Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-19 00:00:00

01 березня 2024 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Дунаєвецької міської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна. Позивач [PERSON] посилається в обґрунтування своїх позовних вимог на те, що 01 червня 1993 року він купив у радгоспа "Жовтневий" частину приміщення старої школи з відповідною частиною господарських будівель за літерою А-1, загальною площею 105 кв.м., розташовані на земельній ділянці розміром 500 кв.м. по [ADDRESS] . 31 січня 2024 року позивач [PERSON] звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно для проведення реєстраційних дій на вказане майно. Проте, рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 05 лютого 2024 року № 71427530 позивачу [PERSON] було відмовлено в проведенні реєстраційних дій відносно вказаного об`єкта, у зв`язку із наявними суперечностями між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: згідно договору купівлі-продажу, укладеного 01 червня 1993 року між радгоспом "Жовтневий" та позивачем [PERSON] , у власність останнього перейшло нерухоме майно - частина приміщення старої школи з відповідною частиною господарських будівель, розташованих по [ADDRESS] . Вказане приміщення було зареєстровано 29 жовтня 1993 року Дунаєвецьким МКП по інвентаризації "Інвентарбюро" на правах особистої власності за позивачем [PERSON] , та записано в книгу реєстрації за № 2-279. З довідки КП ДМР "Інвентарбюро" від 25 січня 2024 року № 30 вбачається, що 29 жовтня 1993 року за позивачем [PERSON] зареєстрована та записана в книзі реєстрації № 2-279 квартира [ADDRESS] (на даний час - с.Мушкутинці Дунаєвецької міської територіальної громади Кам`янець-Подільського району Хмельницької області), на підставі договору купівлі-продажу від 01 червня 1993 року, укладеного між радгоспом "Жовтневий" та позивачем [PERSON] . У зв`язку із наявними суперечностями між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно позивач [PERSON] обмежений у своєму праві на оформлення та розпорядження належним йому нерухомим майном. На підставі викладеного позивач [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення, розташоване по [ADDRESS] , загальною площею 114,1 кв.м., а саме: за літерою "А-1" - загальною площею 66,0 кв.м. (в тому числі: коридор 1 - площею 3,6 кв.м., коридор 2 - площею 5,5 кв.м., приміщення 3 - площею 8,3 кв.м., приміщення 4 - площею 19,7 кв.м., приміщення 5 - площею 15,5 кв.м., приміщення 6 - площею 3,6 кв.м., приміщення 7 - площею 3,4 кв.м., приміщення 8 - площею 6,4 кв.м.); за літерою "Б" - загальною площею 48,1 кв.м. (в тому числі: приміщення 1 - площею 35,8 кв.м., приміщення 2 - площею 7,8 кв.м., приміщення 3 - площею 4,5 кв.м.). 05 березня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень. 22 березня 2024 року від відповідача Дунаєвецької міської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області надійшов відзив, яким відповідач повідомив, що не заперечує проти задоволення позову. 09 квітня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 27 листопада 2024 року до участі в цивільній справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, КП ДМР "Інвентарбюро". Третій особі встановлено строк для подання письмових пояснень. В судовому засіданні представник позивача Антал Л.В. підтримала позов. В судове засідання представник відповідача Дунаєвецької міської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - відповідач просить суд розглядати справу за відсутності їхнього представника, проти задоволення позову не заперечує. В судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, КП ДМР "Інвентарбюро" Пантілімонов Я.А. не заперечував проти задоволення позову та пояснив, що в січні 2024 року позивач [PERSON] звернувся до КП ДМР "Інвентарбюро" для проведення реєстраційних дій на нежитлове приміщення, розташоване по [ADDRESS] . 25 січня 2024 року КП ДМР "Інвентарбюро" повідомив позивачу [PERSON] , що за ним вже зареєстрована квартира [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 01 червня 1993 року, укладеного між радгоспом "Жовтневий" та позивачем [PERSON] , яка зареєстрована 29 жовтня 1993 року Дунаєвецьким МКП "Інвентарбюро" в книзі № 2 за реєстровим № 279. Надати роз`яснення про те, чому при укладенні договору купівлі-продажу частини приміщення старої школи колишній працівник Дунаєвецького МКП "Інвентарбюро" здійснив запис про реєстрацію квартири з вказаною часткою не представляється за можливе, оскільки з наявних у інвентарній справі документів не вбачається реконструкція з нежитлового приміщення в житлове приміщення. Крім того, з 01 січня 2013 року реєстрацію прав на нерухоме майно здійснює орган Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. 01 червня 1993 року радгосп "Жовтневий" продав, а позивач [PERSON] купив частину приміщення старої школи з відповідною частиною господарських будівель за літерою А-1, загальною площею 105 кв.м., розташовані на земельній ділянці розміром 500 кв.м. по [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 01 червня 1993 року. Право особистої власності позивача [PERSON] на будинок по [ADDRESS] було зареєстровано 29 жовтня 1993 року Дунаєвецьким МКП по інвентаризації "Інвентарбюро" та записано в книгу реєстрації за № 2-279. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 05 лютого 2024 року № 71427530 позивачу [PERSON] було відмовлено в проведенні реєстраційних дій відносно вказаного об`єкта, у зв`язку із наявними суперечностями між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: згідно договору купівлі-продажу, укладеного 01 червня 1993 року між радгоспом "Жовтневий" та позивачем [PERSON] , у власність останнього перейшло нерухоме майно - частина приміщення старої школи з відповідною частиною господарських будівель, розташована по [ADDRESS] . Вказане приміщення було зареєстровано 29 жовтня 1993 року Дунаєвецьким МКП по інвентаризації "Інвентарбюро" на правах особистої власності за позивачем [PERSON] , та записано в книгу реєстрації № 2-279. З довідки КП ДМР "Інвентарбюро" від 25 січня 2024 року № 30 вбачається, що 29 жовтня 1993 року за позивачем [PERSON] зареєстрована та записана в книзі реєстрації № 2-279 квартира [ADDRESS] (на даний час - с.Мушкутинці Дунаєвецької міської територіальної громади Кам`янець-Подільського району Хмельницької області), на підставі договору купівлі-продажу від 01 червня 1993 року, укладеного між радгоспом "Жовтневий" та позивачем [PERSON] . З інформаційної довідки КП ДМР "Інвентарбюро" від 21 лютого 2024 року № 12 вбачається, що радгосп "Жовтневий" продав 01 червня 1993 року три частини будівлі старої школи з відповідною частиною господарських будівель: -35/100 [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 01 червня 1993 року, зареєстровано 07 лютого 1994 року в книзі № 2 за реєстровим № 279, як квартиру [ADDRESS] ; -28/100 [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 01 червня 1993 року, зареєстровано 29 жовтня 1993 року в книзі № 2 за реєстровим № 279, як квартиру [ADDRESS] , (12 лютого 1998 року [PERSON] передав [PERSON] вказану частку, на підставі договору міни, посвідченого приватним нотаріусом Дунаєвецького нотаріального округу Хмельницької області Магерою Н.Ф. Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області (справа № 674/1551/16-ц) від 25 листопада 2016 року за [PERSON] визнано право власності на вказаний об`єкт та присвоєно нову адресу: [ADDRESS] ); -37/100 [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 01 червня 1993 року, зареєстровано 29 жовтня 1993 року в книзі № 2 за реєстровим № 279, як квартиру [ADDRESS] . Технічну інвентаризацію будівлі старої школи з відповідною частиною господарських будівель було проведено 07 лютого 1994 року 25 січня 2024 року КП ДМР "Інвентарбюро" виготовив [PERSON] технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна - громадського призначення, розташований по [ADDRESS] . З вказаного технічного паспорту вбачається, що у власності [PERSON] знаходиться об`єкт нерухомого майна, загальною площею 114,1 кв.м., з яких: літера А-1 - загальною площею 66,0 кв.м. (в тому числі: коридор 1 - площею 3,6 кв.м., коридор 2 - площею 5,5 кв.м., приміщення 3 - площею 8,3 кв.м., приміщення 4 - площею 19,7 кв.м., приміщення 5 - площею 15,5 кв.м., приміщення 6 - площею 3,6 кв.м., приміщення 7 - площею 3,4 кв.м., приміщення 8 - площею 6,4 кв.м.); літера Б - загальною площею 48,1 кв.м. (в тому числі: приміщення 1 - площею 35,8 кв.м., приміщення 2 - площею 7,8 кв.м., приміщення 3 - площею 4,5 кв.