Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт», звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості за кредитним договором № 1/4488971 від 26 січня 2022 року у розмірі 136 747 грн. 35 коп., з яких: рахунок строкової заборгованості - 00 грн. 00 коп.; рахунок простроченої заборгованості - 74 363 грн. 00 коп., рахунок нарахованих відсотків - 1 487 грн. 26 коп., рахунок прострочених відсотків - 40 377 грн. 09 коп., рахунок комісії - 1080 грн. 00 коп., рахунок простроченої комісії - 19 440 грн. 00 коп., а також витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що між АТ «Креді Агріколь Банк», правонаступником якого є позивач ТОВ «Глобал Спліт» та відповідачем по справі - [PERSON] 26 січня 2022 року був укладений кредитний договір № 1/4488971, на підставі якого Кредитор надав відповідачу кредит у розмірі 80 000 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних та комісійної винагороди в розмірі 1,35% в місяць від суми кредиту, з погашенням кредиту та процентів у термін, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів, строком до 25.01.2023 року. Відповідачем не виконано взяті на себе зобов`язання відповідно до умов договору, у зв`язку із чим станом на 15 вересня 2023 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 136 747 грн. 35 коп., яка складається з: 00 грн. 00 коп. - строкова заборгованість за кредитом; 74 363 грн. 00 коп. - прострочена заборгованість за кредитом; 1 487 грн. 26 коп. - нараховані відсотки; 40 377 грн. 09 коп. - прострочені відсотки; 1 080 грн. 00 коп. - нарахована комісія; 19 440 грн. 00 коп. - прострочена комісія. 29 серпня 2023 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 4-2023, за умовами якого первісний кредитор відступив новому кредитору права вимоги за кредитними договорами, зокрема, за Договором № 1/4488971 від 26 січня 2022 року. 09 травня 2024 року Дніпровським районним судом міста Києва відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачем копію ухвали, копію позовної заяви з доданими до неї документами не було отримано, а конверт разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання», правом на подачу відзиву на позовну заяву відповідач у встановлений законом строк не скористався. На підставі ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 1054 Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 26 січня 2022 року між Публічним акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1/4488971, на підставі якого Кредитор надав відповідачу кредит у розмірі 80 000 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних та комісійної винагороди в розмірі 1,35% в місяць від суми кредиту, з погашенням кредиту та процентів у термін, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів, строком на 12 місяців, до 25 січня 2023 року. Таким чином, суд дійшов висновку, що підписавши Кредитний договір з графіком погашення кредиту, відповідач фактично погодилась на запропоновані позивачем умови кредитного договору, отримала кредитні кошти і користувалася ними, тому суд вважає, що між сторонами виникли зобов`язання за кредитним договором, які підлягають до виконання відповідно до умов цього договору. 29 серпня 2023 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 4-2023, за умовами якого первісний кредитор відступив новому кредитору права вимоги за кредитними договорами, зокрема, за Договором № 1/4488971 від 26 січня 2022 року, боржником за яким є [PERSON] . Згідно з п. 3.1. Договору, право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з дати підписання ними відповідного реєстру прав вимог (Додаток №1). Разом з правами вимоги новому кредитору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до платіжної інструкції доручення №150 від 18.09.2023 року ТОВ «Глобал Спліт» здійснив оплату за відступлення права вимоги за Договором № 4-2023 від 29 серпня 2023 АТ «Креді Агріколь Банк» у сумі 12 944 500 грн. 00 коп. та до платіжної інструкції №4884 від 18 вересня 2023 року ТОВ «Глобал Спліт» здійснив оплату за відступлення права вимоги за Договором № 4-2023 від 29 серпня 2023 у сумі 125 610,10 грн. 15 вересня 2023 на адресу відповідача направлено повідомлення про відступлення прав вимоги за договором № 1/4488971 від 26 січня 2022 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України , кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч.1 ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що ТОВ «Глобал Спліт» набуло право грошової вимоги до відповідача. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України) Згідно зі ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Згідно зі статтею 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. У ст. 536 Цивільного кодексу України закріплено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір відсотків за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Водночас у ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України передбачено: якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 , термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц , під час вирішення питання про можливість нарахування та стягнення процентів від суми позики у розмірі, визначеному на рівні облікової ставки НБУ, згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України, необхідно мати на увазі, що такі проценти нараховуються у разі: 1) якщо у договорі позики не зазначені проценти або не вказано, що він безпроцентний; 2) предметом договору позики є грошові кошти у національній валюті України - гривні; 3) період нарахування процентів від суми позики - є період дії договору позики в межах строку, протягом якого позичальник може правомірно не сплачувати кредитору борг (що відбувається у разі повернення боргу періодичними платежами), оскільки на період після закінчення цього строку позика не надавалась. Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно положень ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З огляду на викладене, в розрізі даного спору убачається, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеним Кредитним договором № 1/4488971 від 26 січня 2022 року, та у зв`язку із неналежним виконанням боржником умов зазначеного Договору, у позивача як кредитора за спірними зобов`язаннями виникло право вимоги стягнути з відповідача заборгованість по кредиту, по відсоткам за користування кредитом, а також по передбаченим Договором санкціям. Згідно наданого позивачем розрахунку, перевіреного судом та не оспореного відповідачем, станом на 15 лютого 2023 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 136 747 грн. 35 коп., яка складається з: 00 грн. 00 коп. - строкова заборгованість за кредитом; 74 363 грн. 00 коп. - прострочена заборгованість за кредитом; 1 487 грн. 26 коп. - нараховані відсотки, 40 377 грн. 09 коп. - прострочені відсотки - правомірність заявлення яких доведено позивачем належними та допустимими доказами по справі. Щодо вимог про стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості суд зазначає наступне. З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що до загального розміру заборгованості відповідача станом на 15 вересня 2023 року включено заборгованість за комісією, яка складається із: 1 080 грн. 00 коп. - нарахована комісія; 19 440 грн. 00 коп. - прострочена комісія. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідні висновки містяться у постанові Великої палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження №14-44цс21). Пунктом 1.4.2 кредитного договору № 1/4488971 від 26 січня 2022 року встановлено, що комісійна винагорода за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно становить 1,35% від суми кредиту. Враховуючи те, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, положення пункту 1.4.2 кредитного договору, укладеного між відповідачем та АТ «Креді Агріколь Банк», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 1,35%, є нікчемним. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення із відповідача заборгованості за комісією є необґрунтованими з вищевказаних підстав і задоволенню не підлягають. Відповідно до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягає до часткового задоволення. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 грн, відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір". Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір майнового характеру на користь позивача у розмірі 2 058,90 грн, виходячи з такого розрахунку 2 422,40 грн. (сплачений судовий збір) * 100 % / 136 747,35 грн (ціна позову) * 116 227,35 грн (сума задоволених позовних вимог). На підставі викладеного та

Outcome: partial