Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

У жовтні 2024 року позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди майнової шкоди. В обґрунтування позову посилаючись на те, що 15.02.2024 об 11:30 водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Mitsubishi Grandis», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по вул. Володимира Антоновича у м. Дніпрі, в районі перехрестя з вул. Робочою, виконуючи маневр повороту ліворуч допустив зіткнення з автомобілем «Mitsubishi L200», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок зіткнення автомобілю «Mitsubishi L200», реєстраційний номер [NUMBER] , спричинено механічні ушкодження. Відповідно до технічного талону транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого відділом ВІБДР Східного ТУ ВСП 15.06.2022, транспортний засіб з реєстраційним номером [NUMBER] , марка Mitsubishi, модель L200, рік випуску 2006, кузов № VIN: [NUMBER] , належить позивачу - військовій частині [NUMBER] . Даний транспортний засіб переданий позивачу за актом приймання-передачі транспортних засобів і техніки у зв`язку з загальною мобілізацією у межах виконання військово-транспортного обов`язку та введено в стрій транспортної групи експлуатації автомобільної роти військової частини [NUMBER] . Згідно з витягом з наказу командира військової частини [NUMBER] від 26.01.2024 №40 та відомістю закріплення автомобільної техніки за особовим складом військової частини [NUMBER] , автомобіль Mitsubishi L200, військовий номер [NUMBER] , закріплений за водієм автомобільної роти [PERSON] . Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03.04.2024 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В результаті дій відповідача, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну військової частини [NUMBER] , а саме автомобілю «Mitsubishi L200», реєстраційний номер [NUMBER] завдано збитків. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Mitsubishi Grandis», реєстраційний номер [NUMBER] , винного у ДТП застрахована не була. Позивач звернувся за страховим відшкодуванням до Моторного (транспортного) страхового бюро України, але отримав відмову у здійсненні регламентної виплати через те, що у страховика (МТСБУ) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, оскільки обидві сторони спору не застрахували цивільно-правову відповідальність власників транспортних засобів. За зверненням позивача, судовим експертом Дроздовим Ю.В. було проведено товарознавчу експертизу по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ. Згідно висновку експерта №4203/24, складеного 22 березня 2024 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу - автомобіль «Mitsubishi L200», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого в результаті ДТП, складає: 326 105,73 грн. Ринкова вартість колісного транспортного засобу - автомобіль «Mitsubishi L200», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , у аварійному (пошкодженому) стані після ДТП, складає: 107 371,41 грн. З вищевикладеного випливає, що вартість відновного ремонту більша за ринкову вартість. Тому матеріальний збиток (У), заподіяний власникові КТЗ, дорівнює ринковій вартості автомобіля: 326 105,73 грн., оскільки відновлювати це КТЗ економічно недоцільно. За таких обставин, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь майнову шкоду у розмірі 218\~734,32 грн. разом із судовими витратами по справі. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 10.10.2024 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у зазначеній цивільній справі, розгляд (формування та зберігання) судової справи проводиться в змішаній (паперовій та електронній) формі. Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач [PERSON] повідомлявся судом про наявність цивільної справи на розгляді у суді, стороною якої він є, шляхом направлення поштової кореспонденції суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 , постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. Судом встановлено, що позивачу Військовій частині [NUMBER] на праві власності належить автомобіль «MITSUBISHI L200», реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2006, кузов № VIN: [NUMBER] , що підтверджується копією технічного талону транспортного засобу серії [NUMBER] від 15.06.2022, виданого відділом ВІБДР Східного ТУ ВСП. Даний транспортний засіб переданий Військовій частині [NUMBER] за актом приймання-передачі транспортних засобів і техніки у зв`язку з загальною мобілізацією у межах виконання військово-транспортного обов`язку та введено в стрій транспортної групи експлуатації автомобільної роти військової частини [NUMBER] . Згідно з витягом з наказу командира військової частини [NUMBER] від 26.01.2024 №40 та відомістю закріплення автомобільної техніки за особовим складом військової частини [NUMBER] , яка є додатком №1 до даного наказу, автомобіль «Mitsubishi L200», військовий номер [NUMBER] , закріплений за водієм автомобільної роти [PERSON] . Відповідно до витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) №27 від 06.02.2024 [PERSON] прийнято на військову службу за контрактом осіб рядового складу і призначено на посаду водія першого відділення другого автомобільного взводу автомобільної роти військової частини [NUMBER] . 15.02.2024 об 11:00 водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Mitsubishi Grandis», реєстраційний номер [NUMBER] , на регульованому світлофором перехресті вул. Робоча та вул. В. Антоновича, виконуючи поворот ліворуч на включений в його напрямку зелений сигнал світлофору, не надав дорогу і скоїв зіткнення із рухавшимся у зустрічному напрямку прямо автомобілем «Mitsubishi L200», номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі були пошкодженні, а [PERSON] отримав тілесні ушкодження, чим військовій частині [NUMBER] та [PERSON] завдано збитків. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03.04.2024 відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Mitsubishi Grandis», реєстраційний номер [NUMBER] , винного у ДТП застрахована не була. Листом МТСБУ (по справі №100693) від 04.03.2024 військовій частині [NUMBER] відмовлено у здійсненні регламентної виплати у зв`язку з тим, що по відношенню до пошкодженого транспортного засобу марки MITSUBISHI з номерним знаком [NUMBER] на момент ДТП був відсутній договір зазначеного виду страхування (обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів), а тому такий транспортний засіб не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», і, відповідно, МТСБУ не має повноважень відшкодувати шкоду, заподіяну пошкодженням такого транспортного засобу. Згідно висновку експерта №4203/24 (товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ) від 22.03.2024, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу автомобіль «Mitsubishi L200», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого в результаті ДТП, складає: 326\~105,73 грн. Ринкова вартість колісного транспортного засобу - автомобіль «Mitsubishi L200», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , у аварійному (пошкодженому) стані після ДТП, складає: 107\~371,41 грн. Згідно статті 16 ЦК України відшкодування збитків є одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів. За приписами статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За загальним принципом, відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Разом з тим винна особа - володілець транспортного засобу має право застрахувати свою відповідальність, передавши обов`язок відшкодування шкоди, спричиненої за участю його транспортного засобу, страховій компанії (страховику). Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності що передбачено статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зазначена правова позиція закріплена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, провадження № 14-316цс18, з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20. Відповідно до пункту 1.7 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Згідно п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Верховний Суд України у постанові по справі №204/3413/16-ц від 31.10.2018 прийшов до висновку, що хоча передбачені пунктом 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» категорії громадян звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але керовані такими особами транспортні засоби без укладання щодо них договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не відносяться до забезпечених транспортних засобів згідно з пунктом 1.7 ст. 1 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зважаючи на ці обставини, суд приходить до висновку щодо правомірності звернення позивача з позовом про відшкодування майнової шкоди саме до [PERSON] . Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У постанові\~від 19\~вересня 2019\~року у\~справі №\~643/4161/15-ц,\~Верховний Суд\~України дійшов\~висновку про\~те,\~що відповідно\~до статті\~30\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» транспортний\~засіб вважається\~фізично знищеним,\~якщо його\~ремонт є\~технічно неможливим\~чи економічно\~необґрунтованим.\~Ремонт вважається\~економічно необґрунтованим,\~якщо передбачені\~згідно з\~аварійним сертифікатом\~(рапортом),\~звітом (актом)\~чи висновком\~про оцінку,\~виконаним аварійним\~комісаром,\~оцінювачем або\~експертом відповідно\~до законодавства,\~витрати на\~відновлювальний ремонт\~транспортного засобу\~перевищують вартість\~транспортного засобу\~до ДТП.Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Як вбачається, з висновку експерта №4203/24 (товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ) від 22.03.2024, вартість відновного ремонту транспортного засобу «Mitsubishi L200», номерний знак [NUMBER] , більша ринкової вартості. Таким чином, розмір відшкодування майнової шкоди від його пошкодження складає 218\~734,32 грн., що є різницею між ринковою вартістю даного транспортного засобу до та після ДТП. У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача майнової шкоди за пошкодження транспортного засобу «Mitsubishi L200», номерний знак [NUMBER] , у розмірі 218\~734,32 грн. З урахуванням результату розгляду справи та у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2\~624,81 грн.

Outcome: approved