Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

КП "Харківські теплові мережі" звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з теплопостачання в розмірі 86903,88 грн., 3% річних в розмірі 1832,36 грн., інфляційні витрати в розмірі 4406,71 грн. та судовий збір в розмірі 2270 грн. В обґрунтування заявлених вимог, посилався на те, що відповідач за період з 01 серпня 2014 року по 31 жовтня 2021 року не в повному обсязі сплачував вартість наданих послуг з теплопостачання, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилась заборгованість, добровільно відповідач заборгованість не погашає. У зв`язку з викладеним позивач був змушений звернутись до суду. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2022 року по справі відкрито спрощене позовне провадження. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання задоволено. Ухвалено стягнути з [PERSON] на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01 серпня 2014 року по 31 жовтня 2021 року у розмірі 86903 грн. 88 коп., 3% річних в сумі 1832 грн. 36 коп., інфляційні витрати в сумі 4406 грн. 71 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 березня 2024 року вказане заочне рішення скасовано та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. 14 жовтня 2024 року до суду від представника позивача надійшла уточнена позовна заява, в якому вона просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з теплопостачання в розмірі 54571,54 грн. за період з 01 квітня 2017 року по 31 жовтня 2021 року, 3% річних в розмірі 1832,36 грн., інфляційні витрати в розмірі 4406,71 грн. та судовий збір в розмірі 2270 грн. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач при зверненні до суду не врахував, що в квартирі зареєстровані ще неповнолітні діти, відповідач набула права власності на квартиру [ADDRESS] лише у 2019 році. Крім того, зазначив, що розрахунок заборгованості наданий позивачем на підтвердження позовних вимог є незрозумілим. Також просив застосувати до цих правовідносин строки позовної давності. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідач зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , та є споживачем послуг з теплопостачання, які надаються КП "Харківські теплові мережі". Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 23 липня 2019 року, відповідач набула права власності на квартиру [ADDRESS] . 5 ч. 3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-IV (діяв до 01.05.2019 року) що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з вимогами абз. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором . Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (абз. 2 ч. 1 ст. 9 Закону №2189-VIII). Відповідно до ст. 13, 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з централізованого опалення до комунальних. Відповідно до п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги. Плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії, або затверджених нормативів (норм) споживання. Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З матеріалів справи встановлено, що відповідач належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання у повному обсязі не вносив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за надані послуги з теплопостачання. \~ \~ \~ \~Щодо заяви відповідача про застосування судом до вимог КП «Харківські теплові мережі» строку позовної давності, суд вважає за необхідне зазначити наступне. \~ \~ \~ \~У відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільним кодексом України визначено два види строків позовної давності: а) загальний; б) спеціальні. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Загальні строки позовної давності є абстрактними, поширюються на всі цивільні правовідносини, за винятком тих, щодо яких законом встановлений інший строк або які взагалі виведені з-під дії строків позовної давності. Загальний строк позовної давності складає три роки і не залежить від суб`єктного складу правовідносин (стаття 257 ЦК України). Спеціальна позовна давність визначена статтею 258 ЦК України. Як свідчать матеріали справи, датою звернення КП «Харківські теплові мережі» із даною позовною заявою 14\~грудня 2021\~року, а період нарахуванням останнім заборгованості з урахуванням уточнень становить з 01\~квітня 2017\~року по 31 жовтня 2021 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини. Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом, була збільшена за домовленістю сторін на підставі статті 259 ЦК України. Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21. Таким чином, з огляду на приписи статей 256, 257 ЦК України, на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, на набрання чинності Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину - 02 квітня 2020 року, пункти 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, а також на встановлені судом обставини, а саме, дату звернення КП «Харківські теплові мережі» із даною позовною заявою 14\~грудня 2021\~року та період нарахування останнім заборгованості, що становить з 01\~квітня 2017\~року по 31\~жовтня 2021\~року суд дійшов висновку, що нарахування позивачем заборгованості зроблено в межах строку позовної давності та до даних правовідносин не застосовуються положення 256 ЦК України. Враховуючи викладене, суд вважає доведеним розмір заборгованості та стягненню підлягає заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01\~квітня 2017\~року по 31\~жовтня 2021\~року у розмірі 54571,54 грн. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку із простроченням відповідачем сплати комунальних послуг позивачем нараховано 3% річних у розмірі 1832,36 грн. та інфляційні витрати у розмірі 4406,71 грн. Щодо доводів представника відповідача, що [PERSON] набула права власності на квартиру [ADDRESS] лише у 2019 році, суд зазначає, що відповідно до п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги. Плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] була зареєстрована в квартирі [ADDRESS] з 28 липня 2010 року у зв`язку з чим, вона як споживач повинна була сплачувати комунальні послуги з дати реєстрації. Щодо незрозумілого для представника відповідача розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви позивачем, суд зазначає, що як відповідач так і представник відповідача не були позбавлені можливості звернутися до представників КП Харківські теплові мережі для надання їм більш детальної та можливо більш зрозумілої інформації щодо нарахування заборгованості за комунальні послуги, які надає КП Харківські теплові мережі. Також суд зазначає, що представником відповідача не надано доказів щодо спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості. Щодо не врахування позивачем при зверненні з позовною заявою двох малолітніх дітей, які зареєстровані в [ADDRESS] суд зазначає наступне. Відповідно до копії довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, станом на 30 версеня 2021 року, в квартирі [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Приписами ч 1 ст. 34 ЦК України встановлено, що повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла віку вісімнадцяти років (повноліття). У відповідності із вимогами ч.1 ст.47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Враховуючи, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на момент звернення до позивача до суду з вказаним позовом були неповнолітніми, вони відповідно до вказаних приписів не несуть солідарну з [PERSON] відповідальність з утримання квартири. \~ \~ \~ \~За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з теплопостачання з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних від простроченої суми. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved