Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-19 00:00:00

У червні 2018 року до суду звернувся позивач із позовом до [PERSON] , в якому згідно уточнених позовних вимог просив зняти арешти з квартири [ADDRESS] , накладені за номером запису обтяження: 26100822; 26100736; 13408812, а також стягнути з відповідача судові витрати по справі. Позов обґрунтовано тим, що між ЗАТ «Донгорбанк», правонаступником якого є позивач та відповідачем було укладено кредитний договір, у забезпечення виконання зобов`язань якого, між сторонами було укладено договір іпотеки. На вимогу іпотекодержателя, державним реєстратором було передано в приватну власність позивача нерухоме майно, передане в іпотеку, а саме квартира [ADDRESS] . Однак, пізніше позивачу стало відомо, що на вищезазначену нерухомість було накладено арешти, які позбавляють позивача можливості реалізувати свої права та інтереси щодо володіння майном, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із позовом. Відповідач надав відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки державний реєстратор незаконно здійснила державну реєстрацію майна за собою, на яке була накладена заборона відчуження та подав зустрічний позов до ПАТ "ПУМБ" про скасування реєстрації права власності, в обґрунтування якого зазначив, що підставою переходу права власності у разі звернення стягнення є одностороннє рішення уповноваженого органу, ким повинно бути ЗАТ «Донгорбанк», проте реєстратор зареєструвала право власності на підставі вимоги директора Департаменту стягнення кредитів [PERSON] . Відповідач за зустрічним позовом надав відзив на зустрічний позов, в якому зазначив, що реєстрація була здійснена правомірно, а наявність зареєстрованої заборони відчуження майна не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем. В судове засідання сторони не з`явились, представники ПАТ «Пумб», КС «Союз Дніпро» та Павлоградського відділу ДВС надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник Петрова А.Ю. в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між ЗАТ «Донгорбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір №188ДЖ/30/08И від 05.08.2008 року, у забезпечення виконання зобов`язань якого, між сторонами було укладено договір іпотеки №188ДЖ/30/08И від 05.08.2008 року, де предметом іпотеки є нерухоме майно а саме квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На підставі вимоги іпотекодержателя та вищевказаного договору іпотеки, 28.08.2018 року державним реєстратором було передано в приватну власність позивача нерухоме майно, передане в іпотеку, а саме квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З інформації\~з \~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~Реєстру прав\~власності на\~нерухоме майно,\~Державного реєстру\~Іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів нерухомого\~майна щодо\~об`єкта нерухомого\~майна вбачається,\~що на\~квартиру яка\~знаходиться за\~адресою:\~ \~ [ADDRESS] ,\~власником якої\~є ПАТ\~«ПУМБ» накладено\~заборону на\~нерухоме майно,\~а саме:\~номер запису\~обтяження:\~26100650, дата державної реєстрації 05.08.2008 року, підстава виникнення обтяження: договір іпотеки, серія та номер 2-3731, виданий 05.08.2008, видавник: Павлоградська ДНК; а також накладено арешт: номер запису про обтяження 26100822, дата державної реєстрації 22.08.2016, підстава виникнення обтяження: постанова, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП 50830879, виданий 22.08.2016; обтяжувач: Павлоградський МР ВДВС ГТУЮ, код ЄДРПОУ 35020282; номер запису про обтяження 26100736, дата державної реєстрації 20.12.2012, підстава виникнення обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП 35096042, виданий 30.11.2012; обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції, код ЄДРПОУ 35020282; реєстраційний номер обтяження 13408812, дата реєстрації 20.12.2012, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП 35096042, 30.11.2012, обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції, код ЄДРПОУ 35020282. Відповідно до вимоги від 05.09.2016 року, ПАТ «ПУМБ» надсилав [PERSON] попередження стосовно ухвалення рішення про прийняття предмету іпотеки у свою власність, а [PERSON] в свою чергу отримав його, що підтверджується оригіналом рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 20.09.2016 року. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1,2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з\~ч.1\~ст.391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ч.1 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Тобто вимога ПАТ «ПУМБ», як власника майна, на зняття арештів з майна є законною та обґрунтованою матеріалами справи. Згідно із ч.1 ст.33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. В п. 4.7 договору іпотеки зазначено, що задоволення забезпеченої іпотекою вимоги шляхом набуття Іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки і є підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на нерухоме майно, що також передбачено ч.1 ст.37 ЗУ «Про іпотеку». У пункті 4.4 договору іпотеки зазначено, що у разі порушення (невиконання або неналежного виконання) основного зобов`язання та/або умов цього договору Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов1язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства та цього договору. Представник [PERSON] наполягав на тому, що [PERSON] не отримував вимогу та не підписував рекомендоване повідомлення, а тому пункт 4.4 договору не виконаний у повному обсязі та незаконне рішення реєстратора необхідно скасувати. Проте, суд вважає що [PERSON] не спростовано надходження поштового відправлення з вимогою банку на адресу його проживання та реєстрації з огляду на наступне. Відповідно до п. 99 Правил надання поштового зв`язку, затверджених постановою КМ України від 05.03.2009 року №270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. Отже, Правилами не вимагалося особистого підпису одержувача на бланку повідомлення про вручення поштового відправлення. Навіть ймовірні заперечення членів сім`ї позивача про одержання ними вказаного повідомлення, також не можуть бути належним доказом не вручення вимоги банку та не спростовують наявність підпису на повідомленні про вручення рекомендованого листа. Таким чином вимога про усунення порушення в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку», яка банком направлена іпотекодавцю на адресу його зареєстрованого та фактичного проживання відповідає законодавству, є належним чином врученою іпотекодавцю, який протягом встановленого 30-ти денного строку не усунув порушення зобов`язання, які покладенні на нього іпотечним договором. Іпотекодавець не спростував дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання, яке презюмується. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Полтавського апеляційного суду від 19.10.2023 року по справі №643/12369/19. З інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що заборону через іпотечний договір на нерухоме майно накладено раніше ніж інші обтяження. За змістом частини шостої статті 3 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до частини сьомої статті 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Оскільки накладення арешту на майно має наслідком заборону відчуження арештованого майна, то ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Зі змісту наведених приписів Закону України «Про іпотеку» випливає, що в разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно. При цьому відсутні підстави для відмови у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв`язку з відсутністю реального порушення боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання на момент пред`явлення відповідної вимоги; факт порушення основного зобов`язання, яке забезпечене іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя і не пов`язується з його існуванням, а, отже, й порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки. Такий правовий висновок було викладено у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 910/4772/17. З урахуванням невиконаного основного зобов`язання, існування чинного договору іпотеки, умови якого позивачем не оспорюються, оскільки заборона на предмет іпотеки була накладена на предмет іпотеки для забезпечення прав іпотекодержателя, який і задовольнив свої вимоги за рахунок заставленого майна, а отже є повноправним власником цього майна, первісний позов підлягає задоволенню, а заявлені вимоги [PERSON] про визнання протиправним рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки первісний позов задоволено а у зустрічному відмовлено, з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Outcome: approved