Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" звернулось в Кіровський районний суд м. Кіровограда суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 470892-КС-003 від 20.01.2024 в загальній сумі 112 213,16 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту в сумі 28 000,00 грн, заборгованість по відсотках в сумі 81 248,51 грн, та заборгованість за комісією в сумі 2 964,65 грн. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.08.2024 матеріали позовної заяви передано на розгляд до Ленінського районного суду м. Кіровограда за підсудністю. В обґрунтування позову зазначено, що у зв`язку із не виконанням відповідачем умов Договору № 470892-КС-003 від 20.01.2024 в частині своєчасного повернення кредиту з [PERSON] підлягає стягненню відповідна заборгованість. Ухвалою судді від 09.10.2024 позовну заяву залишено без руху. 14.10.2024 до суду позивачем подано заяву про усунення недоліків позову. Ухвалою суду від 21.10.2024 відкрито провадження у справі за вказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті без виклику (з повідомленням) учасників справи та задоволено клопотання про витребування доказів в АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 110-111). 14.11.2024 до суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі його представника, якою підтримав позовні вимоги.. 18.11.2024 від відповідача надійшла заява, у якій зазначено, що вона не відмовляється сплатити тіло кредиту та законні відсотки по ньому для чого вступила на службу в Збройні Сили України. Також зазначає, що проводила переговори з позивачем щодо встановлення «реальних» відсотків по кредиту, однак вказані переговори результату не дали. 25.11.2024 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення. У вказаних поясненнях, крім викладення своєї позиції, аналогічній позовній заяві, зазначено, що 20.01.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Договір № 470892-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 2.7. Кредитного договору термін дії договору: до 06.07.2024. Як вбачається із заяви сторони Відповідача та доданих до неї документів, Відповідач з 28.03.2024 набула статусу військовослужбовця. Саме з цього моменту на Відповідача поширюється дія ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо не нарахування процентів. При цьому, з Відповідача підлягає стягненню заборгованості за тілом кредиту, процентам які були нараховані від дати укладення Кредитного договору до дати набуття Відповідачем статусу військовослужбовця та комісія за надання кредиту. Щодо загального розміру заборгованості за Кредитним договором, яка підлягає стягненню з Відповідача, звертається увага суду на останню вертикальну колонку у розрахунку заборгованості у розділі «залишок заборгованості на кінець дня» яка має назву «загальна сума» на відповідний день, який передував дню набуття Відповідачем статусу військовослужбовця. 26.11.2024 до суду від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла інформація, витребувана ухвалою суду від 21.10.2024. Представник позивача в судове засідання не з`явився, а тому суд розглядає справу з урахуванням заяви позивача про розгляд справи без участі його представника. Відповідач у судове засідання 17.12.2024 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином в розумінні положень ст. 128 ЦПК України, про що свідчить повернутий конверт на адресу суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Відповідачем до суду відзив на позовну заяву не подано, заяв про відкладення не подала. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Вивчивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. 20.01.2024 між ТОВ "Бізнес Позика" та [PERSON] укладено кредитний договір № 470892-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" (а.с. 65-73). ТОВ "Бізнес Позика" 20.01.2024 направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір N 470892-КС-003 про надання кредиту (а.с. 44-52). 20.01.2024 [PERSON] прийняла пропозицію (акцепт) щодо укладення договору N 470892-КС-003 про надання кредиту, на умовах визначених офертою (а. с. 53-61). ТОВ "Бізнес Позика" направлено Віршилас Т.В. через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-0480 на номер телефону [NUMBER] (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено (а.с. 61). Відповідно до п. 2.1 договору кредиту, ТОВ "Бізнес Позика" надає позичальнику грошові кошти у розмірі 28 000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правилами про надання споживчих кредитів. Пунктом 2.5. встановлена комісія за надання кредиту 4\~200,00 грн Згідно з умовами договору кредиту, зокрема п. 2.4, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,15111996 процентів за кожен день користування кредитом знижена та 2,00000000 в день стандартна. Дата повернення кредиту 06.07.2024 р. (п. 2.11 договору). ТОВ "Бізнес позика" свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти на загальну суму 28 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника, що підтверджується випискою АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 225-230). [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, відтак у відповідача, як зазначив позивач, станом на 22.07.2024 утворилась заборгованість за Договором, в розмірі 112 213,16 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту в сумі 28 000,00 грн, заборгованість по відсотках в сумі 81 248,51 грн, та заборгованість за комісією в сумі 2 964,65 грн. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. ст. 628, 629 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч. ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію", згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі N 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі N 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року N 127/33824/19. Вказаний договір було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Відповідно до положень Закону України "Про електронну комерцію" вказаний договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає доведеним, що договір був підписаний позичальником [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора, який був надісланий кредитором на номер телефону, зазначений [PERSON] при реєстрації на сайті кредитодавця, на підтвердження чого у ідентифікаційній частині договору міститься код ідентифікатор відповідача, що і є її безпосереднім підписом. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не надав своєчасно позичальнику грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, інше. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконав. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем доведена обставина порушення відповідачем передбаченого договором обов`язку погашення заборгованості, внаслідок чого у позивача виникло право вимагати повернення коштів. В той же час судом враховується, що відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Суд погоджується з позицією позивача, про те що відповідач з 28.03.2024 набула статусу військовослужбовця, що підтверджується контрактом про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посаді осіб рядового складу. Саме з цього моменту на відповідача поширюється дія ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо не нарахування процентів. При цьому, з відповідача підлягає стягненню заборгованості за тілом кредиту, процентам які були нараховані від дати укладення Кредитного договору до дати набуття відповідачем статусу військовослужбовця та комісія за надання кредиту. Отже з відповідача підлягає стягненню заборгованість по відсотках в сумі 24\~688,51 грн за період з 20.01.2024 до 27.03.2024 включно. В іншій частині відсотки за користування кредитом стягненню не підлягають. Стосовно стягнення комісії суд погоджується з позицією позивача про те, що вказана комісія є комісією за надання кредиту, а не за обслуговування кредиту, а тому заборгованість за комісією в сумі 2 964,65 грн підлягає стягненню з відповідача. Таким чином з відповідача підлягає стягненню заборгованість по тілу кредиту в сумі 28 000,00 грн, заборгованість по відсотках в сумі 24\~688,51 грн, та заборгованість за комісією в сумі 2 964,65 грн. В іншій частині позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial