Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 73482 грн 99 коп. В обґрунтування позовних вимог представник ТОВ «Санфорд Капітал» зазначив наступне. 20 березня 2019 року ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] уклали угоду №C-001-050685-19-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки. Відповідно до преамбули даної Угоди, її підписанням Позичальник приєднується до публічної пропозиції Банку про укладення Договору комплексного банківського обслуговування (далі - ДКБО), що затверджений розпорядженням банку і розміщений на інтернет-сторінці Банку за адресою www.ideabank.ua. Клієнт надав підтвердження про ознайомлення ним з умовами ДКБО та згоду з ними. Також в день підписання Угоди Позичальник надав Банку заяву про акцепт публічної оферти на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку АТ «ІДЕЯ БАНК». Відповідно до цього Угода була підписана Позичальником власноручно, а від імені Банку Угода була підписна з використанням аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Банку та відтиску печатки банку, відтворених за допомогою технічного пристрою відповідно до публічної оферти АТ «ІДЕЯ БАНК». Крім того, Позичальник власним підписом під текстом Угоди підтвердив ознайомлення з Тарифами Банку та згоду з ними. Таким чином, Угода, Тарифи та Договір комплексного банківського обслуговування у сукупності складають договірну основу, яка закріплює домовленості Банку і Позичальника щодо регулювання правовідносин, які виникли між ними, і відповідно до приписів ст.633,\~634 ЦК України\~є за своєю суттю публічним договором та договором приєднання. Згідно з п.2 Угоди банк відкриває Клієнту поточний рахунок у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватись за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, та випускає Клієнту платіжну картку. Пунктом 3 Угоди визначено, що Банк надає кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку на наступних умовах: - максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000,00 грн. - ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання угоди, становить 20000,00 грн. - процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24.00% річних. - розмір обов`язкового мінімального платежу встановлюється згідно з тарифами Банку та ДКБО. - діє індивідуальний порядок внесення суми Обов`язкового мінімального платежу (ОМП), за яким Розрахунковою датою є число кожного календарного місяця, яке відповідає числу дня оформлення договору; - днем сплати ОМП за попередній Розрахунковий період є останній операційний день Платіжного періоду. Таким чином, Банк свої зобов`язання перед Клієнтом за Угодою та ДКБО виконав у повному обсязі, відкривши поточний рахунок у валюті гривня та надавши Клієнту можливість користуватись кредитними коштами в сумі 20000,00 грн. в межах кредитного ліміту, визначеного Угодою. Клієнт здійснював користування грошовими коштами кредитного ліміту, однак, свої зобов`язання за Угодою щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків за користування кредитною лінією Відповідач виконав лише частково. Так, за весь строк з моменту укладення Угоди і до моменту звернення з цим позовом Позичальник сплатив Банку в рахунок погашення основного боргу та сплати процентів лише 8197,09 гривень. Останній платіж здійснено 12.02.2020 року. Внаслідок чого у Позичальника сформувалась заборгованість перед Банком в загальній сумі 60444,84 гривень, що складається з: - заборгованості за основним боргом в сумі 19902,19 гривень, - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 40542,65 гривень. 16.11.2023 року між АТ «Ідея Банк» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» (Фактор) був укладений договір факторингу №16/11-23. Таким чином Фактор набув право вимоги до Боржників за Первинними договорами, серед яких і право вимоги до [PERSON] за Угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки №C-001-050685-19-980 від 20.03.2019. 29.12.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» договір факторингу №29/12-23, відповідно до якого ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» перейшло і право вимоги до [PERSON] за Угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки №C-001-050685-19-980 від 20.03.2019. З урахуванням наведеного позивач просить суд, стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 73482,99 грн, а також понесені судові витрати. Ухвалою суду від 14.11.2024 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. У судові засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач у судові засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, клопотань чи заяв до суду не подав, не повідомив суд про причини неявки. Ухвала суду разом з позовною заявою була направлена судом за місцем реєстрації відповідача. Направлення рекомендованого листа на адресу проживання (реєстрації) відповідача, який повернувся у зв`язку із «адресат відсутній» є належним повідомленням особи про місце і час розгляду справи, оскільки відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду. Подібні за змістом правові позиції викладені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі №24/260-23/52-6. Суд, виконуючи вимоги ст. 280 ЦПК, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив та позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи. Ухвалою суду від 23.12.2024 вирішено здійснювати заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 20 березня 2019 року Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» та [PERSON] уклали угоду №C-001-050685-19-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки, відповідно до якої, її підписанням Позичальник приєднується до публічної пропозиції Банку про укладення Договору комплексного банківського обслуговування, що затверджений розпорядженням банку і розміщений на інтернет-сторінці Банку за адресою www.ideabank.ua. Відповідно до умов Угоди Клієнт надав підтвердження про ознайомлення ним з умовами ДКБО та згоду з ними. Також в день підписання Угоди Позичальник надав Банку заяву про акцепт публічної оферти на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку АТ «ІДЕЯ БАНК». Відповідно до цього Угода була підписана Позичальником власноручно, а від імені Банку Угода була підписна з використанням аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Банку та відтиску печатки банку, відтворених за допомогою технічного пристрою відповідно до публічної оферти АТ «ІДЕЯ БАНК». Крім того, Позичальник власним підписом під текстом Угоди підтвердив ознайомлення з Тарифами Банку та згоду з ними. Таким чином, Угода, Тарифи та Договір комплексного банківського обслуговування у сукупності складають договірну основу, яка закріплює домовленості Банку і Позичальника щодо регулювання правовідносин, які виникли між ними, і відповідно до приписів ст.633,\~634 ЦК України є за своєю суттю публічним договором та договором приєднання. Згідно з п.1 Угоди банк відкриває Клієнту поточний рахунок у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватись за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, та випускає Клієнту платіжну картку. Пунктом 2 Угоди визначено, що Банк надає кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку на наступних умовах: - максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000,00 грн. - ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання угоди, становить 20000,00 грн. - процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24.00% річних. - розмір обов`язкового мінімального платежу встановлюється згідно з тарифами Банку та ДКБО. - діє індивідуальний порядок внесення суми Обов`язкового мінімального платежу (ОМП), за яким Розрахунковою датою є число кожного календарного місяця, яке відповідає числу дня оформлення договору; - днем сплати ОМП за попередній Розрахунковий період є останній операційний день Платіжного періоду (а.с.102-103). 16.11.2023 року між АТ «Ідея Банк» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» (Фактор) був укладений договір факторингу №16/11-23, за яким ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» набуло право вимоги до Боржників за Первинними договорами, серед яких і право вимоги до [PERSON] за Угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки №C-001-050685-19-980 від 20.03.2019 (а.с.63-76). 29.12.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» договір факторингу №29/12-23, відповідно до якого ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» перейшло і право вимоги до [PERSON] за Угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки №C-001-050685-19-980 від 20.03.2019 (а.с.50-62). Згідно Довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за Угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки №C-001-050685-19-980 від 20.03.2019, сформованої Первісним Кредитором (АТ «Ідея Банк») станом на 16.11.2023 року заборгованість Боржника/Позичальника становить: - заборгованість за основним боргом в сумі 19902,19 гривень; - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 40542,65 гривень, що разом становить 60444,84 гривень (а.с.97). Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем та відповідачем є відносини, які пов`язані із укладанням кредитних договорів, отриманням на їх виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договорами, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини). Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування. Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень ч. 1 ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною першою ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до договору факторингу № 16/11-23 від 16.11.2023 року між АТ «Ідея Банк» (Клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» (Фактор) до ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за Угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки №C-001-050685-19-980 від 20.03.2019. Згідно п. 2.1. Договору факторингу Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Пунктом 2.2. договору факторингу №16/11-23 передбачено, що Права Вимоги, які Клієнт відступає Фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі Заборгованості Боржників перед Клієнтом, та визначені в друкованому Реєстрі Боржників (Додаток №2), що підписується Сторонами в день укладання цього Договору та в Реєстрі Боржників в електронному вигляді (Додаток №1), що надсилається разом з Актом приймання-передачі Реєстру Боржників в електронному вигляді (Додаток №3) Клієнтом Фактору засобами корпоративного зв`язку в день укладання цього Договору. Друкований Реєстр Боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього Договору. Згідно п.5.1 договору факторингу №16/11-23 Права Вимоги вважаються такими, що перейшли від Клієнта до Фактора саме в день підписання Сторонами друкованого Реєстру Боржників та Договору за допомогою сервісу електронного документообігу «Вчасно», за умови виконання Фактором зобов`язань передбачених п. 4.1. цього Договору (здійснення оплати за договором). Відповідно до п.4.1. договору факторингу №16/11-23 Фактор виконав свої зобов`язання перед Клієнтом, що підтверджується відповідними платіжними документами: платіжна інструкція № 566 від 17.10.2023 року на суму 200 000,00 грн; платіжна інструкція № 608 від 17.11.2023 року на суму 2 795 777,00 грн (а.с.17-18). Пунктом 5.4. Договору факторингу передбачено, що Фактор може відступити або передати всі або будь-які права та /або зобов`язання за цим Договором третім особам, які згідно із Законодавством мають на це право. Відповідно до реєстру боржників №1 до Договору факторингу №16/11-23 від 16.11.2023 ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки №C-001-050685-19-980 від 20.03.2019 (а.с.98-100). 29.12.2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» (Клієнт) уклало з ТОВ «Санфорд Капітал» (Фактор) договір факторингу № 29/12-23 (а.с.50-62). Згідно з п.2.1. договору № 29/12-23 клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Умови оплати, визначені п.4.1. вказаного договору, повністю виконані фактором, що підтверджується відповідними платіжними документами: платіжна інструкція № 13 від 29.12.2023 на суму 30 000,00 грн; платіжна інструкція № 1 від 28.02.2024 на суму 500 000,00 грн.; платіжна інструкція № 3 від 29.02.2024 на суму 1 900 000,00 грн; платіжна інструкція № 4 від 29.02.2024 на суму 403 447,18 грн; платіжна інструкція № 5 від 29.02.2024 на суму 100 000,00 грн (а.с. 25-29). Відповідно до реєстру боржників №1, що є додатком до договору факторингу №29/12-23 від 29.12.2023 року, до ТОВ «Санфорд Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за Угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки №C-001-050685-19-980 від 20.03.2019 (а.с. 81). Частинами 1 та 2ст. 512\~ЦК України\~передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Згідно з ст.\~514, ч.1 ст.\~516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст.1080,1084 ЦК України\~договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Відповідно до\~ст.1081 ЦК України\~клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до\~ст. 1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Кредитний договір, укладений між відповідачкою та первісним кредитором, а також договір факторингу, укладений між первісним кредитором та позивачем у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень\~ст.204 ЦК України\~діє презумпція правомірності вказаних правочинів. Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідачем не надано доказів того, що ним належним чином виконувались зобов`язання з повернення кредитних коштів первісному кредитору. Позивачем заявлено позовні вимоги в межах суми та складових розміру вимог, якій мав первісний кредитор. З огляду на викладене вище, оскільки [PERSON] за Угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки №C-001-050685-19-980 від 20.03.2019 свої зобов`язання не виконала, доказів про відсутність своєї заборгованості перед позивачем суду не надала, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у сумі 60444,84 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом в сумі 19902,19 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 40542,65 грн, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційних витрат суд зазначає наступне. Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, зокрема, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1\~ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Статтею 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц. За змістом статті 1 Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін)це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року по справі №202/4494/16-ц, провадження №14-318цс18 викладено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Суд також, звертає увагу на правові висновки, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19 де відзначено, що стягнення інфляційних і річних процентів, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, є способом компенсації майнових втрат кредитора, а не способом відшкодування шкоди. Таку ж природу має і неустойка. Інфляційні та річні проценти нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання. Тому зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Відповідно й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимогою. Також у цьому контексті суд враховує висновки які наведено у постанові Верховного Суду від 23.11.2022 у справі № 285/3536/20, згідно з якими: «… Приватне право не може допускати ситуацію, за якої кредитор, при існуванні задавненої вимоги, пред`являє тільки позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються 3 % річних та інфляційних втрат. Оскільки це позбавляє боржника можливості заявити про застосування до задавненої вимоги позовної давності, а кредитора - обійти застосування до задавненої вимоги позовної давності. Тому кредитор, для охорони інтересів боржника, може пред`явити позов про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги». Відповідно до ч. 5 Договору №C-001-050685-19-980 сторонами було визначено відповідальність сторін за неналежне виконання Угоди вказана у ДКБО. Клієнт, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу банку зобов`язаний оплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. За повне або часткове прострочення сплати Обов`язкового мінімального платежу клієнт зобов`язаний сплатити на користь Банку штраф у розмірі визначеному тарифами (п.п. 5.1, 5.2 Договору) (а.с.102). На підставі вищевказаного у зв`язку із тим, що на час звернення до суду з позовом відповідачкою грошове зобов`язання не виконане, а заборгованість у сумі 60444,84 грн не погашена, позивачем нарахована інфляційні втрати у сумі 9995,36 грн (за період з 21.06.2020 до 23.02.2022 року) та 3%-річних у сумі 3042,79 грн (за період з 21.06.2020 року по 23.02.2022 року). Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан з 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, з 24.02.2022 року позичальники були звільнені від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а\~нараховані неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданому у позові, сума інфляційних втрат та 3%річних нараховані з дотриманням положень ЦК України до 24.02.2022 року (а.с.78-80). Суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3%річних у сумі 3042,79 грн та інфляційні втрати у сумі 9995,36 грн підлягають задоволенню. Згідно розрахунку заборгованості, який наведено в позовній заяві заборгованість [PERSON] перед ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» становить 73482,99 грн, що складається з: - заборгованість за основним боргом в сумі 19902,19 гривень; - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 40542,65 гривень, - інфляційні втрати в сумі 9995,36 гривень; - три проценти річних в сумі 3042,79 гривень. Саме такий розмір заборгованості підлягає стягненню із відповідачки. Розподіл судових витрат у справі. Відповідно до частин першої четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. Позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 5200 грн. Встановлено, що між ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС» укладений договір про надання правничої допомоги № 1/04 від 01.04.2024. Згідно п.1.1 вказаного договору клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання зобов`язується надавати йому на довгостроковій основі, відповідно до умов даного Договору, правничу допомогу, у відповідності до завдання клієнта, а клієнт зі свого боку зобов`язується прийняти зазначені послуги і сплатити винагороду. Пунктом 1.2. договору про надання правничої допомоги передбачено, що серед іншого, Адвокатське об`єднання здійснює юридичні дії по стягненню заборгованості третіх осіб перед клієнтом шляхом складання, підписання та подання до суду позовних заяв (а.с.32-39). Пунктом 1.3. зазначеного договору визначено, що перелік боржників, щодо яких клієнтом доручається вчинення дій стосовно стягнення заборгованості, сума заборгованості та інші дані, необхідні для виконання умов цього договору, зазначають в реєстрі боржників. Відповідно до п. 3.2. цього договору сума гонорару за надання послуг, визначається виходячи із фактичного обсягу наданих послуг та вартості послуг (прейскуранту), зазначеного в Додатку № 2 до цього Договору, та зазначається об`єднанням в акті приймання-передачі наданих послуг. Пунктом 3.4.3. договору передбачено, що підписані сторонами акти приймання-передачі наданих послуг є підставою для проведення розрахунків за надану правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат суду надано: акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги №2 від 10.05.2024 до договору про надання правничої допомоги №1/04 від 01.04.2024 року, підписаний керуючим партнером АО «Альянс ДЛС» Маслюженко М. та директором ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» Маринич Р., відповідно до якого адвокатом надано послуги щодо проведення юридичного та фінансового аналізу боржника та складання та подання до суду позовної заяви на загальну суму 374400 грн (а.с.19-24). При цьому, серед боржників відповідно до поданого акту, щодо яких надані послуги по правничій допомозі, відсутня відповідачка [PERSON] . Крім того, в реєстрі боржників від 09.04.2024 також відсутня відповідачка по даній справі (а.с.43-46). Таким чином, наданий як додаток до договору акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги, підписаний ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та адвокатським об`єднанням «АЛЬЯНС ДЛС», не містить жодних відомостей про перелік послуг, їх вартість щодо стягнення заборгованості саме з [PERSON] . Реєстр боржників, як додаток до договору також не містить інформації про прізвище боржника, щодо якого було надано правничу допомогу. За таких обставин позивачем не підтверджені понесені витрати на правничу допомогу, тому у задоволенні стягнення витрат на правову допомогу слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, який підлягає стягненню з відповідача. Крім того, позивач просить стягнути понесені витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачці в розмірі 45 грн (а.с.90).

Outcome: approved