Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

Адвокат Футерко В.Л., який діє в інтересах позивачки [PERSON] , звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період прострочення з 01.08.2018 року по 30.06.2024 року та про стягнення (оплату) додаткових витрат на дитину та позбавлення батьківських прав. Свої вимоги обґрунтовував тим, що відповідач належним чином не виконував рішення суду про стягнення аліментів, у зв`язку з чим за період з червня 2018 року по червень 2024 року за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , нараховано пеню у розмірі 81485,0 грн. Крім цього відповідач не брав участі у здійсненні додаткових витрат на дитину, пов`язаних з підготовкою дитини до навчання у 1-му класі. Зокрема позивачкою фактично понесені витрати в сумі 30860,0 грн. Також відповідач не бере жодної участі у вихованні дитини, здобутті нею освіти, лікуванні, не спілкується з дитиною, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області вирішено позовні вимоги\~ [PERSON] \~до [PERSON] \~про стягнення\~неустойки (пені)\~за прострочення\~сплати аліментів,\~стягнення (оплату)\~додаткових витрат\~на дитину\~та позбавлення\~батьківських прав\~роз`єднати\~та виділити\~у самостійне\~провадження матеріали\~справи в\~частині позовних\~вимог [PERSON] \~до [PERSON] \~про позбавлення\~батьківських прав\~та передати\~їх до\~канцелярії суду\~для реєстрації\~у автоматизованій\~системі документообігу\~суду.\~Позов в\~частині позовних\~вимог \~ [PERSON] \~до [PERSON] \~про стягнення\~неустойки (пені)\~за прострочення\~сплати аліментів\~та стягнення\~(оплату)\~додаткових витрат\~на дитину\~вирішено прийняти\~до розгляду\~та відкрити\~провадження.\~Справу вирішено\~розглядати в\~порядку спрощеного\~позовного провадження з викликом сторін. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву, а позивачці встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. 18.07.2024 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області було відмовлено в задоволенні клопотання представника позивачки [PERSON] адвоката Футерко В.Л. про участь представника позивачки у судових засіданнях в режимі відеоконференції. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Згідно ч.1 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. \~ 23.07.2024 року представник позивачки [PERSON] адвокат Футерко В.Л. подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, а саме просив стягнути з відповідача на користь позивачки неустойку (пеню) в сумі 81174,77 грн. за прострочення сплати аліментів, розмір яких визначений рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 04.09.2017 року у справі № 555/1551/17, за загальний період прострочення з 01.08.2018 року по 30.06.2024 року, а також стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею додаткові витрати на дитину [PERSON] , [INFO] , в сумі 4900,0 грн. 25.07.2024 року представник відповідача [PERSON] [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема зазначив, що вимоги позивачки є незаконними, в т.ч. як такі, що ґрунтуються на сумнівних доказах та надуманих фактах. Твердження представника позивача про те, що за період з червня 2017 року по червень 2024 року відповідачем було фактично сплачено 71692,30 грн. аліментів жодними доказами не підтверджено. Сума нарахованої пені в розмірі 81485,0 грн. є надуманою та ґрунтується на доданому розрахунку пені, який не відповідає будь-яким нормативно-правовим документам. Розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується (ст. 196 СК України). Представник позивачки не надав суду жодних доказів про наявність заборгованості у відповідача, а відтак позов ґрунтується при розрахунках, складених на невідомій уяві представника позивачки. Щодо вимог представника позивачки про стягнення одноразово 30860,0 грн. додаткових витрат на утримання дитини, то вони не відповідають будь-якій критиці; представник позивачки не навів будь-який правовий акт, так і самі розрахунки представником позивачки не наведені, що викликає сумнівність в її існуванні. За весь період сплати аліментів жодних нарікань до відповідача, в т.ч. щодо заборгованості чи сплати пені не поступало. Однак, беручи до уваги те, що представник відповідача [PERSON] - [PERSON] на момент подачі вищевказаного відзиву на позовну заяву не мав права на зайняття адвокатською діяльністю, яке підставі рішення дисциплінарної палати КДКА Рівненської області № Д/3-17 від 27.03.2024 року було призупинено на період з 27.03.2024 року по 27.03.2025 року, судом вирішено не приймати до уваги відзив на позовну заяву та вважати його не поданим. До цього ж рішенням дисциплінарної палати КДКА Рівненської області № Д/7-25 від 31.07.2024 року право на зайняття адвокатською діяльністю [PERSON] припинено (а.с. 86 зворот). 24.09.2024 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області було відмовлено в задоволенні заяви відповідача [PERSON] про зупинення провадження у справі. 02.10.2024 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Шевчук Р.В. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що відповідач визнає позов частково. Зокрема відповідач не заперечує щодо стягнення на користь позивачки оплати додаткових втрат на дитину [PERSON] , [INFO] , в сумі 2450,0 грн. В частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки неустойки (пені) в сумі 81174,77 грн. за прострочення сплати аліментів, розмір яких визначений рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 04.09.2017 року у справі № 555/1551/17, за загальний період прострочення з 01.08.2018 року по 30.06.2024 року просив відмовити. Ствердив, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження існування заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] . Розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, складеного державним виконавцем, не надано. Банківська виписка не є доказом існування заборгованості зі сплати аліментів. Відповідно до розрахунку заборгованості складеного державним виконавцем № 17296 від 22.07.2024 року заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.07.2024 року відсутня. Отже немає підстав для стягнення неустойки пені за прострочення сплати аліментів. Також зазначив, що практикою Верховного Суду розроблена методика розрахунку пені за прострочення сплати аліментів. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але \~ \~ \~ \~ не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. У \~ \~ \~ \~ разі, якщо місячний \~ \~ \~ \~ платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром \~ \~ \~ \~ фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1%. Зазначені висновки Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). Також ствердив, що відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України розмір неустойки (пені) не меже бути більше 100 відсотків заборгованості. У розрахунку пені представника позивача не враховувалась практика Верховного Суду, пеня дорівнює сумі аліментів, при розрахунку пені не зазначено точну кількість днів прострочення, не враховано, що відповідач не мав заборгованості за окремі місяці, оскільки здійснював проплату повністю за місяць, інколи частково чи з переплатою, а станом на 01.07.2024 року заборгованість відсутня. Отже розрахунок пені складений представником позивача є неправильним. Щодо стягнення додаткових витрат на дитину просив зважити на принцип рівності прав та обов`язків батьків, а тому відповідач вважає, що стягненню підлягає лише половина заявленої суми, а саме 2450,0 грн. 07.10.2024 року представник позивачки [PERSON] адвокат Футерко В.Л. подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що відповідачка не вважає необхідним здійснювати будь-який перерахунок суми пені, відкидає доводи, наведені у відзиві, як безпідставні та такі, що не спростовуються існування заявленої до стягнення пені за несплату аліментів та її суму. Долучені до матеріалів справи розрахунки заборгованості по сплаті аліментів, складені відділом ДВС, не відповідають формі додатку № 15 до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 та не обчислені в автоматизованій системі виконавчого провадження, а фактично складені державним виконавцем самостійно (вручну). Отже вони є неналежними та недопустимими доказами, є сумнівними, неповними та недостовірними. Відповідач стверджував, що поточна заборгованість відсутня, однак не надав суду доказів на заперечення існування такої заборгованості в минулому. Жодних доказів на підтвердження сплати аліментів (квитанції, банківські виписки) відповідачем не надано. В свою чергу відповідач фактично визнав існування заборгованості по сплаті аліментів, що мала місце раніше, навівши власний розрахунок (контррозрахунок), в якому визнає існування пені в розмірі 26106,64 грн. Поведінка відповідача, за якою він частково визнає підставність нарахування пені на заборгованість зі сплати аліментів, в той час як у відзиві заперечує підстави для нарахування такої пені, є суперечливою і не відповідає принципу «естопель», який застосовано у практиці Європейського суду з прав людини. 09.10.2024 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Шевчук Р.В. подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому просив суд прийняти законне та обґрунтоване рішення. Ствердив, що сторона позивача, яка не погоджується з наданими відділом ДВС розрахунками заборгованості по аліментах, не оскаржила їх до суду. Також ключовим моментом у даному спорі є відсутність заборгованості станом на 01.07.2024 року, доводити факт відсутності заборгованості у минулому не має сенсу, адже не можна нарахувати пеню на вже сплачені аліменти (за відсутності заборгованості на момент подачі позову). Принцип «естопель» не підлягає застосуванню та відповідач не визнає існування заборгованості, оскільки клопотання про долучення до справи розрахунку пені зі сплати аліментів було підготовлене представником відповідача, у якого на момент укладення договору про надання правової допомоги було зупинено право зайняття адвокатською діяльністю. Зміна представника та зміна правової позиції не може свідчити про непослідовність у діях відповідача. 15.10.2024 року та 05.11.2024 року ухвалами Тлумацького районного суду Івано-Франківської області було відмовлено в задоволенні клопотань представника відповідача [PERSON] адвоката Шевчука Р.В. про участь представника відповідача у судових засіданнях в режимі відео конференції, у зв`язку з неможливістю її проведення. 11.11.2024 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Шевчук Р.В подав до суду заяву, в якою долучив до матеріалів справи розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 57329821 станом на 05.11.2024 року, складений Березнівським ВДВС у Рівненському районі Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 26.11.2024 року представник позивачки [PERSON] адвокат Футерко В.Л. подав суду клопотання про доручення додаткових доказів, а саме долучив до матеріалів справи копії письмових доказів, в т.ч. копію листа Березнівського ВДВС у Рівненському районі Рівненської області від 19.11.2024 року, копію листа Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 20.11.2024 року, лист військової частини [NUMBER] від 19.10.2024 року з копією витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] від 14.04.2022 року. Крім цього представником позивачки [PERSON] адвокат Футерко В.Л. був долучений остаточний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 57329821 станом на 19.11.2024 року, складений Березнівським ВДВС у Рівненському районі Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 26.11.2024 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Шевчук Р.В. подав до суду заяву, в якій просив вважати неподаним долучений ним розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 57329821станом на 05.11.2024 року, складений Березнівським ВДВС у Рівненському районі Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Крім цього зазначив, що відповідач погоджується з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 57329821 станом на 19.11.2024 року, складеним Березнівським ВДВС у Рівненському районі Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, який було долучено стороною позивачки. У відповідності до ч.ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Футерко В.Л. в судове засідання не з`явились, однак 23.07.2024 року представник позивачки подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов, з урахуванням зменшених позовних вимог, підтримує та просив розгляд справи провести без його участі та без участі позивачки. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Шевчук Р.В. в судове засідання не з`явились, однак 12.12.2024 року представник відповідача подав до суду письмову заяву, в якій просив провести судове засідання без його участі та участі відповідача, врахувавши позиції викладені в відзиві на позовну заяву та запереченні на відповідь на відзив. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов, з урахуванням зменшених позовних вимог, підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 24.05.2019 року, яке набрало законної сили 25.06.2019 року, шлюб між [PERSON] (відповідач) та [PERSON] (позивачка) було розірвано (а.с. 8-9). За час перебування у шлюбі у них народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 10). Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 04.09.2017 року, яке набрало законної сили 19.09.2017 року, вирішено стягнути з [PERSON] (відповідач) на користь [PERSON] (позивачка) аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000,0 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.07.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Також вказаним рішенням суду вирішено стягнути з [PERSON] (відповідач) на користь [PERSON] (позивачка) аліменти на утримання дружини в розмірі по 250,0 грн. щомісячно, починаючи з 31.07.2017 року і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьохрічного віку (а.с. 11-12). 14.07.2020 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно шлюбне прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 31). Відповідно до ст.ст. 1, 2\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Утримання дітей, надання їм матеріальної допомоги є обов`язком батьків, що випливає зі змісту положення\~ст. 180 Сімейного кодексу України, яке зобов`язує батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1\~ст. 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно (частина друга\~статті 185 СК України). Аналіз відповідних приписів закону свідчить про те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину (постанова Верховного Суду від 08.05.2023 року у справі №756/9882/19). Ці правила стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, потрібно враховувати, якою мірою кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У разі, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29.04.2022 року у справі №761/27222/10 (провадження №61-8815св21). У постанові від 04.12.2019 року у справі №320/383/19 Верховний Суд зауважив, що доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які підтверджують, зокрема, витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Наведені висновки щодо застосування\~ст. 185 СК України\~підлягають врахуванню у кожній справі про стягнення додаткових витрат на дитину. Суд зазначає, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Відповідно до копії Актів-заключення про надання стоматологічних послуг малолітня [PERSON] , [INFO] , проходила лікування в клініці «Глорія-Денталь» у лікаря-стоматолога [PERSON] та загальна вартість наданих стоматологічних послуг становила 4900,0 грн. (а.с. 58 зворот, 59). Враховуючи, що аліменти передбачені для забезпечення звичних, щоденних потреб неповнолітньої дитини, і понесені позивачкою витрати на лікування дитини не покриваються аліментами, які стягуються з відповідача, суд вважає, що витрати на лікування є додатковими, оскільки викликані особливою обставиною забезпечення відповідного стану здоров`я дитини, що відповідає як найкращим інтересам дитини. У\~постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі N 6-1489цс17\~зроблено висновок, що\~СК України\~виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі N 183/1679/17 (провадження N 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі N 756/4947/17-ц (провадження N 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі N 521/16268/18 (провадження N 61-20458св19), від 12 січня 2022 року у справі N 545/3115/19 (провадження N 61-18145св20). За таких обставин, виходячи з принципу рівності прав та обов`язків батьків, враховуючи те, що відповідач не заперечив щодо стягнення з нього додаткових витрат на дитину, суд на підставі\~ст. 185 СК України\~вважає необхідним стягнути з відповідача користь позивачки 1/2 частину фактично здійснених нею витрат на оплату стоматологічних послуг наданих малолітній дитині, а саме 2450,0 грн. Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини, слід виходити з наступного. Судом встановлено, що постановою державного виконавця Березнівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Овдійчук Р.В.\~від 02.10.2018 року відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 555/1551/17, виданого Березнівським районним судом Рівненської області 28.09.2017 року, про стягнення з [PERSON] (відповідач) на користь [PERSON] (позивачка) аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000,0 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.07.2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 137). На підтвердження сплати відповідачем аліментних платежів та розрахунку заборгованості зі сплати аліментів сторонами долучено до матеріалів справи розрахунки, складені державним виконавцем Березнівського відділу ДВС у Рівненському районі Рівненської області, останній з яких складений станом на 19.11.2024 року (а.с. 190 зворот - 192), та виписку по особовому банківському рахунку [PERSON] (позивачка) за період з 01.07.2017 року по 17.07.2024 року, який містить відомості про сплату [PERSON] (відповідач) аліментних платежів (а.с. 55-56). З врахуванням вищенаведеного, представником позивачки було здійснено розрахунок неустойки (пені) за прострочення відповідачем сплати аліментів на утримання дитини за період з 01.08.2018 року по 30.06.2024 року, загальний розмір якої, на його думку, становить 81174,77 грн., оскільки розмір заборгованості по пені та заборгованість за аліментами, не може бути більше, ніж 100% заборгованості за аліментами (а.с. 57-58). Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до висновку викладеному в постанові Верховного суду від 03.04.2019 року у справі № 333/6020/16-ц правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць\~\~та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої\~статті 196 СК України\~пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення\~ЦК України\~субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої\~статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У\~СК України\~не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою\~статті 196 СК України. При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196\~СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. Також відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного суду від 19.01.2022 року у справі № 711/679/21, при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в\~абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованістьза аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. Виходячи зі змісту норми\~статті 196 СК України\~та наведених роз`яснень Верховного Суду, пеня підлягає нарахуванню за місяці, протягом яких аліменти повинні були сплачуватися, однак фактично сплата не проводилася. Періодом нарахування пені є місяць, в якому не проведено оплату, до часу сплати чи часткової сплати. В спірному випадку, мали місце місяці, коли аліменти не сплачувалися чи сплачувалися частково і наявні були підстави для нарахування пені. Судом не можуть бути прийняті до уваги як належні та допустимі докази складені представником позивачки розрахуннки пені за прострочення сплати аліментів (а.с. 13-15, 57-58), оскільки вказані розрахунки не містять відображення декількох платежів, здійснених відповідачем на погашення заборгованості по аліментах, відомості про які містяться у виписці по банківському рахунку позивачки та у розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного відділом ДВС. Також суд не приймає до уваги долучені сторонами розрахунки заборгованості зі сплати аліментів, складені відділом ДВС (а.с. 97-98, 128-129, 136, 138 зворот-139 зворот, 169), оскільки вони не повністю охоплюють позовний період, не відображають всіх оплат, не оформлені належним чином (не містять дату їх складення та підпису державного виконавця), а деякі з них були відкликані сторонами. При цьому при розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів судом береться до уваги останній розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 19.11.2024 року, складений державним виконавцем Березнівського відділу ДВС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, який визнається та не заперечується сторонами по справі. Дослідивши обставини справи, докази, надані сторонами, та здійснивши їх правову оцінку,

Outcome: partial