Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

18.10.2024 [PERSON] звернувся до Київського районного суду м.Харкова із позовною заявою до [PERSON] , відповідно до якої просить розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 09 жовтня 1987 року у Київському відділі запису актів громадянського стану у м . Харкові актовий запис № 1039. В обгрунтування позову позивач посилається на те, що 09 жовтня 1987 року між ним, [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано у Київському відділі запису актів громадянського стану м. Харкова, за актовим записом № 1034. Після реєстрації нашого шлюбу. Від шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей. Позивач вказує, що з 2016 року проживання разом з дружиною в одному приміщенні припинилося, підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у них відсутні спільні сімейні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, що продовження шлюбу робить неможливим. Сім`я перестала існувати. Позовна заява подана електронним шляхом в системі «Електронний суд». Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м.Харкова від 18.10.2024, визначено головуючу суддю у справі: Лисиченко С.М. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 21.10.2024 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу - залишено без руху, встановлено строк 7 (сім) діб з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 28.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання, яке призначене на 19.12.2024, не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом у встановленому законом порядку. Електронним шляхом до суду надійша заява [PERSON] , відповідно до змісту якої позивач просить суд розглянути цивільну справу №953/9658/24 за відсутності сторони позивача. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце судових засідань повідомлялася у встановленому законом порядку. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за її відсутності та згідно частини 4\~статті 223 ЦПК України\~\~постановляє рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до\~вимог частини 2\~статті 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до даних повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22.02.2017, виданого Київським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, між\~ [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ,\~укладено\~шлюб,\~зареєстрований\~09 жовтня 1987 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1033. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з статтею 24 Сімейного кодексу України\~\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд зазначає, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до частини 3 та 4 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною 1 статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України). Згідно з статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком. Судом встановлено, оскільки не спростовано відповідачем, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, на час розгляду даної справи вони спільного господарства не ведуть, мешкають окремо один від одного. Збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача. Будь-яких доказів на підтвердження того, що після розірвання шлюбу будуть порушені особисті та майнові права сторін суду не надано. Враховуючи зазначене, та те, що відповідачем відзиву на позов не надано, суд розглядає справу на підставі наявних в матеріалах справи доказах, приходить до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог\~ст. 5 Закону України "Про судовий збір", суд стягує судовий збір з відповідача на користь держави.

Outcome: approved