Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування служби у справах дітей та сім`ї Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області звернулися до Літинського районного суду Вінницької області із вказаним позовом мотивуючи його тим, що відповідач по справі [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Зазначають, що до служби надійшов лист служби у справах дітей Вінницької міської ради про те, що до КНП «Вінницька міська клінічна лікарня «Центр матері та дитини» 22.08.2024 року о 22:00 працівниками ювенальної превенцїї доставлена малолітня дитина [PERSON] , у зв`язку з тим, що мати перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння. Враховуючи вищевикладене, було вирішено помістити малолітнього [PERSON] до лікарні «Центр матері і дитини». А наказом начальника служби від 02.09.2024 малолітнього [PERSON] взято на первинний облік дітей, які залишилися без батьківського піклування. Зазначають, що відповідачка за місцем проживання характеризується негативно, раніше позбавлялась батьківських прав відносно п`яти дітей. За таких підстав, змушені звернутися до суду з вказаним позовом, з метою захисту прав та інтересів дитини, а саме просять позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Представник позивача Органу опіки та піклування служби у справах дітей та сім`ї Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області Джигун О.Л. в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день час та місце розгляду справи була належним чином, про день час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить повернутий до суду конверт із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Також була повідомлена шляхом розміщення оголошення через офіційний веб-портал «Судова влада в Україні» в мережі Інтернет. Однак, відповідач про наявність поважних причин про неприбуття суд не повідомила, відзиву на позов не подала. У відповідності до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з`явилася в судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини неявки; не подала відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки представник позивача проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідно до ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Так, відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] (а.с.4), його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька (а.с.5), відомості про батька [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. До служби у справах дітей та сім`ї Літинської селищної ради 28.08.2024 надійшов лист служби у справах дітей Вінницької міської ради (а.с.7,8) про те, що до КНП «Вінницька міська клінічна лікарня «Центр матері та дитини» 22.08.2024 року о 22:00 працівниками ювенальної превенцїї ВРУП ГУНП у Вінницькій області була доставлена малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що мати [PERSON] перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до листа ГУНП у Вінницькій області Вінницького РУП ВП №1 (а.с.24), 22.08.2024 о 19:14 до ВП №1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області надійшло повідомлення про те, що за адресою [ADDRESS] , невідома жінка перебуває в сильному алкогольному сп`янінні та на руках несе дитину близько 7-ми місяців. Під час виїзду на місце повідомлення, було виявлено громадянку [PERSON] , [INFO] , та її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Остання, перебувала у сильному алкогольному сп`янінні, та на руках тримала свого сина. Працівниками поліції матір з дитиною було доставлено за місцем проживання. Після чого [PERSON] знову поводила себе агресивно, малолітній син постійно плакав, створювала загрозу життю та здоров`ю свого сина, на зауваження не реагувала. Враховуючи вищевикладене, було вирішено помістити малолітнього до лікарні «Центр матері і дитини». Відповідно до наказу начальника служби у справах дітей та сім`ї від 02.09.2024 №11 (а.с.23) малолітнього [PERSON] , [INFO] , взято на первинний облік дітей, які залишилися без батьківського піклування. Згідно акту про факт передачі дитини від 17.09.2024 (а.с.6),малолітнього [PERSON] , [INFO] , передано до Тульчинського обласного будинку дитини. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання дитини від 11.09.2024 (а.с.9) здійснено обстеження будинку де проживає [PERSON] за адресою [ADDRESS] , та встановлено, що на даний час не створено умов для проживання малолітньої дитини. Згідно рішення Літинського районного суду Вінницької області від 22.09.2021 у справі №137/639/21 (а.с.14-18), [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно чотирьох дітей. Згідно рішення Літинського районного суду Вінницької області від 04.11.2022 у справі №137/955/22 (а.с.10-13), [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно ще однієї дитини. Відповідно до довідки-характеристики Селищенськогостаростинського округу від 04.09.2024 №562 (а.с.19). громадянка [PERSON] , [INFO] , на території громади характеризується негативно. За місцем реєстрації не проживає. На даний час місцезнаходження не відоме. Відповідно до довідки Селищенського старостинського округу від 04.09.2024 №563 (а.с.20), [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] , але фактично не проживає. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, принципом 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.1 ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. У зв`язку з цим необхідно звернутися до правових позицій Європейського суду з прав людини, а саме в розумінні пункту 1 ст.8 Конвенції, яка гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її сімейного життя. Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» від 07.08.1996 р., статус рішення - остаточне). Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язанні виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.п.15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію сторони позивача, судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дитини, вона не цікавиться життям дитини, не піклується про стан здоров`я, не проявляє материнської турботи та любові, не створює належних умов для його проживання та розвитку. За таких обставин суд вважає, що позбавлення [PERSON] батьківських прав буде відповідати інтересам дитини щодо отримання належного утримання та виховання у зв`язку із чим, вимога про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню. Крім того, необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Аналогічна правова позиція мститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 серпня 2021 року у справі №331/8310/15, провадження №61-4879св20. Враховуючи ту обставину, що позов підлягає до задоволення, тому на підставі ст.141 ЦПК України суд вирішує питання щодо стягнення судового збору.

Outcome: approved