Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

07 жовтня 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами», в особі представника позивача Кожем`яченко Юлії Миколаївни, звернулось до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 10167 гривень 15 копійок та судовий збір в сумі 2422 гривні 40 копійок. \~ \~ \~ \~Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 18.03.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] уклали договір позики №1891946. Договір укладено у виді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису. Відповідно до умов вказаного договору відповідачу було надано позику в загальному розмірі 7500 грн. Сума кредиту була перерахована відповідачу на її банківський картковий рахунок. \~ \~ \~ \~26.10.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Управління активами» уклали договір факторингу №2610, згідно якого останній набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками первісного кредитора, у тому числі і до відповідача. Разом з тим, відповідач не виконує умови договору, не здійснила погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попередніх кредиторів, що призвело до виникнення у неї заборгованості у розмірі 10167 грн. 15 коп. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 09.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення, а також задоволено клопотання позивача про витребування в АТ КБ "ПриватБанк" інформації щодо належності рахунків відповідача та виписки по картковому рахунку. \~ \~ \~ \~Копію ухвали про відкриття провадження 17.10.2024 направлено відповідачці на зареєстровану адресу місця проживання, однак згідно повернутого поштового конверту з довідкою про причини повернення повернуто "За закінченням терміну зберігання" (а.с.43). Крім того, 29.10.2024 копію ухвали про відкриття провадження повторно направлено відповідачці на зареєстровану адресу місця проживання, згідно повернутого рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштове відправлення вручене 14.11.2024 (а.с. 44). Також, 04.10.2024 копію позовної заяви\~з доданими\~документами позивачем надіслано відповідачці на зазначену нею у заяві-анкеті (а.с.22). Відповідачка у встановлені судом строки правом надання відзиву на позовну заяву не скористалась. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотань про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про вирішення спору за наявними матеріалами у справі, дослідивши які, суд встановив такі обставини справи. 18.03.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», яке є фінансовою установою, та [PERSON] було укладено електронний договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1891946, який був підписаний відповідачкою одноразовим ідентифікатором «1VkWD0jYv2» (а.с. 40). Згідно з п. 1. договору, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Згідно з п. 2 договору сума позики складає 7500,00 грн., строк позики - 30 днів (дата надання позики 18.03.2021, дата повернення позики 17.04.2021, тип процентної ставки фіксована; базова процентна ставка - 1,99% на день; знижена процентна ставка 1,09 % на день; процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) 2,7% на день. Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було у повному обсязі виконано своє зобов`язання за Договором шляхом перерахування грошових коштів на картковий рахунок № [NUMBER] , який відповідач вказала у вказаному вище договорі позики. Відповідно до листа АТ КБ «Приватбанк» №20.1.0.0.0/7-241009/70381 від 13.10.2024 слідує, що на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] в банку емітовано карту № [NUMBER] . Крім того з виписки по рахунку за період з 18.03.2021 по 21.03.2021 слідує, що на вказаний картковий рахунок 18.03.2021 було зараховано кошти у сумі 7500,00 грн (а.с.38-39). Також на підтвердження факту перерахування коштів відповідачу позивачем надано до суду лист ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» №КД-000000845/ТНПП від 01.10.2024 в якому зазначено про успішність перерахування коштів 18.03.2021 у сумі 7500,00 грн. на банківську картку [NUMBER] (а.с.7 зворот). 26.10.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Управління активами» було укладено Договір факторингу №2610, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ФК «Управління активами» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за Договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1891946 від 18.03.2021. Відповідно до розрахунку заборгованості за період з 18.03.2021 по 09.09.2024 заборгованість відповідача перед позивачем становить 10167 грн. 15 коп., а саме: заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту) 7500,00 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами 2667,15 грн (а.с. 8-9). Надаючи правову оцінку дослідженим доказам та встановленим на їх підставі фактичним обставинам, суд, застосовуючи до спірних правовідносин норми матеріального і процесуального права, дійшов наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Положеннями ст. 1049 визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є, зокрема, використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Як зазначено в правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 02.11.2021 у справі №243/6552/20 (провадження №61-1347св21), будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205,207 ЦК України). Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За правилом статті 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Суд також враховує правові висновки Верховного Суду в постанові від 14 листопада 2018 року в справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18), згідно яких у разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Судом установлено, що між первіним кредитором і відповідачкою 18.03.2021 укладено договір позики на суму 7500 грн терміном на 30 днів із сплатою процентів за користування грошовими коштами 1,99 % в день шляхом підписання договору одноразовим електронним ідентифікатором. Зазначений договір відповідає вимогам законодавства України, встановленим до договору позики. Позичальник свої зобов`язання за договором позики виконав в повному обсязі, перерахувавши грошові кошти на картковий рахунок позичальника. Отже, договір позики є укладеним, його правомірність не спростована відповідачкою. Натомість, відповідачка, в порушення умов договору позики, свої зобов`язання за договором не виконала. В подальшому, 26.10.2021 первісний кредитор уклав з позивачем договір факторингу, відповідно до якого відступив позивачу право грошової вимоги до відповідачки за договором позики. Враховуючи невиконання відповідачкою своїх зобов`язань за договором позики, суд дійшов висновку про те, що в даному випадку мають місце порушення прав позивача та необхідність їх судового захисту. Суд погоджується із розрахунком заборгованості, наданим позивачем, оскільки він здійснений відповідно до умов договору позики в межах строку позики. Зважаючи на викладене суд визнає обгрунтованими позовні вимоги позивача. \~ \~ \~ \~ Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору, розмір якого становить 2 422,00 грн, які він сплатив згідно платіжної інструкції №454790685 від 04.10.2024 (а.с.28). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, враховуючи визнання судом обгрунтованості позову, з відповідачки на користь ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved