Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

07.08.2024 ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів звернулось до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитними договорами у загальному розмірі 86 878 грн 50 к., а також понесені судові витрати. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11 вересня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 5883669. Кредитний договір укладено в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток, відповідно до п. 6 Кредитного договору, шляхом ідентифікації, верифікації Позичальника. 29 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 29012024, відповідно до якого ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло право грошової вимоги до відповідача. Відповідно до Реєстру боржників № 1 від 29.01.2024 до Договору факторингу № 29012024 від 29.01.2024 Додатку, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набув права грошової вимоги до Відповідача в сумі 37 662 грн 5 к., з яких: 10 000 грн 00 к грн. - загальна заборгованість за основною сумою боргу; 26 662 грн 50 к. сума заборгованості за відсотками; 1\~000 грн 00 к. заборгованість за комісією. Крім того, 17 вересня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] було укладено Договір позики № 76251469. Договір позики укладено у вигляді електронного документу шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України "Про електронну комерцію". 14 червня 2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу 14/06/21, відповідно до якого ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло право грошової вимоги до відповідача. Відповідно до Реєстру боржників № 17 від 27.02.2024 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набув права грошової вимоги до Відповідача в сумі 18 475 грн 00 к., з яких: 5 000 грн 00 к грн. - загальна заборгованість за основною сумою боргу; 13 475 грн 00 к. сума заборгованості за відсотками. Крім того, 17 вересня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] було укладено Договір позики № 4688861. Договір позики укладено у вигляді електронного документу шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України "Про електронну комерцію". 14 червня 2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу 14/06/21, відповідно до якого ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло право грошової вимоги до відповідача. Відповідно до Реєстру боржників № 19 від 27.02.2024 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набув права грошової вимоги до Відповідача в сумі 17 250 грн 00 к., з яких: 5 000 грн 00 к грн. - загальна заборгованість за основною сумою боргу; 12 250 грн 00 к. сума заборгованості за відсотками. Крім того, 17 вересня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Маніфою" та [PERSON] було укладено Договір позики № 6167147. Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер телефону відповідача, про що свідчить пункт 9 Договору позики, реквізити та підпис сторін. 11 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Маніфою" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 11-01/2024, відповідно до якого ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло право грошової вимоги до відповідача. Відповідно до Реєстру боржників № 2 від 15.02.2024 до Договору факторингу № 11-01/2024 від 11.01.2024, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набув права грошової вимоги до Відповідача в сумі 13 491 грн 00 к., з яких: 4 500 грн 00 к грн. - загальна заборгованість за основною сумою боргу; 8 991 грн 00 к. сума заборгованості по процентам за користування позикою. Відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув надані йому кредити в строки, передбачені наведеними Договорами. Невиконання відповідачем умов кредитних договорів стало підставою для пред`явлення в суді даного позову. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 21 серпня 2024 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 21.10.2024. 30.09.2024 до канцелярії суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Зачепіло З.В. надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого остання просила відмовити в повному обсязі в задоволені позовних вимог ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів". На обґрунтування відзиву зазначено, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено факту переходу права вимоги від первісного кредитора до позивача, зокрема щодо вимог за Договорами позики укладеними з ТОВ "Фінансова компанія "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" то такі були укладені майже через два роки після укладення договору факторингу № 14/06/21, тобто право вимоги на час укладення договору факторингу у ТОВ "Фінансова компанія "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" було відсутнє. Також позивачем й не надано підтвердження сплати позивачем первісному кредитору коштів за Договором факторингу. Крім того позивачем е надано первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували наявність заборгованості за відповідачем по кредитними договорами за якими вимагається позивачем стягнення заборгованості на загальну суму 86\~878 грн 50 к. А надані позивачем розрахунки заборгованості не є первинними бухгалтерськими документами, а є одностороннім арифметичним розрахунком. Також позивачем безпідставно нараховані відсотки за кредитними договорами, а саме відсотки, які просить стягнути позивач нараховані по за межами строку кредитування, а тому є безпідставною (а.с. 97-116). 