Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

В червні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 75043,52 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. Як на підставу позовних вимог вказала, що 06.12.2023 за участю відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) внаслідок якої транспортним засобам було заподіяно механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 04.03.2024 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення. При зіткненні його автомобіль отримав значні технічні ушкодження, розмір яких згідно висновку № 140-0054 експертного транспортно-товарного дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 25.03.2024, складає 75043,52 грн. Під час вчинення ДТП у водія [PERSON] був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому виплати за заподіяння матеріальної шкоди він несе особисто. Посилаючись на наведені обставини позивач просить стягнути заподіяну йому матеріальну шкоду з відповідача, а також стягнути з нього в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000,00 грн. Третя особа МТСБУ у письмових поясненнях, наданих до суду 14.11.2024 через систему «Електронний суду», просило прийняти письмові пояснення до відома та розглядати справу за відсутності його представника. У письмових поясненнях заначено, що згідно даних Централізованої бази даних МТСБУ на дату ДТП, як водій автомобіля марки «ЗАЗ Daewoo», державний реєстраційний номер [NUMBER] , так і водій автомобіля марки «Dacia Sandero», державний реєстраційний номер [NUMBER] , не були забезпечені полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ 15.03.2024 від [PERSON] отримало заяву щодо здійснення на його користь регламентної виплати з фонду захисту потерпілих, за якою відкрито регламентну справу № 98703. Фонд захисту потерпілих МТСБУ, з якого здійснюються регламентні виплати, формується за рахунок внесків страховиків, якими вчиняються дії з укладення договорів обов`язкового страхування та отримання відповідної плати за них. Отже, у наслідок невиконання, в даному падку, вимог статті 21\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» щодо обов`язковості страхування цивільно-правової відповідальності, потерпіла особа позбавила себе права на отримання відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих МТСБУ, оскільки на дату ДТП належний позивачу автомобіль не відповідав вимогам. Передбаченим пункту 1.7 статті 1 вказаного Закону. Також встановлено, що згідно поданого заявником посвідчення серії [NUMBER] , виданого 03.07.2023 Управлінням СБУ в Миколаївській області, [PERSON] відноситься до пільгової категорії громадян, а саме є ветераном війни часником бойових дій. Посилаючись на положення статті 13\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» потерпілий вважав, що у виниклих правовідносинах не мав обов`язку на здійснення страхування своєї цивільно правової відповідальності та згідно підпункту «а2 пункту 41.1 статті 41 Закону має право на отримання регламентної виплати від МТСБУ. Між тим відповідно до положень статі 13 наведеного Закону МТСБУ здійснює відшкодування із застосуванням цієї норми виключно у випадку, коли заподіювачем збитків (винуватцем ДТП) є безпосередньо зазначені в ній особи. У даному випадку, [PERSON] не є заподіюване збитків (винуватцем ДТП), а є потерпілим, а тому МТСБУ немає повноважень на відшкодування шкоди, заподіяної позивачу. За викладених обставин, цивільно-правову відповідальність має нести особа, неправомірними діями якої завдано майнової шкоди. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 04.06.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи. Ухвалою суду від 24.09.2024 до участі у справі в якості третьої особи залучено МТСБУ та витребувано інформацію щодо страхового випадку. Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, в т.ч. шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади. Направлена на адресу відповідача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд. Правом на дання відзиву відповідач не скористався. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої\~статті 279 ЦПК України\~не надходило. Згідно вимог\~статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої\~статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи встановлено, 06.12.2023 о 08:40 в м. Миколаєві, вул. Херсонське шосе, 58, водій [PERSON] керуючи ЗАЗ-Daewoo, державний реєстраційний номер [NUMBER] , був неуважний, не слідкував за дорожньою обстановкою та її змінами, не обрав безпечної дистанції та швидкості руху, гальмуючи змінив напрямок руху ліворуч, не переконався в безпечності маневру та допустив зіткнення з транспортним засобом Dacia Sandero, державний реєстраційний номер [NUMBER] , який здійснював поворот ліворуч. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 04.03.2024 по справі № 489/8422/23 водія [PERSON] визнано винним в скоєнні зазначеної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Відповідно до статті 82 ЦПК України постанова по справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. Розмір заподіяної матеріальної шкоди позивач підтвердив Висновком № 140-0054 експертного транспортно-товарознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, складеного 25.03.2024 судовим експертом Торгово-промислової палати Миколаївської області Єрофеєвим В.О., згідно якого вважає, що відшкодуванню підлягає 75043,52 грн. матеріальної шкоди. Матеріалами справи підтверджується, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ЗАЗ-Daewoo, державний реєстраційний номер [NUMBER] , застрахована не була. Із доданого до позову посвідчення серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] має пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій. Згідно пункту 13.1 статті 13 Закону\~України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. У даному випадку, [PERSON] є потерпілим, а тому закон не покладає на МТСБУ обв`язку по здійсненню позивачу відшкодування збитків від ДТП, через що звернення позивача з позовом до відповідача є правомірним. Згідно зі\~статтею 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до частин першою, другою \~статті 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей\~1187,\~1188 ЦК України. Згідно\~з частинами першою, другою \~статті 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої\~статті 1188 ЦК України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо винна особа - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до\~статті 1192 ЦК України\~має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилами доказування, визначеними статтями\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Встановлено, що цивільно правова відповідальність відповідача [PERSON] , як водія транспортного засобу ЗАЗ-Daewoo, державний номерний знак [NUMBER] , на момент ДТП відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(далі - Закон № 1961-IV) застрахована не була, а його вина в ДТП встановлена постановою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 04.03.2024 по справі № 489/8422/23, яка набрала законної сили. Таким чином, відповідач, неправомірними діями якого, як володільця джерела підвищеної небезпеки, була заподіяна шкода позивачу, є відповідальною особою перед позивачем за заподіяння шкоди. Враховуючи встановлені обставини суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача майнової шкоди завданої позивачу ДТП в розмірі 75043,52 грн., підтвердженої висновку експертного дослідження № 140-0054 від 25.03.2024. Моральну шкоди позивач обґрунтовував душевними стражданнями, який зазнав у зв`язку із пошкодженням його автомобіля, неможливістю користування автомобілем за призначенням протягом тривалого часу, порушенням нормальних життєвих зв`язків, удару по його престижу та необхідністю неодноразово відвідувати авторинок та магазини у пошуку необхідних для ремонту запчастин. За положеннями частини третьої статті 23\~ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до \~статті 1167\~ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом. Враховуючи наведене вимога позивача про відшкодування моральної шкоди відповідачем, як винуватцем ДТП, є правомірною, але суд не погоджується із розміром такої шкоди, на стягненні якої наполягає позивач. Тому ураховуючи обставини справи, істотність вимушених змін у житті позивача, характер, тривалість та обсяг заподіяних йому моральних страждань та з урахуванням вимог розумності і справедливості, а також вартості пошкодження майна, суд вважає достатнім розміром компенсації їй моральної шкоди в розмірі 3000,00 грн. Так як позов задоволено частково, а позивач відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», як учасник бойових дій, звільнений від сплати судового збору, відповідно з відповідача на користь держави на підставі положень статті 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1171,95 грн. (1211,20 х 91,76%).

Outcome: partial