпотеку банку будь-якого майна, що належить їй на праві спільної сумісної власності з відповідачем, у тому числі і квартири [ADDRESS] . Згідно з копією договору купівлі-продажу від 23.06.2006, який зареєстрований в реєстрі за №Д-576, позивач та відповідач, які на момент вчинення правочину були власниками квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.09.2004, яке видане на підставі розпорядження від 14.09.2004 № 4676 та зареєстроване Івано-Франківським БТІ 15.09.2004, про що в книзі №8 було зроблено запис № 1562, продали вказану квартиру за 68175,00 гривень. Відповідно до копії виписки щодо погашень за кредитним договором № IFN0GK00000026 від 22.02.2006 за період 01.02.2006-01.05.2024 відповідач здійснив за вказаний період платежі на погашення кредиту. Розпочинаючи з лютого 2006 всі платежі за кредитним договором проводились виключно [PERSON] .. Крім цього, ним і по даний час проводиться виплата за кредитним договором № IFN0GK00000026 від 22.02.2006р, а залишок боргу за кредитним договором складає 58618 грн. 39 коп.. Згідно кредитного договору № IFN0GK00000026 від 22.02.2006, розмір кредиту складає 24000 дол. США плюс відсотки за користування. Станом на 17.10.2016 [PERSON] було сплачено 15500 дол. США тіла кредиту, а залишок залишився в розмірі 8500 дол. США. Зазначений залишок було переведено в гривневий і залишок став становити 214829,41 грн. За період часу з жовтня 2016р. по теперішній день ним сплачено 156211,02 грн. 15500 дол. США згідно до курсу НБУ станом на 01.08.2024 складає 41,0063. За цих обставин загальна сума тіла кредиту виплаченого ним по даний час складає 15500 х 41,0063 +156211,02 грн = 791808,67 грн. Тому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 425213,52 грн на відшкодування 1/2 частини виконаного зобов`язання за кредитним договором № IFN0GK00000026 від 22.02.2006, а також судові витрати. \~ \~ \~ \~Відповідач надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що рішенням Надвірнянського районного суду у цивільній справі № 348/595/24 за її позовом до [PERSON] про поділ спільного майна встановлено, що квартиру було придбано за кредитні кошти, кредитний договір було укладено банком з позивачем, однак вказаний договір був укладений в інтересах сім`ї. Як відповідач, так і позивач мали доходи, що становили сімейний бюджет, з якого здійснювали погашення кредиту. Оскільки стороною кредитного договору є позивач [PERSON] , тому на виконання вимог договору платником у всіх платіжних документах виступає саме позивач, однак даний кредит сплачувався позивачем за рахунок їх спільних коштів, які вона заробляли перебуваючи кожен на роботі. З 2000 року відповідач постійно працює медичною сестрою. Вважає, що позивач може ставити питання щодо повернення за рахунок позивача половини сплачених ним після розірвання шлюбу коштів у рахунок погашення кредиту. Просила у задоволенні позову відмовити та стягнути з позивача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 8000 грн. \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не з`явився. \~ \~ \~ \~Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав та просив їх задовольнити. Надав пояснення, аналогічні викладеному в позовній заяві. \~ \~ \~ \~Відповідач в судові засідання не з`явилася. \~ \~ \~ \~Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог, надавши пояснення, аналогічні викладеному у відзиві на позовну заяву. \~ \~ \~ \~Суд, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожен окремо та в їх сукупності, вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що за договором купівлі-продажу квартири від 21.02.2006 [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] (а.с.9). \~ \~ \~ \~Відповідно до кредитного договору № IFN0GK00000026 від 22.02.2006 [PERSON] отримав від ПриватБанку кредитні кошти готівкою у розмірі 24000 доларів США на придбання житла та у розмірі 3545,10 доларів США на сплату страхових платежів. [PERSON] надала згоду на отримання позичальником кредитних коштів, а також на заставу/іпотеку належного їй на праві власності майна, в тому числі 2-кімнатної квартири, місцезнаходження якої: [ADDRESS] (а.с.10-11). \~ \~ \~ \~Додатковою угодою № 1 від 24.10.2016 до кредитного договору № IFN0GK00000026 від 22.02.2006 змінено валюту кредиту за договором з долара США на гривню (а.с.102-105). \~ \~ \~ \~Згідно виписки по кредиту договір№ IFN0GK00000026 від 22.02.2006 за період 01.02.2006 - 01.05.2024 погашення кредиту здійснюється з 21.03.2006. Остання операція зафіксована 25.04.2024 (а.с.12-28). \~ \~ \~ \~Рішенням Надвірнянського районного суду від 20.03.2024 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 23.04.2024 (а.с.56-57). \~ \~ \~ \~Як вбачається з трудової книжки [PERSON] , остання офіційно працевлаштована з 01.12.2000 (а.с.58-60). \~ \~ \~ \~Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 16.07.2024 позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя задоволено частково. В порядку спільного сумісного майна подружжя визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частку у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.4-7). \~ \~ \~ \~За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя. До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. Разом із тим, при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя. Отже, у подружжя, окрім права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти та одержане за рахунок останніх майно, внаслідок укладення кредитних договорів, також виникає зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники.Разом з тим, це не змінює статус спільності набутої під час шлюбу квартири за запозичені кошти, які були використані в інтересах сім`ї саме на придбання цього майна. Спірна квартира придбана в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі та за їх згодою за кредитні кошти, які використані в інтересах сім`ї для придбання житла, а отже кредитний договір в інтересах сім`ї породжує цивільні права та обов`язки для обох із подружжя. Для правильного вирішення справи необхідно встановити, за рахунок кого з подружжя здійснювалося погашення їх спільного боргу, чи не вносились особисті кошти кожного із подружжя у рахунок погашення кредитних зобов`язань. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 16.07.2024 у справі № 348/595/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, яке набрало законної сили 23.08.2024, встановлено, що сторони з 08.11.2001 перебували в зареєстрованому шлюбі та під час шлюбу (21.02.2006) за відповідачем було зареєстроване право власності на спірну квартиру, яку він придбав на підставі договору купівлі-продажу. Дану квартиру було придбано за кредитні кошти. Кредитний договір було укладено з відповідачем, однак вказаний договір був укладений в інтересах сім`ї, оскільки позивач надала згоду на його укладення, а також на передачу спільного майна у іпотеку для забезпечення виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором. Як відповідач, так і позивач мали доходи, що становили сімейний бюджет, з якого здійснювали погашення кредиту. Незважаючи на те, що позивач заробляла менше, вона з метою покращення житлових умов разом з відповідачем зазначала певних фінансових обмежень, які б були недоцільними якби сторони не вирішили придбати спірну квартиру. В даному випадку встановлено, що кошти за укладеним за час шлюбу договором кредиту сторони витратили в інтересах сім`ї, а саме на придбання спірної квартири, а відповідач крім набуття у власність 1/2 частини цієї квартири, набула зобов`язання у вигляді повернення позиченої грошової суми, оскільки кредитний договір, укладений в інтересах сім`ї, створює обов`язки для обох з подружжя. Внаслідок придбання подружжям квартири у кредит боргові зобов`язання перед позикодавцем несуть як чоловік, так і дружина, а не тільки той з подружжя, який підписав договір. Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Виконання кредитних зобов`язань, які виникли у обох з подружжя, за рахунок коштів одного з них (у тому числі і частково) може бути підставою для вимог до іншого подружжя, в тому числі і за правилами статті 544 ЦК України. Так, відповідно до статті 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці. Зазначена компенсація може бути стягнута лише у разі погашення за особисті кошти кредитної заборгованості, що узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеним у постанові від 07 вересня 2016 року у справі № 6-801цс16 та постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 712/6574/16-ц (провадження № 61-17824св18). \~ \~ \~ \~ Позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження факту погашення зобов`язань за кредитним договором за особисті кошти, п рішенням суду встановлено, що погашення кредитної заборгованості здійснювалося зі спільного сімейного бюджету сторін. Надана позивачем виписка по рахунку засвідчує тільки факт погашення кредиту. Зі змісту наданих позивачем документів не вбачається, ким із подружжя, за який період та в якому розмірі вносились кошти на погашення кредиту. В своїй позовній заяві позивач посилається на правову позицію, викладену Верховним Судом у справі № 755/16464/20, однак суд вважає, що вона не підлягає застосуванню, оскільки обставини даної справи є іншими, а саме: позивач після припинення між сторонами фактичних шлюбних відносин у 2004 році за особисті кошти погасив боргові зобов`язання на суму 45 293,74 доларів США за кредитним договором. Факт припинення шлюбних відносин було підтверджено рішенням суду, яке набрало законної сили. Рішенням Надвірнянського районного суду від 20.03.2024 у справі 348/270/24 не встановлено припинення шлюбних відносин між сторонами до розірвання шлюбу, у зв`язку із чим приходить до висновку про погашення кредитних зобов`язань за рахунок спільного сімейного бюджету. В постанові від 13.02.2020 у справі № 320/3072/18 Верховний Суд зазначив, що в розумінні вимог статті 57 СК України спірна квартира не є особистою приватною власністю відповідача, а останній не позбавлений можливості, за наявності правових підстав, ставити питання щодо повернення за рахунок позивача половини сплачених ним після розірвання шлюбу коштів в рахунок погашення кредиту, як солідарного боржника. Отже, позивач [PERSON] має право на половину сплачених ним після розірвання шлюбу коштів в рахунок погашення кредиту, оскільки ним не доведено факту погашення кредиту під час перебування у шлюбі за власні кошти, що є його процесуальним обов`язком. Згідно виписки по кредиту позивач після 23.04.2024 (дата набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу) здійснив тільки один платіж на суму 3420 грн і саме з цієї суми підлягає стягненню її частина з відповідача на користь позивача. Згідно ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За змістом ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, складання відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). На підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт стороною позивача надано: договір № 01 про надання правової допомоги від 09.09.2024, розрахунок судових витрат та квитанцію до прибуткового касового ордеру від 02.10.2024 на суму 15000 грн (а.с. 85). На підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт стороною відповідача надано: договір № 117про надання правової допомоги від 27.08.2024, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, квитанцію про сплату грошових коштів № 051/2024 від 09.09.2024 на суму 8000 грн (а.с. 61-63). Позивача звільнено\~від сплати\~судового збору\~на підставі\~п.\~9\~ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» (особи\~з інвалідністю\~I\~та II\~груп,\~законні представники\~дітей з\~інвалідністю і\~недієздатних осіб\~з інвалідністю),\~оскільки він\~є особою\~з інвалідністю\~ІІ групи,\~що підтверджується\~копією довідки\~до акту огляду МСЕК № 169549 та копією пенсійного посвідчення (а.с. 31). Тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача в користь держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~ Витрати на правову допомогу, понесені позивачем та відповідачем, підлягають розподілу відповідно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial