Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

У січні 2024 року [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із заявою, в якій просили встановити факт народження дитини - [PERSON] , стать - чоловіча, [INFO] , місце народження - м. Сімферополь, Автономна Республіка Крим, Україна; відомості про матір: [PERSON] , [INFO] , громадянство Україна; відомості про батька: [PERSON] , [INFO] , громадянство Україна. В обґрунтування заявлених вимог зазначили, що [INFO] [PERSON] на тимчасово окупованій території України, а саме, в місті Сімферополь, Автономна Республіка Крим, народжено дитину - [PERSON] . Проте, всі документи видані окупаційними органами, включаючи свідоцтво про народження [NUMBER] , не визнаються компетентними органами України відповідно до законодавства. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було укладено 19 липня 2019 року і зареєстровано органами на тимчасово окупованій території України, унаслідок чого прізвище матері в документах зазначено як « [PERSON] », що також не визнається українськими органами РАЦС. Через відсутність легітимних медичних документів та недійсність отриманого свідоцтва про народження батьки, які перебувають на тимчасово окупованій території, позбавлені можливості отримати свідоцтво про народження в Україні, а єдиним шляхом захисту прав дитини є звернення до суду для встановлення юридичного факту народження. Окремо представник заявників звертав увагу суд на те, що спір щодо батьківства між заявниками відсутній. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Хоменко В. С. від 06 лютого 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 21 лютого 2024 року у задоволенні заяви [PERSON] та [PERSON] , від імені та в інтересах яких діє адвокат Тесленко В. Ю., заінтересована особа - Голосіївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України - відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 18 квітня 2024 року апеляційну скаргу адвоката Тесленка В. Ю., який діє від іменті та в інтересах [PERSON] та [PERSON] , залишено без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21 лютого 2024 року залишено без змін. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 серпня 2024 року касаційну скаргу представника [PERSON] - адвоката Тесленка В. Ю. задоволено. Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21 лютого 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 квітня 2024 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 752/2623/24 передано на розгляд судді Кирильчук І. А. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва 12 грудня 2024 року прийнято до розгляду заяву [PERSON] та [PERSON] , від імені та в інтересах яких діє адвокат Тесленко В. Ю., заінтересована особа - Голосіївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України. Призначено справу до судового розгляду в приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва на 16 грудня 2024 року. Заявники та їх представник та представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явились, про день, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. Заявники та їх представник просили розглядати справу за їх відсутності. Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані заявниками та їх представником докази, суд встановив наступне. Згідно з копією паспорта громадянина України [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Ялти, зареєстрована за адресою: квартира [ADDRESS] . Згідно з копією паспорта громадянина України [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Херсон, зареєстрований за адресою: квартира [ADDRESS] . 19 липня 2019 року установою на тимчасово окупованій території України (ялтинським міським відділом записів актів цивільного стану) зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . [INFO] в м. Сімферополі народився [PERSON] , мати - [PERSON] , [INFO] , батько - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить довідка про народження № Р-00195 та свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видані 26 січня 2023 року установою на тимчасово окупованій території України (бахчисарайським районним відділом актів цивільного стану). У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року закріплено принцип доступу до правосуддя. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України). Пунктом 7 частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені статтею 317 ЦПК України, якою запроваджено спрощений порядок встановлення таких фактів. Відповідно до частини першої статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. У рішенні про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків (частина тертя статті 317 ЦПК України). У частині другій статті 4 Закону України від 15 квітня 2014 року № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон № 1207-VII) правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Згідно з частинами першою-третьою статті 9 цього Закону державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. У частинах третій, четвертій статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частин першої, другої статті 13 Закону України від 01 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон № 2398-VI) державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків або за заявою, поданою в електронній формі. Підставою для здійснення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження (стаття 13 Закону № 2398-VI). У абзаці сто двадцять шостому пункту 8 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940 (далі - Правила № 52/5), зазначено, що державну реєстрацію народження на підставі рішення суду про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України проводить відділ державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення суду в день надходження такого рішення в паперовій формі або будь-який відділ державної реєстрації актів цивільного стану за зверненням заявника в день отримання рішення суду у спосіб, передбачений абзацами п`ятим, шостим пункту 3 глави 1 розділу II цих Правил. Згідно з підпунктом «в» пункту 12 глави 1 розділу III Правил № 52/5 у разі встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України підставою для внесення відомостей про батьків дитини є відповідне рішення суду, яким встановлені такі дані. Наведені положення Закону № 1207-VII дають підстави