Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

Позивач ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Ріальто» звернувся\~до суду\~з позовом\~до відповідача\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором\~№210714-2847-5\~від 14.07.2021\~року у\~розмірі 21060,00\~гривень.\~В обґрунтування\~позову зазначено,\~що 14.07.2021\~року між\~ [PERSON] \~і ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Ріальто» укладено\~кредитний договір\~№210714-2847-5,\~за умовами\~якого ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Ріальто» надало\~відповідачці кредит\~у сумі\~6000,00\~грн.,\~строком на\~30\~днів,\~шляхом переказу\~на її\~платіжну картку,\~зі сплатою\~відсотків за\~користування кредитом\~у розмірі\~1,7\~%\~від суми\~кредиту за\~кожен день\~користування та\~4\~%\~від залишку\~суми кредиту\~за кожен\~день прострочення\~терміну повернення\~кредиту.\~Укладений кредитний\~договір не\~відноситься до\~споживчого кредитування,\~оскільки відповідно\~до ч.2.\~ст.3\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування»,\~дія даного\~закону не\~поширюється на\~договори,\~що містять\~умову про\~споживчий кредит\~у формі\~кредитування рахунку\~зі строком\~погашення кредиту\~до одного\~місяця,\~та кредитні\~договори,\~що укладаються\~на строк\~до одного\~місяця.\~Кредитний договір\~був укладений\~в електронному\~вигляді шляхом\~реєстрації відповідачки\~на веб-сайті\~в мережі\~Інтернет та\~підписання кредитного\~договору електронним\~підписом з\~одноразовим ідентифікатором,\~відповідно до\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію».\~Кредитні кошти\~були відправлені\~відповідачці 14.07.2021\~року на\~платіжну картку\~емітовану АТ\~«Ощадбанк». Крім цього,\~відповідачкою було\~пролонговано кредитний\~договір шляхом\~сплати комісії\~у розмірі\~250,00\~грн.,\~що підтверджується\~чеком і\~сплатою відсотків\~відповідно до\~п.п.2.3.4\~кредитного договору\~та відповідно\~до Правил.\~Відповідачка не\~повернула своєчасно\~суму кредиту\~та нараховані\~відсотки,\~у зв`язку\~з чим\~станом на\~14.09.2023\~року заборгованість\~за кредитним\~договором становить\~21060,00\~грн.,\~яка складається\~з 6000,00\~грн.\~-\~заборгованості за\~кредитом,\~3060,00\~грн.\~-\~заборгованості за\~нарахованими процентами\~відповідно до\~п.1.2\~кредитного договору\~за ставкою\~1,7\~%\~за кожен\~день користування\~кредитом в\~період з\~14.07.2021\~року по\~13.08.2021\~року (включно),\~12000,00\~грн.\~-\~заборгованості за\~процентами,\~нарахованими відповідно\~до п.3.3\~кредитного договору\~за ставкою\~4\~%\~від суми\~несвоєчасно повернутого\~кредиту за\~кожний день\~прострочення за\~період з\~20.10.2021\~року по\~08.12.2021\~року (включно).\~Нарахування процентів\~за договором\~№210714-2847-5\~від 14.07.2021\~року зупинено\~08.12.2021\~року відповідно\~до п.4.6\~Правил. За таких обставин, ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь 21060,00 грн. заборгованості за кредитним договором, а також 2684,00 грн. витрат по сплаті судового збору і 9000,00 грн. витрат на правову допомогу. 06.10.2023 року від відповідачки до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій вона просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що вона брала мікрозайм в фінансовій компанії «Ріальто» у розмірі 6000,00 грн., загально сплатила цій фінансовій компанії три платежі: 13.08.2021 року 257,50 грн., з них 7,5 грн. комісія операції, 20.08.2021 року 3816,74 грн., з них 42,74 грн. комісія операції, 20.09.2021 року 3095,60 грн., з них 35,60 грн. комісія. Тобто, загальна сума виплат перевищує тіло кредиту і становить 7084,00 грн. чистої виплати без врахування комісії по операціям. Таким чином, вона сплатила повну суму тіла кредиту і навіть більше. 01.11.2023\~року від\~представника відповідачки\~до суду\~надійшли письмові\~пояснення по\~справі,\~в яких\~зазначено,\~що п.3.3\~кредитного договору\~встановлено розмір\~процентної ставки\~відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~625\~ЦК Україну\~як відповідальність\~за порушення\~грошового зобов`язання.\~Відповідно до\~додатку №1\~до договору\~і графіка\~розрахунків сукупна\~вартість позики\~складає 9060,00\~гривень,\~що включає:\~6000,00\~гривань \~суму кредиту\~та 3060,00\~гривень \~проценти за\~користування позикою.\~Відповідачка виконала\~умови договору\~частково та\~згідно з\~наданих до\~відзиву банківських\~квитанцій повернула\~7084,00\~гривень. Відповідно до\~визначеного сторонами\~графіку розрахунків,\~який є\~невід`ємною\~частиною договору\~позики,\~повернення позики\~здійснюється позичальником\~одним платежем\~13.08.2021\~року в\~сумі 9060,00\~гривень. Таким чином,\~позикодавець відповідно\~до ст.1048\~ЦК України\~має право\~стягнути заборгованість\~по нарахованих\~та несплачених\~процентах за\~користування кредитними\~коштами у\~межах погодженого\~сторонами строку\~кредитування,\~тобто до\~13.08.2021\~року.