Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

У березні 2024 представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, на обґрунтування якого зазначив, що позивач проживала однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу з жовтня 2009 по 29.11.2021 за адресою: [ADDRESS] . За цей час в інших зареєстрованих шлюбах або відносинах вони не перебували, проживали разом однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний побут, спільні витрати, взаємні права та обов`язки. За період спільного проживання за спільні кошти на ім`я [PERSON] придбали транспортний засіб ПВА причіп бортовий; мопед марки SUZUKI; автомобіль TOYOTA COROLLA, реєстраційний номер [NUMBER] ; гараж у гаражно-будівельному кооперативі «Жигулі». Вищевказане майно було придбане за спільні кошти, оскільки позивач у вищевказаний період часу працювала та здійснювала підприємницьку діяльність. [INFO] [PERSON] помер. Організацією поховання [PERSON] займалась саме позивач. Позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] , оскільки подала заяву нотаріусу та була заведена спадкова справа. Пізніше [PERSON] звернулась до нотаріуса з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, проте, нотаріус повідомив, що з заявами про прийняття спадщини після [PERSON] також звернулись донька та мати померлого - [PERSON] та [PERSON] відповідно. Пізніше нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтво про право на спадщину через відсутність документів, які підтверджують родинні відносини зі спадкодавцем. У [PERSON] немає можливості отримати документ, який би підтверджував факт проживання з [PERSON] однією сім`єю не менше як п`ять років, тому вона вимушена звертатись до суду з вказаним позовом. Просить встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] з жовтня 2009 по 29.11.2021 за адресою: [ADDRESS] . Визнати об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] транспортний засіб ПВА причіп бортовий; мопед марки SUZUKI; автомобіль TOYOTA COROLLA, реєстраційний номер [NUMBER] ; гараж у гаражно-будівельному кооперативі «Жигулі», визнати за [PERSON] право власності на частку вищевказаного майна та визнати її членом гаражно - будівельного кооперативу «Жигулі». У судове засідання позивач не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, раніше у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві. Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав заву про розгляд справи без його участі, раніше у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на доводи, що викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги визнала у повному обсязі. Представник третьої особи, який був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, відомостей про причини неявки не повідомив. У відзиві на позовну заяву [PERSON] зазначила, що вона заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини 14.02.2022 ,в той час як спадкова справа була відкрита 20.01.2022, в заяві про прийняття спадщини відсутній підпис позивача, заява підписана сторонньою особою. Також вважає, що подана позивачем нотаріусу заява про прийняття спадщини носить інформаційний характер без прохань про видачу будь-яких документів, та на час її подання родинні відносини між позивачем та [PERSON] не були встановлені, тому постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії є недійсною. Крім того, у 2009 році вул. Торської у м. Слов`янську не було, вона була названа так у 2015 році. У грудні 2020 [PERSON] продав свій будинок по [ADDRESS] та переїхав на [ADDRESS] та можливо, знімав кімнату у [PERSON] . Зазначає, що місце мешкання батька у спірний період не було зареєстроване разом з позивачем, з грудня 2020 воно взагалі не було зареєстроване. Вказує, що батько до грудня 2020 року сплачував комунальні послуги за адресою своєї реєстрації по [ADDRESS] . Додані до позовної заяви спільні фото не свідчать про факт їхнього спільного мешкання, оскільки [PERSON] був товариською людиною та фотографувався багато з ким. Зазначає, що спільного бюджету у позивача з її батьком не було, оскільки батько працював, продав будинок, спільних витрат у них не було, транспортні засоби, перелічені у позовній заяві, не могли бути придбані за спільні кошти, оскільки [PERSON] на той час не мала доходу. [PERSON] знята з обліку як ФОП 16.07.2019, в той час як автомобіль TOYOTA COROLLA було придбано на ім`я [PERSON] 24.07.2020. Мопед SUZUKI був придбаний 05.03.2015, причіп ПВА був придбаний 22.06.2010 на ім`я [PERSON] . Також просить не визнавати позивача членом гаражно-будівельного кооперативу «Жигулі», оскільки не зрозуміло, на яких підставах [PERSON] користувалася спірним гаражем, адже у неї відсутні документи, що підтверджують родинні відносини. Не зрозуміло, за чий рахунок були придбані ліки в період хвороби батька у листопаді 2021, оскільки позивач на той момент не працювала. Крім того, вона не згідна з переліком ліків, які були придбані. У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що заперечення [PERSON] щодо незаконності нотаріальних дій не є предметом позову, а перейменування вулиці Комунарів на вул. Торська не впливає на вирішення справи, оскільки значення має сам факт проживання. Доводи, що [PERSON] після продажу будинку по [ADDRESS] переїхав жити до кв. [ADDRESS] , саме як до орендованого житла, не відповідають дійсності та свідчать лише про те, що відносини [PERSON] з батьком не були близькими, оскільки остання не знає, з ким, де і чому проживав її батько. Зважаючи на це, відповідачка й не може стверджувати, що батько не проживав однією сім`єю з [PERSON] . Відсутності прописки [PERSON] за вказаною адресою не має жодного значення, оскільки наявність або відсутність прописки сама по собі не свідчить про фактичне місце проживання особи. Вважав безпідставними доводи [PERSON] про те, що фото та відео не можуть свідчити про факт спільного проживання. Зазначає, що саме [PERSON] отримала кошти на поховання [PERSON] та отримала страхові суми. Це свідчить про факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] . Заперечення відповідача щодо відсутності доходу у позивача на момент придбання спірного автомобіля спростовуються тим, що позивач в цей час здійснювала підприємницьку діяльність. Вказав, що ставлячи під сумнів витрати [PERSON] на лікування [PERSON] , [PERSON] вкотре підкреслює, що саме [PERSON] займалась лікуванням її батька, купувала йому ліки, їжу, коли він перебував у лікарні. Саме [PERSON] спілкувалась з лікарями. Всі ці обставини в сукупності з іншими доказами доводять факт спільного проживання. 01.05.2024 від [PERSON] надійшло заперечення на відзив, в якому остання вказала, що договір купівлі-продажу транспортного засобу від 24.07.2020 унеможливлює безпосередньо спільну купівлю майна [PERSON] та [PERSON] , оскільки сама [PERSON] вступала від імені продавця. До того ж, відсутні докази, які доводять, що в спірних транспортних засобах є безпосередньо доля [PERSON] , що вона вносила власні кошти під час їх купівлі. Також ставить під сумнів, що ліки та продукти харчування, вказані у чеках, які додані до позовної заяви, безпосередньо були куплені для [PERSON] та має сумніви, що саме [PERSON] здійснювала ці покупки. Позивач [PERSON] не мала підстав сплачувати членські внески до гаражного кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Жигулі» та користуватися гаражем [PERSON] . Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, відповідно до ст. 293, 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З копії паспорта серії [NUMBER] , виданого 22.04.1998 Слов`янським МВ УМВС у Донецькій області, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З довідки №164030 від 14.01.2022 Відділу з надання адміністративних послуг Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області вбачається, що [PERSON] проживала разом з [PERSON] з 2009 по день його смерті останнього [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Вищевказане також вбачається з копії довідки №4 від 15.12.2021 голови ЖБК №5 «Восход». 20.10.2009 [PERSON] розірвав шлюб з [PERSON] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 20.10.2009. 21.04.1998 [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON] , про що вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу від 21.04.1998. На підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 22.06.2010 [PERSON] належить транспортний засіб ПВА причіп бортовий, реєстраційний номер [NUMBER] , 2009 року випуску. Також [PERSON] належить транспортний засіб мопед марки SUZUKI модель AZ 50 LETS, реєстраційний номер [NUMBER] , 1998 року випуску, на підставі тимчасового реєстраційного талону серії [NUMBER] від 05.03.2015. 24.07.2020 [PERSON] був придбаний автомобіль TOYOTA COROLLA, реєстраційний номер [NUMBER] , 2012 року випуску, що вбачається з відповідного договору купівлі-продажу транспортного засобу 1443/2020/2115651. В інтересах продавця [PERSON] на підставі доручення діяла [PERSON] . Вказаний автомобіль 24.07.2020 був зареєстрований за [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 24.07.2020. [PERSON] при наймі з 2019 року набув статусу члена гаражного кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Жигулі», що видно з посвідчення № [NUMBER] а також з відповідних квитанцій, згідно яких [PERSON] сплатив членські внески у лютому 2019 - 550 грн, у лютому 2020 - 550 грн. У січні 2022 та у липні 2023 внески у розмірі 550 грн сплачені [PERSON] [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS] , що видно з свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.10.2019. [PERSON] був знятий з 08.12.2020 з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] за відповідною заявою, що вбачається з відповідної довідки № 21-17/321 від 17.01.2022 Відділу з ведення обліку реєстрації місця проживання Слов`янської міської ради. 04.11.2021 [PERSON] уклав декларацію № 0001-44К5-53А0 про вибір лікаря, згідно п.1.2.1 вказаної декларації, довіреною особою [PERSON] вказав [PERSON] . Квитанціями/чеками від 30.10.2021 вбачається придбання ліків. Як вбачається з результатів лабораторних досліджень ТОВ «Код здоров`я» від 30.11.2021 у [PERSON] виявлено РНК-вірус COVID-19. [INFO] [PERSON] помер, що видно з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.12.2021. З довідки про причину смерті до форми № 106/о № 592 вбачається, що [PERSON] помер від двобічної крупновогнищевої пневмонії. 30.11.2021 [PERSON] придбала речі для поховання на загальну суму 7920 грн, що вбачається з квитанції ФОП [PERSON] . Аналізуючи зміст та дати свідоцтва про смерть, медичних документів, чеків на придбання ліків та речей для поховання, суд набуває висновку, що зазначені у чеках витрати були понесені [PERSON] у зв`язку із хворобою та похованням саме [PERSON] . Згідно страхового полюсу ПрАТ КД « Життя» від № 1000049888, саме [PERSON] зазначена [PERSON] як вигодонабувач на випадок його смерті. 10.02.2020 [PERSON] було здійснено страхову виплату у зв`язку зі смертю [PERSON] у розмірі 32082,94 грн., що вбачається з листа ПрАТ КД « Життя» від 10.02.2022 року. З копії спадкової справи № 31/2022, заведеної Першою слов`янською державною нотаріальною конторою до майна померлого [INFO] [PERSON] , вбачається, що 14.02.2022 та 20.02.2024 [PERSON] звернулася до Першої слов`янської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , що також вбачається з відповідних заяв та Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 20.01.2022 №68180951. 21.02.2021пономарьвоа [PERSON] отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність документів, які підтверджують родинні або інші відносини зі спадкодавцем. Листом №103/02-14 від 07.02.2024 нотаріус повідомив, що з заявами про прийняття спадщини після [PERSON] також звернулись донька [PERSON] та мати [PERSON] . Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За положеннями частин першої, другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19), від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18), від 11 грудня 2019 року в справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18), від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18). Надаючи аналіз вищевказаним письмовим документам, суд визнає їх належними на допустимими доказами на підтвердження заявлених позовних вимог. Окрім цього, факт постійного проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , також було підтверджено свідченнями свідків [PERSON] та [PERSON] , наданими в судовому засіданні. Зокрема, свідок [PERSON] пояснила, що померлий [PERSON] був її братом. та тривалий час перебував у цивільному шлюбі з [PERSON] з 2009 року. Вони разом мешкали в квартирі [ADDRESS] , вели спільний бюджет, робили спільні покупки, обидва працювали, разом допомагали їх ( її та брата) матері. [PERSON] завжди казав, що [PERSON] є його дружиною. Вони мали намір укласти шлюб, купили гараж, автомобіль, мопед, причеп, робили ремонт в квартирі. Також показала, що вона разом з ними їздили купувати автомобіль до м. Маріуполь. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що знає [PERSON] з дитинства, підтримує з нею дружні стосунки. [PERSON] та [PERSON] разом мешкали з 2009 року в квартирі [ADDRESS] , вели спільний бюджет, робили спільні покупки, їздили відпочивати, обидва працювали. Купили гараж, автомобіль , мопед, причеп, робили ремонт в квартирі. Факт спільного мешкання [PERSON] з [PERSON] також підтверджується наданими фотокартками, на яких зафіксовано [PERSON] з позивачем на родинних святах, відпочинку та в побуті, квитанціями про спільну сплату комунальних послуг за адресами: [ADDRESS] ; [ADDRESS] , відеозаписом На корить позивача також свідчить й той факт, що у останньої залишилися всі особисті документи померлого. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно вимог ст. 4 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Суд, дослідивши наявні в справі докази та проаналізувавши вищезазначені факти, з урахуванням того, що вимога позивача законна, обґрунтована та підтверджена належними та допустимими доказами, які, в свою чергу, є послідовними та логічними, а тому, не викликають сумніву в їх правдивості, приймаючи до уваги, що [PERSON] позбавлена можливості у здійсненні права на спадкування в інший спосіб, крім встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем, приходить до висновку про доведеність факту постійного проживання [PERSON] та [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] з 2009 року по момент смерті [PERSON] . За вищевказаного обґрунтування суд вважає неслушними заперечення відповідача [PERSON] щодо недоведеності факту спільного проживання [PERSON] та [PERSON] . Факт реєстрації [PERSON] в будинку по [ADDRESS] не спростовує позицію позивача, оскільки наявність або відсутність реєстрації сама по собі не позбавляло останнього спільно мешкати [PERSON] у належній їй квартирі Доводи [PERSON] про те, що у спірний період [PERSON] не мала достатнього доходу, не є слушними, оскільки довідки, на які посилається відповідачка, не виключають можливості отримання [PERSON] доходу з інших чи з неофіційних джерел. Факт зміни назви вулиці Торскій підтверджений відповідним рішення Слов`янської міської ради від 11.09.2015 № 23-LXXXII-6 та жодним чином не впливає на суть позовних вимог. Твердження [PERSON] про те, що квитанції, надані позивачкою, про сплату комунальних послуг по [ADDRESS] , не відносяться до предмету доказування по справі, оскільки вказане житло належить матері [PERSON] , суд вважає помилковими. Навпаки, на думку суду, використання [PERSON] своєї банківської картки при сплаті комунальних послуг за місцем мешкання матері [PERSON] , свідчать про близькі, сімейні стосунки, що існували між [PERSON] та [PERSON] . У постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 760/459/16-ц (провадження № 61-8161св18) зроблено висновок про те, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (§ 23 рішення у справі «Проніна проти України»). Такими чином, суд вважає можливим не приймати до уваги інші доводи відповідачки [PERSON] , оскільки вони є алогічними, непослідовними, суперечливими та такими, що у повному обсязі спростовуються доказами по справі. Частина доводів щодо законності дій нотаріуса, взагалі не відносяться до предмету спору. Суд критично ставиться до показань свідка [PERSON] та не приймає їх до уваги, оскільки вказаний свідок доводиться матір`ю відповідача [PERSON] , що викликає сумнів у її об`єктивності. Крім того, клопотання про допит вказаного свідка було заявлено суду лише після того, як [PERSON] була присутня у судовому засіданні при розгляді справи по суті, що позбавило суд можливості видалити її з залу суду та істотно впливає на допустимість доказу у вигляді показань цього свідка. Розглядаючи позовну вимогу про визнання об`єктом спільної сумісної власності та визнання права власності суд керується наступним. Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Стаття 63 СК України, передбачає, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними. За приписами ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а у випадку, коли дружина та чоловік не домовилися між собою про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Частинами 2, 3 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Предметом спору в даній справі є: транспортний засіб ПВА причіп бортовий; мопед марки SUZUKI; автомобіль TOYOTA COROLLA, реєстраційний номер [NUMBER] ; членство у гаражно-будівельному кооперативі «Жигулі». З правовстановлюючих документів, що були проаналізовані судом раніше, вбачається, що право власності на спірне майно чи право користування ним (гараж) виникло в період з жовтня 2009 по 29.11.2021 року тобто саме в період спільного мешкання [PERSON] та [PERSON] . Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17. Отже, набуття майна за час перебування у шлюбі створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Доказів протилежного суду не надано. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Виходячи з викладеного вище, за результатами розгляду справи суд дійшов висновку, про необхідність визнання за позивачкою права власності на частину транспортного засобу ПВА причіп бортовий; мопеду марки SUZUKI; автомобіля TOYOTA COROLLA, реєстраційний номер [NUMBER] ; а також право на членство у гаражно-будівельному кооперативі «Жигулі». Позивачка не вимагає відшкодування судових витрат.

Outcome: approved