Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

[PERSON] через свого представника [PERSON] звернулась до\~суду з\~позовом з врахуванням уточнень до Фермерського господарства «ГОЛДЕН»,\~третя особа:\~Виконавчий комітет\~Христинівської міської\~ради,\~про визнання відсутнім права оренди земельних ділянок, скасування державної реєстрації іншого речового права та припинення права оренди на земельні ділянки, зобов`язання повернути земельні ділянки. Просила визнати відсутнім право оренди ФГ «ГОЛДЕН» на земельні ділянки з кадастровими номерами 7124688000:02:002:0130 та 7124688000:03:002:0129; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію іншого речового права від 10.01.2017 № 18576629 та припинити право оренди ФГ «ГОЛДЕН» на земельну ділянку з кадастровим номером 7124688000:02:002:0130; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію іншого речового права від 10.01.2017 № 18580892 та припинити право оренди ФГ «ГОЛДЕН» на земельну ділянку з кадастровим номером 7124688000:03:002:0129; зобов`язати ФГ «ГОЛДЕН» повернути їй земельні ділянки з кадастровими номерами 7124688000:02:002:0130 та 7124688000:03:002:0129, а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову позивачка [PERSON] зазначила, що [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЧР № 124424 від 16.07.2004 належала земельна ділянка площею 3,3349 га, з кадастровим номером 7124688000:02:002:0130. За договором оренди землі від 01.06.2011, укладеного між [PERSON] та ФГ «ГОЛДЕН», земельну ділянку з кадастровим номером 7124688000:02:002:0130 було передано в оренду ФГ «ГОЛДЕН» строком на 10 років. 22.11.2016 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про державну реєстрацію іншого речового права (права оренди), яке виникло до 01.01.2013, за номером 17685842. Того ж дня в Державному реєстрі прав проведено припинення іншого речового права (права оренди) за номером запису 17685842 на земельну ділянку з кадастровим номером 7124688000:02:002:0130 на підставі угоди про розірвання договору оренди землі від 25.10.2016, укладеної між [PERSON] та ФГ «ГОЛДЕН». 20.12.2016 між [PERSON] та нею було укладено договір міни (обміну) земельних ділянок, який був посвідчений приватним нотаріусом Христинівського районного нотаріального округу Осикою Л.М., за яким у її власність перейшла земельна ділянка площею 3,3349 га з кадастровим номером 7124688000:02.002:0130, та до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про її право власності за номером 18170758. З інформаційної довідки від 15.02.2022 їй стало відомо, що 10.01.2017 державним реєстратором виконавчого комітету Верхняцької селищної ради Христинівського району Діденком В.В. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про інше речове право (право оренди) за номером 18576629 на земельну ділянку з кадастровим номером 7124688000:02:002:0130 строком на 25 років. Підставою для державної реєстрації стали договір оренди землі від 13.08.2007, укладений між [PERSON] та ФГ «ГОЛДЕН», та додаткова угода від 20.12.2016, укладена нею з ФГ «ГОЛДЕН». Також [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серія ІІІ-ЧР № 020625 від 01.08.2003 р. належала земельна ділянка площею 3,4454 га з кадастровим номером 7124688000:03:002:0129. За договором оренди землі від 01.06.2011, укладеним між [PERSON] та ФГ «ГОЛДЕН», земельну ділянку з кадастровим номером 7124688000:03:002:0129 було передано в оренду ФГ «ГОЛДЕН» строком на 25 років. 07.11.2016 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про державну реєстрацію іншого речового права (права оренди), яке виникло до 01.01.2013, за номером 17401036. Того ж дня в Державному реєстрі прав проведено припинення іншого речового права (права оренди) за номером запису 17401036 на земельну ділянку з кадастровим номером 7124688000:03:002:0129 на підставі угоди про розірвання договору оренди землі від 25.10.2016, укладеної між [PERSON] та ФГ «ГОЛДЕН». 20.12.2016 між [PERSON] та нею було укладено договір міни (обміну) земельних ділянок, що був посвідчений приватним нотаріусом Христинівського районного нотаріального округу Осикою Л.М., за яким у її власність перейшла земельна ділянка площею 3,4454 га з кадастровим номером 7124688000:03:002:0129 та до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про її право власності за номером 18169824. З інформаційної довідки від 15.02.2022 їй стало відомо, що 10.01.2017 державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про інше речове право (право оренди) за номером 18580892 на земельну ділянку з кадастровим номером 7124688000:03:002:0129 строком на 25 років. Підставою для державної реєстрації стали договір оренди землі від 13.08.2007 та додаткова угода від 22.12.2016, укладені між нею та ФГ «ГОЛДЕН». Однак жодних договорів оренди землі з ФГ «ГОЛДЕН» щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 7124688000:02:002:0130 та 7124688000:03:002:0129 вона не укладала та нікого на це не уповноважувала. 20.12.2016 вона на підставі нотаріально посвідчених договорів міни (обміну) отримала у власність земельні ділянки з кадастровими номерами 7124688000:02:002:0130 та 7124688000:03:002:0129, право власності на які було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також на момент міни (обміну) на дані земельні ділянки було припинено право оренди відповідача. Правовий аналіз норм законодавства дає підстави для висновку, що право оренди земельної ділянки може виникнути лише на підставі договору оренди, укладеного щодо цієї земельної ділянки. Іншими словами, якщо з власником або розпорядником землі не було укладено договору оренди щодо певної сформованої земельної ділянки, то і не може в будь-якої іншої особи виникнути право оренди на цю ділянку. У разі якщо сторони згоди на укладення договору оренди землі не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено (п.7.17. та 7.18. постанови ВП ВС від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц). Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно не є способом набуття права оренди, а вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення інших речових прав на нерухоме майно. Оскільки на момент укладення договорів міни (обміну) земельних ділянок від 20.12.2016 договори оренди землі від 01.06.2011 щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 7124688000:02:002:0130 та 7124688000:03:002:0129 були достроково припинені, а вона жодних договорів оренди щодо цих ділянок з відповідачем не укладала, то у ФГ «ГОЛДЕН» відсутнє право оренди на вказані земельні ділянки. Договори оренди землі, які стали підставою для державної реєстрації права оренди на спірні земельні ділянки, були укладені задовго до набуття нею права власності на ці ділянки, а також предметом цих договорів були інші земельні ділянки з кадастровими номерами 7124688000:02:001:0171 та 7124688000:02:001:0235, які до 20.12.2016 належали їй, однак після обміну перейшли у власність [PERSON] . Оскільки договори оренди землі від 13.08.2007 за згодою сторін або за рішенням суду не було розірвано, то після переходу права власності на орендовані земельні ділянки до [PERSON] перейшли права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки - позивача, за чинними договорами оренди. Тому з 20.12.2016 (дата вчинення договорів міни) відбулася фактична заміна сторони договорів оренди землі від 13.08.2007 на земельні ділянки, а саме, орендодавця [PERSON] в силу закону замінено на [PERSON] . За змістом додаткових угод від 20.12.2016 та від 22.12.2016 про внесення змін до договорів оренди землі від 13.08.2007 ці угоди укладалися в зв`язку із вчиненням договорів міни від 20.12.2016 з реєстровими номерами 5601 та 5597, а отже вони (угоди) укладалися вже після заміни сторони-орендодавця договорів оренди землі від 13.08.2007, щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 7124688000:02:001:0171 та 7124688000:02:001:0235. На момент укладення додаткових угод від 20.12.2016 та від 22.12.2016 згоди належних сторін договорів оренди землі від 13.08.2007 щодо внесення змін не було, зокрема [PERSON] , тому підписані нею додаткові угоди від 20.12.2016 та від 22.12.2016 не породжують жодних правових наслідків. 10.01.2017 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором внесено записи про інше речове право (право оренди) № 18576629 на земельну ділянку з кадастровим номером 7124688000.02:002:0130 та № 18580892 на земельну ділянку з кадастровим номером 7124688000:03:002:0129 за ФГ «ГОЛДЕН». Належні їй земельні ділянки знаходяться у фактичному користуванні відповідача без установлених законом підстав (без укладених договорів). Перебування у фактичному користуванні відповідача земельних ділянок з кадастровими номерами 7124688000:02:002:0130 та 7124688000:03:002:0129 та державна реєстрація права оренди за ним на підставі неукладених між сторонами договорів оренди порушує її права та законні інтереси на розпорядження її власністю - земельними ділянками. Оскільки спірнідоговори є неукладеними, тобто такими, що не відбулися, а наведені в них умови не є такими, що регулюють спірні відносини, то у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке вона як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним їй майном, зокрема, шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Позивач вказує, щонегаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок (п.7.27. постанови ВП ВС від 16.06.2020 р. у справі № 145/2047/16-ц). При цьому спосіб захисту шляхом скасування державної реєстрації також є ефективним, тому що задоволення позову в цій частині забезпечить реальне відновлення порушеного права (постанова ВС від 05.08.2020 р. у справі № 125/702/17). Поряд з цим відповідно до норм ст. 16 ЦК України права та законні інтереси захищаються у тому числі шляхом визнання наявності або відсутності прав. За висновками Верховного Суду України, сформульованими в постанові від 21.11.2012 у справі № 6-134цс12, згідно з пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2021 у справі № 916/1415/19 погодилася з такими висновками і вважає, що визнання права як у позитивному значенні (визнання існуючого права), так і в негативному значенні (визнання відсутності права і кореспондуючого йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у правовій визначеності. Тому обраний нею спосіб захисту порушеного права, а саме визнання відсутнім права оренди відповідача на спірні земельні ділянки, є також ефективним у цьому випадку. Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 13 березня 2023\~\~року, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 24 травня 2023 року,\~у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Рішення про відмову у задоволенні позову мотивоване тим, що [PERSON] як правонаступник прав орендодавця за договорами оренди землі\~\~від 13 серпня 2007 року не надала свою згоду на укладення додаткових угод від 20 та 22 грудня 2016 року до цих договорів оренди, а тому такі додаткові угоди укладені з порушенням вимог закону, зокрема частини першої статті 148-1 Земельного кодексу України. Разом з тим суд виснував, що вказані порушення вимог закону не є достатньою підставою для задоволення позовних вимог [PERSON] ,\~\~оскільки вона не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження порушення її прав чи охоронюваних законом інтересів, зокрема наявність суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов. Постановою Верховного Суду від 05.06.2024 рішення Христинівського районного суду від 13.03.2023 та постанова Черкаського апеляційного суду від 24.05.2023 скасовані, а справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції. 02.07.2024 справа прийнята до провадження головуючим у справі. 10.12.2024 Христинівським районним судом постановлено ухвалу, якою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивачка [PERSON] ,\~яка неодноразово\~належним чином\~повідомлялась про\~дату,\~час та\~місце розгляду\~справи,\~та її\~представник [PERSON] у судове засідання не з`явились, однак від представника позивачки засобами електронної пошти надійшла заява з проханням розгляд справи здійснювати без участі позивачки та її представника. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивачки та її представника. Представник відповідача ФГ «ГОЛДЕН» у судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представник третьої особи \~виконавчого комітету\~Христинівської міської\~ради будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, правом на подачу пояснень не скористався. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та представників відповідача і третьої особи. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із такого. Відповідно до ст. 4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК Українисуд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧР № 003976, виданого Шельпахівською сільською радою 12 листопада 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 486, належала земельна ділянка площею 3,74 га, кадастровий номер 7124688000:02:001:0171. За договором оренди землі від 13 серпня 2007 року, укладеним між [PERSON] та ФГ «Голден», вказану земельну ділянку передано в оренду ФГ «Голден» строком на 25 років. Після смерті [INFO] [PERSON] право власності на вказану земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від\~\~13\~\~вересня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Христинівського районного нотаріального округу Осикою Л. М., зареєстровано в реєстрі за № 2798, перейшло до позивачки [PERSON] . [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 124424, виданого Христинівським районним відділом земельних ресурсів Черкаської області 16\~\~липня 2004 року, належала земельна ділянка площею 3,3349 га, кадастровий номер 7124688000:02:002:0130. За договором оренди землі від 01 червня 2011 року, укладеним між [PERSON] та ФГ «Голден», вказану земельну ділянку передано в оренду ФГ «Голден» строком на 10 років. 22 листопада 2016 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про державну реєстрацію іншого речового права (права оренди), яке виникло до 01 січня 2013 року, номер запису 17685842. Того ж дня в\~Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено припинення іншого речового права (права оренди) на земельну ділянку, кадастровий номер 7124688000:02:002:0130, на підставі угоди про розірвання договору оренди землі від 25 жовтня 2016 року, укладеної між [PERSON] та ФГ «Голден». 