18 жовтня 2024 року до канцелярії суду від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив відповідно до якої представник позивача спростовуючи доводи викладені у відзиві просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та зазначила, що позивачем надані беззаперечні докази укладення між відповідачем та первісними кредиторами кредитних договорів в електронному вигляді, погодження усіх істотних умов договорів та переходу права вимоги за вказаними договорами від первісного кредитора до позивача шляхом укладення договорів факторингу. Крім того, зазначила, що відповідач, який не позбавлений права надання свого розрахунку заборгованості, однак такого не надав, також стороною відповідача й не подано доказів щодо неотримання кредитних коштів за спірними договорами, хоча має можливість подати такі докази, оскільки відповідач є власником карткового рахунку та оже власноручно отримати такі виписки (а.с. 117-148). 21.10.2024 у зв`язку з надходженням відповіді на відзив та наданням стороні відповідача часу на подання заперечень, судове засідання відкладено до 19.11.2024. 19.11.2024 у зв`язку з неявкою відповідача та його представника судове засідання відкладено до 10.12.2024. 10.12.2024 належним чином повідомлені учасники в судове засідання не прибули. Представник позивача Миколаєнко В.М. у відповіді на відзив просила здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача на задоволенні позовних вимог наполягала з підстав викладених у позові та відповіді на відзив. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Зачепіло З.Я. причини своєї неявки не повідомляли, будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань, в тому числі й щодо відкладення судового засідання призначеного на 10.12.2024 до суду не надходило. Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зауважити, що відповідач та його представник скористалися своїми процесуальним правами на подання відповіді на позов, про необхідність подачі або витребування додаткових доказів, які мали б значення для вирішення цієї справи сторона відповідача не заявляла, будь-яких інших клопотань, які б впливали на вирішення справи не подавали, також й до суду не надходило будь-яких заяв чи клопотань щодо відкладення розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, відзиву, відповіді на відзив, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 11 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит № 5883669, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти у сумі визначеній у п. 1.2 Договору, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п. 1.4 Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Сума кредиту становить 10\~000 грн (п. 1.2 Договору). Відповідно до п. 1.3 Договору кредит надається загальним строком на 111 днів з 11.09.2023 і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 21 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 02.10.2023 (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду та закінчується 31.12.2023 (дата остаточного погашення заборгованості) (п.п. 1.3.1-1.3.2 Договору). Тип процентної ставки фіксована. Загальні витрати позичальника за пільговий період складають 3\~625 грн в грошовому виразі та 21522.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за пільговий період), загальні витрати Позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають 30\~625,00 грн. в грошовому виразі та 9944.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування). Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника за пільговий період складає 13 625.00 гривень. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника (за весь строк кредитування) складає 40 625.00 гривень. Відповідно до п. 2.1 Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням картки [NUMBER] *72 (а.с. 10-15) Додатком № 1 до Договору про споживчий кредит № 5883669 від 11.09.2023 (Графік платежів за договором про споживчий кредит 5883669 від 11.09.2023) визначено остаточну дату кредитування 31.12.2023, загальну вартість кредиту 40\~625 грн та її складові: комісія за надання кредиту 1\~000 грн , проценти за користування кредитом 29\~625 грн., сума кредиту за договором 10\~000 грн (а.с. 15) Крім того, відповідач підписав Паспорт споживчого кредиту № 5883669 (Додаток № 2 до Договору про споживчий кредит № 5883669 від 11.09.2023) та Заяву на отримання кредиту № 5883669 (Додаток №3 до Договору про споживчий кредит № 5883669 від 11.09.2023) які містять умови кредитування аналогічні умовам викладеним у Договорі (а. с 16, 17). 29 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" було укладено Договір факторингу № 29012024, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Товариства з обмеженою відповідальністю "Мілоан" (ціна продажу) за плату, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Мілоан" відступити Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" Право грошової вимоги, строк виконання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Божників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту) , плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Мілоан". Перелік Боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору (а.с. 18-19). Перехід права вимоги заборгованості від Товариства з обмеженою відповідальністю "Мілоан" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів стає кредитором по відношенню до Боржників стосовної заборгованостей та набуває відповідні права вимоги (п. 1.2 Договору) 29 січня 2024 року на виконання п. 1.2 Договору факторингу № 29012024 від 29.01.2024 сторони підписали Акт прийому-передачі Реєстру Боржників № 1 за Договором факторингу № 29012024 від 29.01.2024 (а.с. 20). 01.02.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Мілоан" сплачено грошові кошти в якості оплати за відступлення прав вимоги за договором факторингу № 29012024 від 29.01.2024 (а.с. 146) Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 1 до Договору факторингу № 29012024 від 29.01.2024,ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" отримало право вимоги за кредитним договором № 5883669 від 11.09.2023, укладеним з [PERSON] на загальну суму боргу 37 662 грн 50 к., в тому числі: сума заборгованості за основною сумою боргу - 10 000 грн 00 к.; сума заборгованості по відсотках 26\~662 грн 50 к.; сума заборгованості по комісії 1 000 грн 00 к. (а.с. 21). Згідно розрахунку заборгованості за договором № 5883669 від 11.09.2023 станом на 30.06.2024 заборгованість становить 37 662 грн 50 к., в тому числі: сума заборгованості за основною сумою боргу - 10 000 грн 00 к.; сума заборгованості по відсотках 26\~662 грн 50 к.; сума заборгованості по комісії 1 000 грн 00 к. (а. с. 22). 17 вересня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Маніфою" та [PERSON] було укладено Договір позики № 6167147, згідно з умовами якого, Позикодавець передав позичальнику у власність грошові кошти (позику), а Позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити Позикодавцю проценти за користування позикою та всі інші платежі відповідно до умов Договору. Тип позики довгострокова, сума позики 4\~500 грн., строк позики 70 днів з 17.09.2023 по 26.11.2023, основна процентна ставка фіксована та складає 3.00000%. Позика надається позичальнику в день підписання сторонами Договору позики шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок позичальника за номером електронного платіжного засобу (банківської картки) [NUMBER] , зареєстрованого позичальником для цієї цілі в Особистому кабінеті (а.с.52-56). Додатком № 1 до Договору про надання фінансового кредиту № 6167147 від 17.09.2023 (Розрахунок за Договором позики № 6167147 від 17.09.2023) та Графіком обов`язкових платежів за Договором позики, передбачено загальну вартість позики в сумі 7\~416,00 грн., яка складається із суми позики за договором 4\~500, грн.. та процентів за користування позикою 2 916,00 грн. Вказаний додатком підписано позичальником електронним підписом b1192 (а.с. 57-58). Інформація за договором викладена також у паспорті позики, підписаного позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором t77720 (а.с. 59-61). Також позивачем додано Інформаційну довідку з якої вбачається, що ТОВ "Маніфою" за допомогою платіжного сервісу iPay.ua 17.09.2023 здійснило транзакцію грошових коштів у сумі 4\~500грн 00 к. на рахунок зазначений відповідачем в Договорі позики 6167147, а саме [NUMBER] (а.с. 142). 11 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Маніфою" та укладено договір факторингу № 11-01/2024, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Товариства з обмеженою відповідальністю "Маніфою" (ціна продажу) за плату, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Маніфою" відступити Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" Право грошової вимоги, строк виконання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Божників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту) , плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Маніфою". Перелік Боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору (а.с. 62-64, 65). Перехід права вимоги заборгованості від Товариства з обмеженою відповідальністю "Маніфою" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів стає кредитором по відношенню до Боржників стосовної заборгованостей та набуває відповідні права вимоги (п. 1.2 Договору) 15 лютого 2024 року на виконання п. 1.2 Договору факторингу № 11-01/2024 від 11.01.2024 сторони підписали Акт прийому-передачі Реєстру Боржників № 2 за Договором факторингу № 11-01/2024 від 11.01.2024 (а.с. 66). Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 2 до Договору факторингу № 11-01/2024 від 11.01.2024, ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" отримало право вимоги за кредитним договором № 6167147 від 17.09.2023, укладеним з [PERSON] на загальну суму боргу 13 491 грн 00 к., в тому числі: сума заборгованості за основною сумою боргу 4 500 грн 00 к.; сума заборгованості по відсотках 8 991 грн 00 к. (а.с. 67). Згідно розрахунку заборгованості за договором № 6167147 від 17.09.2023 станом на 30.06.2024 заборгованість становить 13 491 грн 00 к., в тому числі: сума заборгованості за основною сумою боргу 4 500 грн 00 к.; сума заборгованості по відсотках 8 991 грн 00 к. (а. с. 68). Крім того, 17 вересня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] було укладено Договір позики на умовах повернення позики в кінці строку позики № 76251469, відповідно до умов якого Товариство надає клієнту грошові кошти в розмірі 5 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених цим договором. Кредит надається на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 20 днів, тобто до 06.10.2023, орієнтована реальна річна ставка 241338,08%., базова процентна ставка (фіксована) 2,5%. Орієнтована загальна вартість позики 7\~500 грн. 00 к.(а.с. 29-30). Згідно Додатку № 1 до Договору позики на умовах повернення позики в кінці строку позики № 76251469 від 17.09.2023, підписаного [PERSON] електронним цифровим підписом позичальника, загальна вартість кредиту становить 7 500,00 грн., що складається з суми кредиту за договором 5 000,00 грн. та суми процентів за користування кредитом 2 500,00 грн. (а. с. 31). Також 17 вересня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] було укладено Договір позики № 4688861 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою), відповідно до умов якого Товариство надає клієнту грошові кошти в розмірі 5 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених цим договором. Кредит надається на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 20 днів, тобто до 07.10.2023, базова процентна ставка за перший день користування позикою 19,81% (фіксована), базова процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики 2,50% (фіксована). орієнтована реальна річна ставка 2686,49%., Орієнтована загальна вартість позики 6 000 грн. 00 к. (а.с. 39-41) Згідно Додатку № 1 до Договору позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) № 4688861 від 17.09.2023, підписаного [PERSON] електронним цифровим підписом позичальника, загальна вартість кредиту становить 6 000,00 грн., що складається з суми кредиту за договором 5 000,00 грн. та суми процентів за користування кредитом 1\~000,00 грн. (а. с. 41 зворот - 42). Матеріали справи свідчать про те, що Договори позики № 5883669 від 11.09.2023, № 76251469 від 17.09.2023, № 4688861 від 17.09.2023 та 6167147 від 17.09.2023 укладені в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.. В статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно частини 1 статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення частини 1 статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до частин 1, 2 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Нормою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами статті 12 Закону України "Про електронну комерцію", передбачено поняття "підпис у сфері електронної комерції". Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Цивільного кодексу України). Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог частини 4 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. З наведених обставин справи вбачається, що договори на підставі яких позивачем заявлено про стягнення заборгованості, про які судом зазначено вище, були укладені в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора та наданням персональних даних відповідача. Отже, виходячи з вищенаведених положень законодавства та встановлених обставин справи, суд приймає до уваги те, що вказані договори підписані електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу ним на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, РНОКПП, реквізити банківської картки на яку первісними кредиторами здійснювалось перерахування позичених грошових коштів, номер телефону, адреса електронної пошти), були використані неправомірно для укладення кредитного договору від його імені, ані відповідачем а ні його представником до суду не надано, відомостей що правомірність укладених договорів оскаржувалася також суду не надано. Враховуючи умови надання кредитних коштів, суд зазначає, що саме боржник має доступ до своїх рахунків, і він мав можливість представити суду виписку з своїх рахунків на підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладених договорів, однак доказів на спростування заявлених позовних вимог в частині укладення договору та отримання кредитних коштів, суду не надала. Згідно статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно статті 640 Цивільного кодексу України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно статті 642 Цивільного кодексу України - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частинами 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України передбачено, що разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до вимог статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із частиною 1 статті 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 513 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини 2 статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 Цивільного кодексу України). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина 1 статті 1077 Цивільного кодексу України). Позивачем доведено належними та допустимими доказами факт переходу права вимоги, до відповідача за Договором про споживчий кредит № 5883669 від 11.09.2023 та Договором позики № 6167147 від 17.09.2023, від первісного кредитора до позивача на підставі укладених договорів факторингу № 29012024 від 29.01.2024 та № 11-01/2024 від 11.01.2024 відповідно. Щодо переходу права вимоги до відповідача за Договорами позики № 76251469 від 17.09.2023 та № 4688861 від 17.09.2024 суд зазначає наступне. Згідно з положеннями частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 17 вересня 2023 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] було укладено Договір позики 76251469 та Договір позики № 4688861. 14.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова\~компанія "Європейська\~агенція з\~повернення я\~боргів"\~ приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" права вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі боржників (а.