м.). Згідно ч.4 ст.41 Конституції України н іхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України к ожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.2 ст.15 ЦК України к ожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України к ожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України с пособами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України в ласникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України в ласник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.2 ст.319 ЦК України в ласник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. П ри здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно ч.3 ст.319 ЦК України у сім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ч.4 ст.319 ЦК України в ласність зобов`язує. Згідно ч.5 ст.319 ЦК України в ласник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно ч.6 ст.319 ЦК України д ержава не втручається у здійснення власником права власності. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України п раво власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.2 ст.321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч.2 ст.328 ЦК України п раво власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно ч.1 ст.392 ЦК України в ласник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч.1 ст.4 ЦКУ РСР (в редакції на час виникнення правовідносин) ц ивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов`язки. Згідно ч.2 ст.4 ЦКУ РСР (в редакції на час виникнення правовідносин) відповідно до цього цивільні права і обов`язки виникають: з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; з адміністративних актів, у тому числі для державних, кооперативних та інших громадських організацій - з актів планування; в результаті відкриттів, винаходів, раціоналізаторських пропозицій, створення творів науки, літератури і мистецтва; внаслідок заподіяння шкоди іншій особі, а так само внаслідок придбання або збереження майна за рахунок коштів іншої особи без достатніх підстав; внаслідок інших дій громадян і організацій; внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання цивільно-правових наслідків. Згідно ч.1 ст.128 ЦКУ РСР (в редакції на час виникнення правовідносин) право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно ч.2 ст.151 ЦКУ РСР (в редакції на час виникнення правовідносин) зобов`язання виникають з договору або інших підстав, зазначених у статті 4 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.153 ЦКУ РСР (в редакції на час виникнення правовідносин) договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Згідно ч.2 ст.153 ЦКУ РСР (в редакції на час виникнення правовідносин) істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Згідно ч.1 ст.224 ЦКУ РСР (в редакції на час виникнення правовідносин) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч.1 ст.2 Закону України "Про власність" (в редакції ЗУ "Про власність" від 03 лютого 1993 року № 697-ХІІ) право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Згідно ч.2 ст.2 Закону України "Про власність" (в редакції ЗУ "Про власність" від 03 лютого 1993 року № 697-ХІІ) право власності в Україні охороняється законом. Держава забезпечує стабільність правовідносин власності. Згідно ч.3 ст.2 Закону України "Про власність" (в редакції ЗУ "Про власність" від 03 лютого 1993 року № 697-ХІІ) кожен громадянин в Україні має право володіти, користуватися і розпоряджатися майном особисто або спільно з іншими. Згідно ч.4 ст.2 Закону України "Про власність" (в редакції ЗУ "Про власність" від 03 лютого 1993 року № 697-ХІІ) власність в Україні виступає в таких формах: приватна, колективна, державна. Всі форми власності є рівноправними. Згідно ч.1 ст.4 Закону України "Про власність" (в редакції ЗУ "Про власність" від 03 лютого 1993 року № 697-ХІІ) власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Згідно ч.2 ст.4 Закону України "Про власність" (в редакції ЗУ "Про власність" від 03 лютого 1993 року № 697-ХІІ) власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої, не забороненої законом, діяльності, зокрема, передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування іншим особам. Згідно ч.3 ст.4 Закону України "Про власність" (в редакції ЗУ "Про власність" від 03 лютого 1993 року № 697-ХІІ) всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. В судовому засіданні достовірно встановлено, що підставою виникнення у позивача [PERSON] права на частину приміщення старої школи з відповідною частиною господарських будівель за літерою А-1, загальною площею 105 кв.