20 грудня 2016 року між [PERSON] та позивачкою [PERSON] укладений договір міни (обміну) земельних ділянок, посвідчений приватним нотаріусом Христинівського районного нотаріального округу Осикою Л. М., за яким позивачка набула право власності на земельну ділянку площею 3,3349 га, кадастровий номер 7124688000:02.002:0130, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності за номером 18170758, а [PERSON] відповідно\~\~набула право власності на земельну ділянку площею 3,7378 га, кадастровий номер 7124688000:02:001:0171. Також 20 грудня 2016 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем ФГ «Голден» укладена додаткова угода про внесення змін до договору оренди земельної ділянки (пай) від 13 серпня 2007 року (зміна предмета договору), за умовами якої пункт 2 договору викладений в новій редакції: «В оренду передається земельна ділянка загальною площею 3,3349 га, у т.ч. 3,3349 га - рілля. Кадастровий номер земельної ділянки 7124688000:02:002:0130». Усі інші умови договору залишились незмінними і сторони підтвердили свої зобов`язання щодо них. Державна реєстрація іншого речового права на земельну ділянку з кадастровим номером 7124688000:02:002:0130 вчинена 10 січня 2017 року. Аналогічного характеру правовідносини між позивачкою [PERSON] та відповідачем ФГ «Голден» виникли також щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 7124688000:02:001:0235 і 7124688000:03:002:0129. Так, [PERSON] належала на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧР № 003977, виданого Шельпахівською сільською радою 12 листопада 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 133, земельна ділянка площею 3,5273 га (у\~\~державному\~\~акті - 3,53 га), кадастровий номер 7124688000:02:001:0235. За договором оренди землі від 13 серпня 2007 року, укладеним між позивачкою [PERSON] та відповідачем ФГ «Голден», вказану земельну ділянку передано в оренду відповідачу ФГ «Голден» строком на 25 років. Крім того, [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЧР № 020625, виданого Шельпахівською сільською радою 01 серпня 2003 року, належала земельна ділянка площею 3,4454 га, кадастровий номер 7124688000:03:002:0129. За договором оренди землі від 01 червня 2011 року, укладеним між [PERSON] та ФГ «Голден», вказану земельну ділянку передано в оренду відповідачу ФГ «Голден» строком на 25 років. 07 листопада 2016 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про державну реєстрацію іншого речового права (право оренди), яке виникло до 01 січня 2013 року, номер запису 17401036. Також 07 листопада 2016 року в\~Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проведено припинення іншого речового права (права оренди) на земельну ділянку, кадастровий номер 7124688000:03:002:0129, на підставі угоди про розірвання договору оренди землі від 25 жовтня 2016 року, укладеної між [PERSON] та відповідачем ФГ «Голден». 20 грудня 2016 року між [PERSON] та позивачкою [PERSON] укладено договір міни (обміну) земельних ділянок, який посвідчений приватним нотаріусом Христинівського районного нотаріального округу Осикою Л. М., за яким позивачка набула право власності на земельну ділянку площею 3,4454 га, кадастровий номер 7124688000:02.002:0129, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності за номером 18169824, а [PERSON] набула право власності на земельну ділянку площею\~\~3,5273 га, кадастровий номер 7124688000:02:001:0235. 22 грудня 2016 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем ФГ «Голден» укладена додаткова угода про внесення змін до договору оренди земельної ділянки (пай) від 13 серпня 2007 року (зміна предмета договору), за умовами якої пункт 2 договору викладений в новій редакції: «В оренду передається земельна ділянка загальною площею 3,4454 га, у т.ч. 3,4454 га - рілля. Кадастровий номер земельної ділянки 7124688000:02:002:0129». Усі інші умови договору залишились незмінними і сторони підтвердили свої зобов`язання щодо них. Державна реєстрація іншого речового права на земельну ділянку, кадастровий номер 7124688000:02:002:0129, вчинена 10 січня 2017 року. Земельні ділянки із кадастровими номерами 7124688000:02:002:0130 та 7124688000:03:002:0129 перебувають у фактичному користуванні ФГ «Голден», що сторонами не заперечується. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно із частинами першою та другою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Правочин за своєю природою та законодавчим визначенням є вольовою дією суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавчо може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у\~\~силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети. Отже, будь-який правочин є вольовою дією, а тому перед тим, як здійснювати оцінку на предмет дійсності чи недійсності, необхідно встановити наявність та вираження волі особи (осіб), які його вчинили. Те, яким чином та у який спосіб здійснюється (оформлюється) волевиявлення учасників правочину на набуття, зміну, припинення цивільних прав та обов`язків, передбачено статтею 205 ЦК України. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами), або уповноваженими на те особами (частини друга та четверта статті 207 ЦК України.\~\~ Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми правочину, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Відсутність на письмовому тексті правочину (паперовому носії) підпису його учасника чи належно уповноваженої ним особи означає, що правочин у письмовій формі не вчинений. У випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 651 ЦК України). Відповідно до статті 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі. За частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Відповідно до статті 30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. Отже, укладеним є такий правочин (договір), щодо якого сторонами у належній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Із встановлених судом фактичних обставин убачається, що земельні ділянки позивачки [PERSON] площею\~\~3,5273 га, кадастровий номер 7124688000:02:001:0235, і площею 3,7378 га, кадастровий номер 7124688000:02:001:0171,\~перебували в оренді\~\~ФГ «Голден» на підставі договорів оренди землі від 13 серпня 2007 року. 20 грудня 2016 року між [PERSON] та позивачкою [PERSON] укладені договори міни (обміну) земельних ділянок, посвідчені приватним нотаріусом Христинівського районного нотаріального округу Осикою Л. М., за яким\~\~ позивачка набула право власності на земельні ділянки\~площею 3,4454 га, кадастровий номер 7124688000:03:002:0129, і\~площею 3,3349 га, кадастровий номер 7124688000:02.002:0130, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності за номером 18170758, а [PERSON] відповідно набула право власності на земельні ділянки: площею\~\~3,5273 га, кадастровий номер 7124688000:02:001:0235, і площею 3,7378 га, кадастровий номер 7124688000:02:001:0171. Відповідно до ч. 1 ст. 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди щодо такої земельної ділянки. Отже, з 20 грудня 2016 року (дати вчинення договорів міни) відбулася фактична\~\~заміна сторони договорів оренди землі від 13 серпня 2007 року щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 7124688000:02:001:0171 та 7124688000:02:001:0235, а саме: орендодавця [PERSON] в силу закону замінено на орендодавця [PERSON] . Тому до [PERSON] перейшли всі права та обов`язки попереднього власника земельних ділянок позивачки [PERSON] за чинними договорами оренди, укладеними з ФГ «Голден». Натомість права та обов`язки [PERSON] за договорами оренди землі від 13 серпня 2007 року були фактично припинені і вона в силу положень статті 651 ЦК України втратила будь-яке право на внесення змін до таких правочинів від свого імені, а також право на отримання орендної плати за наслідком їх виконання, навіть за умови зміни сторонами предмета оренди, оскільки таке право мала лише новий власник земельних ділянок -\~\~ [PERSON] . Відповідач не надав належних та допустимих доказів того, що між ФГ «Голден» та [PERSON] після 20\~\~грудня 2016 року були укладені нові договори оренди земельних ділянок площею 3,4454 га, кадастровий номер 7124688000:03:002:0129, і\~площею 3,3349 га, кадастровий номер 7124688000:02.002:0130; що сторони досягнули згоди щодо\~істотних умов договору оренди землі (визначені частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі»); що позивачка передала\~\~ФГ «Голден» свої нові земельні ділянки і він приступив до їх використання; що\~\~позивачка [PERSON] отримала орендну плату за вказаними договорами оренди. Долучені до матеріалів справи копії видаткових касових ордерів від 19.12.2018, 08.08.2019, 23.08.2019, 04.08.2020, 03.09.2021, 22.05.2021, 19.09.2022 про виплатупозивачці [PERSON] грошових коштів «в рахунок земельного паю» вищенаведених тверджень не спростовують. Додаткові угоди від 20 грудня 2016 року та від 22 грудня 2016 року про внесення змін до договорів оренди землі від 13 серпня 2007 року, які були укладені між ФГ «Голден» та [PERSON] ,\~\~у зв`язку із вчиненням договорів міни від 20 грудня 2016 року, не містять всіх необхідних істотних умов договору оренди, не є самостійними правочинами, є неукладеним, а тому не можуть бути визнані судом як офіційна підстава виникнення договірних відносин щодо оренди земельних ділянок. Щодо доводів відповідача про визнання позивачкою існування договірних відносин із фермерським господарством та вчинення нею конклюдентних дій на підтвердження цього, а саме: отримання [PERSON] після реєстрації права оренди відповідної плати від відповідача, суд зазначає таке. Доктрина venirecontrafactumproprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі «nonconceditvenirecontrafactumproprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venirecontrafactumproprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. У