\~Після закінчення\~строку його\~дії у\~позикодавця відсутні\~правові підстави\~нараховувати передбачені\~договором проценти. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, свідчить про те, що визначена до стягнення заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою в сумі 12000,00 грн. включає період з 20.10.2021 року по 08.12.2021 року, який виходить за межі строку кредитування. Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позикодавцем вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках та прострочених відсотках за користування позикою за період з 20.10.2021 року по 08.12.2021 року є безпідставною та задоволенню не підлягає. Враховуючи наведене, відповідачка визнає позов частково в сумі 1976 гривень залишок заборгованості за основною сумою позики. У задоволенні решти позовних вимог представник відповідачки просить відмовити. 22.03.2024 року від представника відповідачки надійшов контррозрахунок суми заборгованості за кредитним договором. Представник позивача, будучи повідомленим судом своєчасно і належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справи за його відсутності. Відповідачка і її представник, будучи повідомленими судом належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Представник відповідачки надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справи за їхньої відсутності, а також зазначила, що відповідачка визнає позовні вимоги лише в розмірі 1976,00 грн., проти задоволення іншої частини позовних вимог заперечують на підставах, зазначених у письмових поясненнях по справі та з урахуванням доводів, викладених у контррозрахунку заборгованості. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов таких висновків. Судом встановлено і підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 14.07.2021 року між [PERSON] і ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» укладено кредитний договір №210714-2847-5 (а.с.12-14), за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» надало відповідачці кредит у сумі 6000,00 грн. (п.1.1 договору), строком на 30 днів (п.1.3 договору), шляхом переказу на її платіжну картку (п.1.6 договору), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,7 % від суми кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 620,50 %) користування кредитом у межах строку, визначеного в п.1.3 цього договору (п.1.2 договору). Відповідно до п.1.4 кредитного договору №210714-2847-5 від 14.07.2021 року невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу Інтернет ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто», які розміщені на сайті monetka.ua. Згідно з п. 1.5 кредитного договору №210714-2847-5 від 14.07.2021 року сукупна вартість кредиту зазначена у графіку розрахунків, що є невід`ємною частиною цього договору. У відповідності до п. 2.3.4 кредитного договору №210714-2847-5 від 14.07.2021 року позичальник має право здійснити оформлення продовження строку надання кредиту та строку дії договору, скориставшись одним з варіантів процедури продовження строку надання кредиту та дії договору, визначених у Правилах. Відповідно пункту 2.4.1 кредитного договору №210714-2847-5 від 14.07.2021 року позичальник зобов`язаний у встановлений договором строк повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Кредитний договір укладено в електронному вигляді, шляхом реєстрації відповідачки на веб-сайті в мережі Інтернет, і підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.19, 20-21, 22). Сторонами було погоджено графік розрахунку, з якого вбачається, що 13.08.2021 року позичальник мав повернути 6000,00 грн. суми кредиту та 3060,00 грн. нарахованих процентів, всього до сплати 9060,00 грн. (а.с.15). Кредитні кошти були відправлені відповідачці 14.07.2021 року на платіжну картку емітовану АТ «Ощадбанк» (а.с.109-110). Квитанцією №424275457 від 14.07.2021 року підтверджується, що ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» перерахувало на картковий рахунок, який належить відповідачці, грошові кошти у розмірі 6000,00 грн. У графі «призначення» вказано перерахування коштів за договором №210714-2847-5 від 14.07.2021 року на умовах фінансового кредиту (а.с.16). Відповідно до статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (стаття 207 ЦК України). Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За положеннями статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відтак будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19. У своєму позові ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» просило стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 21060,00 грн., яка складається з 6000,00 грн. - заборгованості за кредитом, 3060,00 грн. - заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п.1.2 кредитного договору за ставкою 1,7 % за кожен день користування кредитом в період з 14.07.2021 року по 13.08.2021 року (включно), 12000,00 грн. - заборгованості за процентами, нарахованими відповідно до п.3.3 кредитного договору за ставкою 4 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день прострочення за період з 20.10.2021 року по 08.12.2021 року (включно) (а.с.18). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з п.3.3 кредитного договору №210714-2847-5 від 14.07.2021 року, у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених п.1.3 договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою 4,0 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування (річна процентна ставка становить 1460,00 %) кредитом понад строк, зазначений у п.1.3 цього договору. Сторони домовилися, що процентна ставка, визначена у цьому пункті договору, нараховується відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. У п.5.2 кредитного договору №210714-2847-5 від 14.07.2021 року зазначено, що позичальник, підписуючи даний договір, засвідчив, що ознайомлений, повністю розуміє та погоджується з усіма умовами та змістом договору, додатків до нього та Правил і зобов`язується їх дотримуватись; інформація, надана товариством, забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги за цим договором без нав`язування її придбання. Невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу Інтернет ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» (далі-Правила), які розміщені на сайті monetka.ua (а.с.23-30). Згідно з п. 4.14 Правил, впродовж терміну договору позичальник має право продовжити строк його дії (зробити пролонгацію), сплативши нараховані проценти по кредиту (до закінчення терміну договору), при цьому, продовження відбувається на строк, зазначений у договорі при отримання кредиту, та діє з дати сплати нарахованих процентів. Також, для продовження договору можливо скористатися послугою пролонгації «за комісію», сплативши комісію, яка відображена в особистому кабінеті. Строк пролонгації договору «за комісію» становить 7 або 14 днів. Встановлено, що строк дії договору сторонами визначений 30 днів, якщо позичальник не виявить наміру пролонгувати даний договір (п.1.3 договору). Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позичальником дій, обумовлених пунктом 4.14 Правил. Отже, кредитний договір №210714-2847-5 від 14.07.2021 року не був пролонгований та закінчив свою дію 13.08.2021 року. Посилання представника позивача у позовній заяві, що відповідачкою було пролонговано кредитний договір шляхом сплати комісії у розмірі 250 грн. не заслуговують на увагу, оскільки наявна в матеріалах справи квитанція не містить жодних ідентифікуючих даних щодо особи платника комісії та не може розглядатись судом як підстава для продовження строку дії кредитного договору, оскільки немає жодної юридичної сили. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зробила правовий висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. У зазначеній постанові Верховний Суд, розглядаючи питання стягнення штрафних санкцій за договором споживчого кредитування, сформував низку правових висновків. Зокрема, Велика Палата розмежувала поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання». Надаючи правову оцінку вказаним поняттям у частині нарахування штрафних санкцій за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього. Відрізняються терміни в тому випадку, коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Указаний висновок міститься у п. 35 Постанови. В пункті 54 Постанови Верховний Суд вказує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Тобто, припинення нарахування передбачених договором процентів можливо у двох випадках: закінчення строку кредитування, який визначений договором, та пред`явлення вимоги в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 статті 625 ЦК України). За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення із [PERSON] процентів за кредитом у розмірі 12000,00 грн., нарахованих внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань після спливу строку кредитування, задоволенню не підлягають. При цьому ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» не пред`являло до позичальниці позовних вимог щодо стягнення трьох процентів річних від простроченої суми відповідно до статті 625 ЦК України. Пунктом 3.3. кредитного договору №210714-2847-5 від 14.07.2021 року передбачено нарахування відсотків за підвищеною ставкою 4 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування кредитом, а не за кожен день прострочення. З огляду на викладене суд відхиляє доводи позивача у позовній заяві про те, що саме пунктом 3.3 кредитного договору передбачено нарахування процентів відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, як відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Таким чином, з урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п.3.3 кредитного договору за ставкою 4% за кожен день користування кредитом за період з 20.10.2021 року по 08.12.2021 року (включно), що становить 12000,00 грн., після спливу строку кредитування (13.08.2021 року), є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. Отже, на користь позивача підлягають стягненню сума фактично отриманих відповідачкою коштів у сумі 6000,00 грн. та обумовлені 30-ти денним строком дії договору 1,7 % за кожен день користування кредитом (за період з 14.07.2021 року по 13.08.2021 року включно) у сумі 3060,00 грн., а разом 9060,00 грн., що підтверджується і графіком розрахунку. При цьому, відповідачка у відзиві зазначила, що загально сплатила позивачу три платежі: 13.08.2021 року 250,00 грн. (а.с.73), 20.08.2021 року 3774,00 грн. (а.с.71), 20.09.2021 року 3060,00 грн. (а.с.72) і надала на підтвердження відповідні квитанції. З розрахунку, наданого позивачем, також вбачається, що [PERSON] повернуто кредитні кошти 20.08.2021 року 3774,00 грн., 20.09.2021 року 3060,00 грн. (а.с.18). Таким чином, відповідачкою було повернуто кредитні кошти і сплачено проценти на загальну суму 7084 гривень (3774,00 + 3060,00 + 250). З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Фінансова Компанія «РІАЛЬТО», з урахуванням повернутих позичальником кредитних коштів і сплачених відсотків у розмірі 1976,00 гривень. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 грн. (а.с.51), як передбачено ст.4 Закону України «Про судовий збір». Оскільки, суд частково задовольняє вимоги на суму 1976,00 грн., що становить 9,38 % від ціни позову, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 251,76 грн. судових витрат. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачки витрат на правову допомогу в розмірі 9000,00 грн. суд зазначає наступне. Як вбачається з матеріалів справи, інтереси позивача представляє адвокат Руденко\~К.В., який діє на підставі довіреності від 15.03.2023 року (а.с.46-47). На підтвердження понесення витрат на правову допомогу представником позивача надано: договір №02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02.06.2022 року, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» та ФОП [PERSON] (а.с.41-44); копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2412, видане Радою адвокатів Полтавської області 23.10.2018 року (а.с.45); копію платіжної інструкції №532 від 06.06.2023 року на суму 111030,00 грн. (а.с.50); копію акту приймання передачі наданих послуг № 107 до договору № 02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02.06.2022 року, відповідно до якого оплата за підготовку позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором №210714-2847-5 від 14.07.2021 року та клопотання про витребування доказів, що подається разом з позовною заявою становить 8000,00 грн., складання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику [PERSON] за договором №210714-2847-5 від 14.07.2021 року складає 1000,00 грн., тобто загальний розмір юридичних послуг становить 9000,00 грн. З огляду на зазначене, враховуючи фактичний обсяг наданих адвокатом Руденко\~К.В. юридичних послуг, враховуючи, що позов задоволено частково у розмірі лише 9,38 %, зважаючи на співмірність суми витрат із складністю справи та відповідність суми понесених витрат критеріям реальності і розумності, час, витрачений адвокатом Руденко К.В. на виконання відповідних робіт (надання послуг), суд вважає, що стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» підлягають витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 844,20 грн., що буде співмірним до наданих послуг і задоволених вимог. За таких обставин, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню в частині стягнення суми заборгованості з відповідача у розмірі 1976,00 грн. та судових витрат у загальному розмірі 1095,96 грн. (251,76 + 844,20).

Outcome: partial