с. 32-33) Відповідно до Реєстру боржників № 17 від 27.02.2024 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, до позивача перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 76251469 в сумі 18\~475,00 грн., з яких: 5\~000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 13\~475,00 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с. 37). Відповідно до Реєстру боржників № 19 від 27.02.2024 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, до позивача перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 4688861 в сумі 17 250,00 грн., з яких: 5\~000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 12\~250,00 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с. 45). Згідно частини 1\~статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до частини 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень частини 1\~статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 6\~статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень\~статті 11 Цивільного кодексу України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частин 1, 3 статті 215 Цивільного кодексу України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 512 Цивільного кодексу України\~визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини 1 цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до\~статті 514 Цивільного кодексу України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі\~статтею 516 Цивільного кодексу України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами частини першої\~статті 517 Цивільного кодексу України\~первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина 1\~статті 519 Цивільного кодексу України). Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі № 910/11965/16. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини 1 статті 512, статті 514 Цивільного кодексу України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається. Щодо переходу прав вимоги, які перейшли до позивача, як нового кредитора, від ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", судом встановлено наступне. Так, з Договору факторингу №14/06/21 вбачається, що договір факторингу №14/06/21, за яким ТОВ "1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів" відступило право вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", був укладений 14.06.2021, тобто більш ніж за два роки до укладання Договорів позики від 17.09.2023 № 76251469 та № 4688861 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] за якими пред`явлено вимогу про стягнення заборгованості. Тобто, на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] . Відтак у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" на підставі договору факторингу від 14.06.2021. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факту належного відступлення права грошової вимоги до [PERSON] за Договорами позики від 17.09.2023 № 76251469 та № 4688861 від первісного кредитора до ТОВ "Фінансова компанія " Європейська агенція з повернення боргів" оскільки Договір факторингу №14/06/21, за яким ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" відступило право вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", був укладений 14.06.2021, тобто задовго до того, як були укладені безпосередньо самі Договори позики, а відтак відсутні докази належного переходу права вимоги від ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" до ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", що вказує на безпідставність доводів позивача, а відтак позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договорами позики від 17.09.2023 № 76251469 та № 4688861 задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог в частині стягнення сум заборгованості за договорами № 5883669 від 11.09.2023 та № 6167147 від 17.09.2023, суд зазначає наступне. Згідно із частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за Договорами не виконав, у передбачений в договором строк, кошти не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із сум кредиту за договорами. Суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за Договорами № 5883669 від 11.09.2023 та № 6167147 від 17.09.2023 не виконав, у передбачений в договорами строк, кошти не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із сум кредиту за договорами. Відповідно до статей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд при вирішенні справи користується правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду. У постановах великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 2024494/16-ц та від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15 зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правом на нарахування компенсаційних втрат, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, позивач не скористався. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України. Кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за "користування кредитом" поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за "користування кредитом", сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Щодо заборгованості за Договором про споживчий кредит № № 5883669 від 11.09.2023 за його умовами Товариство надало відповідачу кредит з пільговою процентною ставкою 1.25% від фактичного залишку кредиту строком з 11.09.2023 по 02.10.2023 та стандартною процентною ставкою 3.00% від фактичного залишку кредиту, строком з 03.10.2023 по 31.12.2023, реальна річна процентна ставка 9944.00%, сума загальної вартості кредиту 40 625 грн., проценти за користування кредитом 29 625 грн, суд зазначає, що відсотки за користування кредитом що просить позивач стягнути з відповідача не перевищують суму погоджену кредитним договором. За умовами Договору позики № 6167147 від 17.09.2023 Товариство надало відповідачу кредит в розмірі 4 500,00 грн. на строк 70 днів, тобто до 26.11.2023. За користуванням кредитом клієнт сплачує Товариству 3.00000 % (процентів) на день. Як вбачається з Графіку обов`язкових платежів за Договором позики,\~сума кредиту склала 4 500,00 грн., строк кредиту 70 днів, сума до сплати процентів 2 916,00 грн., загальна вартість кредиту 7 416,00 грн. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками за Договором позики № 6167147 від 17.09.2023 у розмірі 2 916,00 грн. враховуючи правову позицію висловлену у постановах Верховного Суду зазначених вище. В іншій частині позовні вимоги щодо заборгованості за відсотками за наведеним Кредитним договором є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Щодо вимог про стягнення комісії за Договором про споживчий кредит № 5883669 від 11.09.2023, суд зазначає наступне. Згідно статті 3 Цивільного кодексу України справедливість, добросовісність та розумність належать до загальних засад цивільного законодавства. У приватному праві недійсність (нікчемність чи оспорюваність) може стосуватися або \~"вражати" договір, правочин, акт органу юридичної особи, державну реєстрацію чи документ. Цивільним процесуальним кодексом України закріплений підхід, при якому оспорюваність правочину конструюється як загальне правило. Навпаки, нікчемність правочину має місце тільки у разі, коли існує пряма вказівка закону про кваліфікацію того або іншого правочину як нікчемного. Нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина 2 статті 215 Цивільного кодексу України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою "текстуальної" недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. Така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах "нікчемний", "є недійсним". Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків, тобто, не "породжує" (змінює чи припиняє) цивільних прав та обов`язків. Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. Нікчемний правочин (частина 2 статті 215 Цивільного кодексу України) є недійсним вже в момент свого вчинення (ab initio), і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipso iure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх (erga omnes). Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу /набуття/ зміни/ встановлення/ припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.02.2023 у справі № 359/12165/14-ц (провадження № 61-13417св21)). Під вимогами, яким не повинен суперечити правочин, мають розумітися ті правила, що містяться в імперативних приватно-правових нормах. Згідно з абзацом третім частини 4 статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування") кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. 10.06.2017 набрав чинності Закон України "Про споживче кредитування" від 15.11.2016 року № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з чим у Законі України "Про захист прав споживачів" текст статті 11 викладено в такій редакції: "Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Відповідно до частин 1, 2 статті 11 Закону України "Про споживче кредитування" після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною 5 статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно з частиною 2 статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10.06.2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України "Про споживче кредитування". Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у п. 31.29 постанови від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). Також у постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №202/5330/19 зазначено, що "у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України "Про споживче кредитування". За таких обставин положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування". При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини 2, 4 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України). Отримання інформації щодо кредиту безоплатна відповідно до частини 1 статті 11 Закону України "Про споживче кредитування", отже вказаний пункт кредитного договору є несправедливим. Вказане відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №583/3343/19. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості зі сплати комісії підготовку, організацію та надання кредиту, яка складається з комісії у розмірі 1 000 грн необхідно відмовити через безпідставність. За таких обставин, суд приходить до висновку про ухвалення рішення про задоволення позовних вимог в частині тіла кредиту в повному обсязі та часткового задоволення позовних вимог в частині нарахування відсотків за кредитними угодами. Отже, загальна заборгованість за Договорами № 5883669 від 11.09.2023 та № 6167147 від 17.09.2023 становить 44 078 грн 50 к. та підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів". Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог\~статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. Так, в позові представником було зазначено, що судові витрати ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" складаються з суми судового збору, сплаченого при поданні позову, у розмірі 3 028,00 грн та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів - у розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 514 грн. Дослідивши матеріали справи, судом не встановлено, які витрати, крім сплати судового збору, були понесені Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", оскільки в матеріалах відсутні будь-які докази на підтвердження наявності витрат позивача під час розгляду справи. Зважаючи на\~вище вказане,\~суд вважає\~за необхідне\~стягнути з\~відповідача на\~користь позивача\~судові витрати\~по справі, пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог,\~що становить\~50,74\~%\~від розміру\~задоволених судом\~позовних вимог,\~отже,\~судовий збір\~становить 1\~536,41\~грн.

Outcome: partial