для висновку про те, що документи, видані на тимчасово окупованій території України незаконними органами та їх посадовими чи службовими особами, є недійсними і не створюють правових наслідків, за винятком документів, що підтверджують, зокрема факт народження. Водночас Закон № 2398-VI та Правила № 52/5 не містять спеціальної норми права щодо порядку державної реєстрації народження на тимчасово окупованій території України відповідними органами державної реєстрації актів цивільного стану без рішення суду про встановлення такого факту, що унеможливлює встановлення факту народження та здійснення державної реєстрації народження в позасудовому порядку. У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави-члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Зазначений висновок враховував також ЄСПЛ у справах «Лоізіду проти Туречини» (Loizidou v. Turkey, рішення від 18 грудня 1996 року), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, рішення від 10 травня 2001 року), «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, рішення від 23 лютого 2016 року). Визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті, зокрема щодо народження дитини, з метою захисту прав громадян України, не легітимізує таку владу та не надає автоматичної дійсності таким актам. Такі дії зумовлені тим, що держава має вживати заходів щодо ефективного захисту прав громадян на своїй території, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої держави. При наданні оцінки, зокрема, свідоцтву про народження дитини, довідці медичного характеру як доказам потрібно враховувати, що хоча такі документи не є юридично дійсними, але вони можуть підтверджувати, що певна установа, яка не діє відповідно до українського законодавства, але de facto існує на тимчасово окупованій території зафіксувала факт народження дитини. Правова оцінка документам, поданим заявником на підтвердження факту народження на тимчасово окупованій території України, зокрема документам, виданим органами та установами самопроголошених утворень, розташованими на окупованій території України, надається судом цивільної юрисдикції в сукупності з іншими доказами під час розгляду заяви про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України в порядку статті 317 ЦПК України, а не органами державної реєстрації актів цивільного стану. Саме рішення суду про встановлення такого факту є підставою для державної реєстрації народження та для внесення відомостей про батьків дитини відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення суду (див. висновок Верховного Суду від 23 листопада 2022 року в справі № 759/7001/22). Подібні висновки щодо застосування норм матеріального права викладено в постановах Верховного Суду від 13 березня 2024 року в справі № 169/410/23, від 24 квітня 2024 року в справі № 761/13911/23, від 26 червня 2024 року в справі № 759/17678/22. Судом установлено, що на підтвердження факту народження дитини заявники надали: - копію паспорта громадянки України [PERSON] , виданого Першим відділом Ялтинського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Криму 14 травня 2005 року; - копію дубліката картки фізичної особи-платника податків [PERSON] , виданого Держаною податковою інспекцією в м. Ялті 19 серпня 2005 року; - копію паспорта громадянина України [PERSON] , виданого 24 листопада 2017 року, орган, що видав 6512. А також документи, видані установами на тимчасово окупованій території України: - копію свідоцтва про реєстрацію шлюбу 19 липня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] і зміни прізвища [PERSON] на [PERSON] ; - копію довідки про народження № Р-00195 від 26 січня 2023 року та копія свідоцтва про народження [INFO] в м. Сімферополі [PERSON] , мати - [PERSON] , [INFO] , батько - [PERSON] , [INFO] . Також, 10 грудня 2024 року через систему «Електронний суд» до суду представником заявників додано копію медичного свідоцтва про народження серії 35 № 2022008369 від 16 січня 2023 року , відповідно до якого [INFO] [PERSON] , [INFO] , народила хлопчика вагою 3735 г у м. Сімферополі. Незважаючи на нелегітимність цих документів за українським законодавством, вони мають значення для встановлення юридичного факту народження дитини та її походження від заявників, що є необхідним для реалізації її прав відповідно до законодавства України. Суд враховує, що м. Сімферополь Автономної Республіки Крим станом на час розгляду цієї справи знаходиться в районі проведення воєнних (бойових) дій та/або перебуває в тимчасовій окупації російською федерацією, у зв`язку з чим відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» включений до відповідного переліку територіальних громад, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вказана обставина виключає можливість зареєструвати факт народження у встановленому законом порядку за місцем народження дитини. При цьому, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про народження особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки розуміє, що можливості збору доказів щодо факту народження особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Ураховуючи встановлені вище обставини та надані заявниками на підтвердження факту народження на тимчасово окупованій території України, зокрема документам, виданим органами та установами самопроголошених утворень, розташованими на окупованій території України, яким є свідоцтво про народження дитини, медичне свідоцтво про народження та свідоцтво про шлюб заявників, у якому підтверджено зміну прізвища матері, суд приходить до висновку, що [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Ялта, є матір`ю дитини на ім`я [PERSON] , [INFO] , місце народження - м. Сімферополь, Автономна Республіка Крим, а [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Херсон, є його батьком. З огляду на спільну заяву [PERSON] та [PERSON] , що є підтвердженням їхнього волевиявлення в судовому порядку, встановлено, що [PERSON] є батьком дитини, [PERSON] . Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити заяву та визнати [PERSON] батьком дитини, [PERSON] . За таких обставин суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до частини четвертої статті 317, пункту 8 частини першої статті 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення. Судові витрати по справі відсутні.

Outcome: approved