м., розташована на земельній ділянці розміром 500 кв.м. по [ADDRESS] (на даний час - Дунаєвецької міської територіальної громади Кам`янець-Подільського району Хмельницької області) є договір купівлі-продажу від 01 червня 1993 року, укладений між радгоспом "Жовтневий" та позивачем [PERSON] . Вказаний договір вважається укладеним, оскільки сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах, зокрема, продавець радгосп "Жовтневий" передав майно, а покупець - позивач [PERSON] прийняв його і сплатив за нього певну грошову суму. Вказаний договір купівлі-продажу від 01 червня 1993 року не скасований та не визнаний судом недійсним. Крім того, спір про купівлю та належність за позивачем [PERSON] права власності на вищевказаний об`єкт нерухомого майна не є предметом спору в даній цивільній справі. Згідно ч.1 ст.182 ЦК України п раво власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ч.2 ст.182 ЦК України д ержавна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Згідно ч.3 ст.182 ЦК України в ідмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Згідно ч.4 ст.182 ЦК України п орядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Згідно п.1 ч.1 ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно п.1 ч.1 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" д ержавній реєстрації прав підлягають: право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на майбутній об`єкт нерухомості. Згідно п.9 ч.1 ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" д ержавна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. До 01 січня 2013 року державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна проводилась реєстраторами бюро технічної інвентаризації. З книги № 2 за реєстровим № 279 Дунаєвецького МКП по інвентаризації "Інвентарбюро" вбачається, що 29 жовтня 1993 року за позивачем [PERSON] зареєстровано квартиру [ADDRESS] (на даний час - Дунаєвецької міської територіальної громади Кам`янець-Подільського району Хмельницької області), на підставі договору купівлі-продажу від 01 червня 1993 року, укладеного між радгоспом "Жовтневий" та позивачем [PERSON] . Запису про частку квартири [ADDRESS] , яка належить позивачу [PERSON] в книзі реєстрації не вказано, проте, на зворотній стороні договору купівлі-продажу від 01 червня 1993 року зазначена частка - 37/100. Разом з тим, з технічного паспорта від 25 січня 2024 року виготовленого КП ДМР "Інвентарбюро" на замовлення позивачу [PERSON] вбачається, що не було реконструкції з нежитлового приміщення в житлове приміщення по [ADDRESS] (на даний час - Дунаєвецької міської територіальної громади Кам`янець-Подільського району Хмельницької області). За таких обставин, суд приходить до висновку, що при реєстрації 29 жовтня 1993 року Дунаєвецьким МКП по інвентаризації "Інвентарбюро" об`єкту нерухомого майна - нежитлового приміщення була допущена помилка, а саме - помилково зазначено, що за позивачем [PERSON] була зареєстрована квартира [ADDRESS] (на даний час - Дунаєвецької міської територіальної громади Кам`янець-Подільського району Хмельницької області). Державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Такий висновок зробив Верховний Суд в своїй постанові від 24 січня 2020 року (справа № 910/10987/18). Подібні висновки викладені також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року (справа № 911/3594/17), в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року (справа № 925/1121/17) та в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року (справа № 916/675/15). Оскільки позивач [PERSON] набув право власності на об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення, розташоване по [ADDRESS] (на даний час - Дунаєвецької міської територіальної громади Кам`янець-Подільського району Хмельницької області), тому суд вважає, що його права підлягають захисту. На підставі викладеного суд вважає можливим задовольнити позов та визнати за позивачем [PERSON] право власності на об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення, розташоване по [ADDRESS] , загальною площею 114,1 кв.м.

Outcome: approved