Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась суд із позовом, в якому вказує на те, що у період з 19.12.1987 року по 10.05.2014 року перебувала у шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] . Протягом усього часу, починаючи із дня заселення квартиру за адресою: [ADDRESS] , та до фактичного дня смерті [PERSON] відповідні особи проживали спільно, вели господарство, проводили час дозвілля та відпочинку із виїздом на санаторно-курортне лікування. Також, з метою спільного проживання 16.10.2015 року особами придбано квартиру за адресою: [ADDRESS] , де здійснено ремонт. Згодом відповідна квартира відчужена, а 04.11.2021 року приватним нотаріусом посвідчено договір купівлі-продажу квартири за адресою по бульвару Тетерівському. Учасник додає, що в 2019 році сім`єю придбано транспортний засіб для використання [PERSON] . Сторона стверджує, що протягом часу перебування у шлюбі подружжя мало на меті народження дитини, що, у свою чергу, унеможливлювалось через особливості стану здоров`я чоловіка. Внаслідок відповідних обставин позивач почала цікавитись психологією, нетрадиційною медициною, медитацією, питаннями аналізу свого роду. За резальтатом проходження навчання та спілкування із наставниками позивач прийшла до переконання щодо необхідності зміни прізвища за чоловіком на своє дівоче, потреби розірвання шлюбу задля припинення «кармічних вузлів» із родом [PERSON] . Висловлена чоловікову пропозиція останім була прийнята, подружжям усвідомлювалась умова фіктивності таких юридичних наслідків. Зауважуючи на виникненні після смерті [PERSON] спору з приводу належного до спадкової маси майна, позивач, з урахуванням поданих уточнень (том 1-й а.с.122-125), просить визнати фіктивним розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , зареєстроване 10.05.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції в Житомирській області, актовий запис № 118. Ухвалою суду від 03.11.2023 року по справі відкрите загальне позовне провадження. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) подано відзив на позовну заяву з викладеними запереченнями щодо можливості задоволення позовних вимог. За твердженням сторони, відповідність внутрішньої воли подружжя на досягнення визначеної мети як розірвання шлюбу підтверджувалась фактичним прибуттям осіб у призначений день до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де подружжя, не відкликаючи заяву про розірвання шлюбу, усводомлюючи при цьому свої дії та їх значення, здійснило дії, скеровані на реєстрацію розірвання шлюбу. Відповідач звертає увагу на викладену у висновках Верховного Суду практику (постанова від 31.03.2020 року по справі № 644/6976/16-ц), що в розрізі заявлених позивачем вимог зводиться до необхідності підтвердження фактів на існуванання в обох з подружжя внутрішньої волі до підтримання подальших шлюбних відносин. На думку учасника, викладені позивачем обставин не доводять, що після розірвання шлюбу її колишнім чоловіком здійснювались дії, направленні на реалізацію функцій сім`ї та збереження мети її існування. Оскільки [PERSON] помер, встановити дійсний намір особи неможливо. З огляду на викладене, учасник просить відмовити у задоволенні позову, розгляд справи здійснювати у відсутності представника відділу. Представником відповідачів [PERSON] , [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому вказано на невідповідність повідомлених позивачем обставин дійсним фактичним даним. Так, зокрема, рідні [PERSON] проживали із ним в одній квартирі протягом 2021-2022 років. Відповідні особи стверджують про те, що позивач не проживала протягам даного періоду із [PERSON] , спільне господарство особами не велось. Відповідачі, повідомляючи про можливість допиту обумовлених осіб як свідків, просять відмовити у задоволенні позову. Судом встановлено наступні обставини. Між [PERSON] та [PERSON] 19.12.1987 року укладено шлюб. Шлюб між відповідними особами розірвано 09.04.2014 року у позасудовому порядку на підставі ст. 106 СК України. [PERSON] помер [INFO] . Зі заявами про прийняття спадщини звернулись позивач [PERSON] , відповідачі [PERSON] , [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Бондарчук Н.В. від 18.09.2023 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та у видачі свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя. За висновком нотаріуса заявником на забезпечено подання документів на підтвердження умов закликання до спадкування в порядку належної черговості, а також документів із підтвердженням можливого визначення майна як придбаного подружжям. Між позивачем та відповідачами [PERSON] , [PERSON] виник спір за сферою спадкових правовідносин, заснований на невизнанні останніми запиту позивача на частку у спадковому майні. При вирішенні питання обгрунтованості заявлених вимог суд керується таким міркуванням. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності до ч.1 ст. 105 СК України \~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до\~статті 106\~або одного з них відповідно до\~статті 107\~цього Кодексу. Згідно зі ст. 106 СК України подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Якщо один із подружжя через поважну причину не може особисто подати заяву про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану, таку заяву, нотаріально засвідчену або прирівняну до неї, від його імені може подати другий з подружжя. Орган державної реєстрації актів цивільного стану складає актовий запис про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання такої заяви, якщо вона не була відкликана. Шлюб розривається незалежно від наявності між подружжям майнового спору. За змістом ст. 108 СК України за заявою заінтересованої особи розірвання шлюбу, здійснене відповідно до положень\~статті 106\~цього Кодексу, може бути визнане судом фіктивним, якщо буде встановлено, що жінка та чоловік продовжували проживати однією сім`єю і не мали наміру припинити шлюбні відносини. На підставі рішення суду актовий запис про розірвання шлюбу та Свідоцтво про розірвання шлюбу скасовуються органом державної реєстрації актів цивільного стану. З урахуванням наведених положень сімейного законодавства, розірвання шлюбу може бути визнане фіктивним за таких умов: розірвання шлюбу повинно бути здійснене відповідно до положень статті 106 СК України, тобто органом державної реєстрації актів цивільного стану; жінка та чоловік після розірвання шлюбу продовжували проживати однією сім`єю; на момент розірвання шлюбу вони не мали на меті припинення шлюбних відносин. При цьому для визнання розірвання шлюбу фіктивним є необхідною наявність не лише факту спільного проживання, а і фактів, які підтверджують існування в обох з подружжя внутрішньої волі до підтримання подальших шлюбних відносин та її виявлення у вигляді активних дій. Такими активними діями є: 1) дії, спрямовані на реалізацію функцій сім`ї та мети шлюбних відносин (наприклад, репродуктивної функції); 2) подальше активне ведення спільного господарства, подальша спільна праця, спрямована на забезпечення фінансової стабільності союзу чоловіка та жінки та збільшення їх спільного капіталу. Особливої уваги в даному випадку підлягає оцінка наявності дефекту зовнішньої юридично проявленої учасниками волі, тобто встановлення обставин, які свідчать про те, що пара, насправді, не мала наміру припиняти шлюбні відносини. Відповідно до ст. 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд вважає необхідним звернути увагу, що основним заявленим позивачем доводом на підтвердження необхідності припинення юридично закріпленого (зареєстрованого) сімейного союзу як чоловіка та жінки виступала потреба фізико-психологічного стану подружжя. Згідно наданих у судовому засіданні пояснень позивача сповідувана нею практика вказувала про необхідність «виходу із сім`ї» (дослівно), та «розірвання вузлів». На уточнюючі запитання суду позивач повідомила, що [PERSON] іноді випивав, що також, за твердженням, учасника, могло бути виправленим саме розірванням шлюбу. Суд не бере на себе функції дослідження теоретичних питань, що покладаються в основу вказаних стороною позивача «практик», при цьому,

Outcome: dismissed