праві України зазначена доктрина проявляється, зокрема, у кваліфікації певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи - сторони правочину (наприклад, прийняття оплати за товар за договором купівлі-продажу) як волевиявлення, яке свідчить про вчинення правочину, зокрема про його схвалення (постанова Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі\~№\~\~3-59гс14). Натомість, [PERSON] після 20\~\~грудня 2016 року не була стороною правочину (договорів оренди землі від 13 серпня 2007 року), апріорі не могла його схвалити, а тому\~доктрина venirecontrafactumproprium (заборони суперечливої поведінки) до правовідносин, що склалися між сторонами у цій справі, застосуванню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленомуцим Кодексом, звернутися до суду за захистомсвоїхпорушених, невизнанихабооспорюваних прав, свобод чизаконнихінтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон абодоговір не визначаютьефективного способу захиступорушеного, невизнаногоабооспореного права, свободичиінтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позовівимогитакої особи можевизначити у своємурішеннітакийспосібзахисту, який не суперечить закону. Одним із способів захисту цивільного права відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦПК України є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2021 у справі № 916/1415/19 виснувала, що визнання права як у позитивному значенні (визнання існуючого права), так і в негативному значенні (визнання відсутності права і кореспондуючого йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у правовій визначеності. Тому обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, а саме: визнання відсутнім права оренди ФГ «Голден» на спірні земельні ділянки, суд визнає ефективним та застосовним до спірних правовідносин. За змістом частини другої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Оскільки додаткові угоди від 20 грудня 2016 року та від 22 грудня 2016 року про внесення змін до договорів оренди землі від 13 серпня 2007 року, які були укладені між ФГ «Голден» та [PERSON] ,\~\~у зв`язку із вчиненням договорів міни від 20 грудня 2016 року, не є самостійними правочинами, є неукладеними, не регулюють спірні правовідносини, а тому вимога про усунення перешкод в користуванні належним позивачці майном шляхом повернення земельних ділянок забезпечить відновлення її порушеного права та є ефективним способом захисту права. Головою ФГ «Голден» Миронюком М. до суду першої інстанції подано заяву про застосування позовної давності, яка обґрунтована тим, що позивачкою [PERSON] пропущено строки звернення до суду із позовом про захист порушеного права, позаяк додаткові угоди укладені 20.12.2016 та 22.12.2016, а позов до суду нею пред`явлено лише у 2022 році, тобто через шість років. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушеннясвого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Позивачка [PERSON] звернулася із позовом про усунення перешкод в користуванні належними їй на праві власності земельними ділянками. Зазначений позов за своєю правовою природою є негаторним, а тому на нього не поширюються вимоги щодо позовної давності, оскільки з таким позовом власника бо титульний володілець може звернутися в будь-який час, поки існують правовідносини та правопорушення. Згідно з частиною 1\~статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому судові витрати, що складаються з судового збору, слід покласти на позивача. Відповідно до ч. 1-4\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Представник позивачки Плаксій Р.В. як доказ понесення останньою витрат на послуги адвоката подав додаток №1 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 87/Ц від 03.02.2022, укладений між [PERSON] та Адвокатським бюро «Романа Плаксія», в якому визначена вартість послуг за участь в судовому засіданні, ознайомлення із матеріалами судової справи, вивченням та аналізу документів, судової практики, проведення консультацій; розрахунок витрат на правничу (правову) допомогу на підставі договору № 87/Ц від 03.02.2022, відповідно до якого вартість 1 години вивчення та аналізу документів, вивчення судової практики становить 3\~000 грн, проведення 40 хвилин консультацій клієнта 2\~000 грн, підготовка та складання позовної заяви 12\~000 грн (4 години роботи) та аналіз відзиву 3\~000 грн, а всього за надані послуги 20\~000 грн; рахунок фактуру № 87/Ц від 03.02.2022 про необхідність оплати послуг по вищевказаному договору в сумі 20\~000 гривень. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Представник відповідача\~не заперечував\~розмір витрат\~на правничу\~допомогу,\~а тому\~судові витрати\~на правничу\~допомогу в\~сумі20\~000 гривень підлягають задоволенню.

Outcome: approved