Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

23 жовтня 2024 позивач ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», в інтересах якого діє представник Балюх Є.О., звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 17.03.2024 ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] уклали електронний кредитний договір (акцептування оферти) про надання коштів у позику №\~17.03.2024-100002750, відповідно до якого [PERSON] отримав від ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» кредит у розмірі 8\~000,00 грн. на строк 62 дні з кінцевим терміном повернення 17.05.2024 року. Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №\~17.03.2024-100002750, наданого позивачем, заборгованість за основною сумою боргу складає 6 300,00 грн, за відсотками 11 160, 00 грн, 400,00 грн неустойка. Загалом позивач просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості у розмірі 17 860,00 грн, а також судові витрати у розмірі 2\~422,40 грн сплаченого судового збору. Ухвалою судді Новодністровського міського суду Чернівецької області від 24.10.2024 позовна заява була залишена без руху та визначений десятиденний строк для усунення їх недоліків. Після виконання позивачем вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху ухвалою судді Новодністровського міського суду Чернівецької області від 06.11.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін. Позивач та його представник у судові засідання не з`являлися, у позовній заяві клопотали про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Споживчий центр». У вказаній заяві позивач також повідомив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судові засідання не з`являвся, проте належним чином був повідомлений, зокрема, шляхом надіслання ухвали про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви та доданих до неї документів, судових повісток (рекомендовані повідомлення поверталися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою»). Відповідно до ч.\~4 ст.\~223 ЦПК України у разі\~повторної неявки\~в судове\~засідання відповідача,\~повідомленого належним\~чином,\~суд вирішує\~справу на\~підставі наявних\~у ній\~даних чи\~доказів (постановляє\~заочне рішення). Крім того, відповідно до приписів ст.\~280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)\~відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)\~відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, на підставі ст.\~223, 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та постановити заочне рішення у справі. Перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов такого висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів сторін та застосованих норм права. Суд установив, що 17.03.2024 [PERSON] уклав з ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» електронний кредитний договір (шляхом акцептування оферти) про споживчий кредит №\~17.03.2024-100002750, за умовами якого позичальник отримав кредитні кошти у сумі 8\~000,00 грн строком на 62 дні (первинний період користування кредитом -31 день з дня його отримання, черговий період користування кредитом кожні наступні 31 днів з дня закінчення первинного періоду) з кінцевим терміном повернення 17.05.2024 року, та зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування коштами на умовах, передбачених у паспорті споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною цього договору, згідно з графіком платежів (п. 9; 10;11 заявки кредитного договору № 17.03.2024-100002750), що був підписаний одноразовим ідентифікатором відповідача (для підписання та укладання договору був відправлений код з смс на фінансовий номер телефону [NUMBER] , який належить [PERSON] ). Відповідно до умов указаного договору відповідач узяв на себе зобов`язання сплатити основну суму кредиту та проценти за користування кредитом за ставкою 2% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом кожних перших 31 днів з дня отримання чергового траншу включно, та процентна ставка «Стандарт»- фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2.5% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім періоду застосування процентної ставки «Економ». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку, тип процентної ставки - фіксована. Згідно з п. 2.3.2. пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) позичальник який має намір укласти електронний кредитний договір, ідентифікується (реєструється) в особистому кабінеті на вебсайті кредитодавця за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником в смс повідомлені на номер телефону вказаний позичальником при його ідентифікації в особистому кабінеті на вебсайті. Усі вищезазначені дії по акцептуванню договору відповідач учинив. Крім того, в заявці кредитного договору №\~17.03.2024-100002750, п. 15 передбачає неустойку в сумі 200 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. До ціни позову позивач включив 400 грн неустойки. Суд з`ясував, що позичальник підтвердив, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), невід`ємною частиною якого є заява до кредитного договору №\~17.03.2024-100002750 від 17.03.2024, з якими він попередньо уважно ознайомився, та приймає умови кредитного договору. Указана обставина підтверджується копією підтвердження кредитного договору (а.\~с.\~22). Договір був підписаний відповідачем електронним шляхом одноразовим ідентифікатором Е 927. До договору №\~17.03.2024-100002750 від 17.03.2024 додаються додатки: заявка відповідача на отримання кредиту, паспорт споживчого кредиту, інформаційне повідомлення позичальника та графік платежів зазначений у п.11 заявки кредитного договору № 17.03.2024-100002750, також позивачем наданий суду детальний розрахунок заборгованості та надходження коштів (із заявою про усунення недоліків) Усі вказані документи підписані відповідачем електронним шляхом введенням коду з смс, яке було відправлено на фінансовий номер телефону 098\~070 47 44 який належить [PERSON] одноразовим ідентифікатором Е 927. 17.03.2024 у день укладення кредитного договору ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» перерахувало грошові кошти у розмірі 8\~000,00 грн на банківський рахунок відповідача. Указана обставина підтверджується копією квитанції liqpay, у призначенні якої вказано: видача за договором №\~17.03.2024-100002750 , сума 8\~000 грн, отримувач вказаний номер карти банківської карти [PERSON] (с.\~24). Суд зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи щодо стягнення з нього грошових коштів за зобов`язаннями відповідно до умов кредитного договору, заяв по суті справи, інших клопотань, доказів на підтвердження протилежних обставин не подавав, проти позову не заперечував. Суд вважає надані позивачем докази достовірними, допустимими, належними та такими, що у своїй сукупності достатні та підтверджують обставини, на які він покликається. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2 статті 15\~Цивільного кодексу\~України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Позивач як на підставу заявлених вимог посилається на те, що слід стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 17 860,00 грн у зв`язку із порушенням зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту №\~17.03.2024-100002750 від 17.03.2024. Позаяк [PERSON] та ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» уклали електронний кредитний договір про споживчий кредит №\~17.03.2024-100002750 від 17.03.2024, за умовами якого позичальник отримав кредитні кошти у сумі 8\~000,00 грн строком на 62 дні, строк виконання зобов`язань відповідача настав 17.05.2024. Отже, суд резюмує, що у позивача виникло право вимоги стягнення заборгованості за кредитним договором. Суд частково погоджується з аргументами позивача, виходячи з таких норм права, які підлягають застосуванню. За змістом статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. За статтею\~6\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626,\~628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2\~статті 639 ЦК України). Відповідно до ст.\~13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. У статті 14 зазначеного Закону виснувано: договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Визначення кредитодавцем можливості укладення договору про споживчий кредит здійснюється на підставі відповідного запиту (заяви) споживача, у тому числі з використанням засобів дистанційного зв`язку, та оцінки кредитоспроможності споживача. Кредитодавцю забороняється встановлювати плату за розгляд запиту (заяви) про укладення договору про споживчий кредит. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Цивільно-правова відповідальність\~це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Згідно зі ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Статтею 536\~ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.\~612\~цього кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Зібрані докази вказують на те, що [PERSON] 17.03.2024 уклав електронний кредитний договір про споживчий кредит №\~17.03.2024-100002750, за умовами якого отримав кредитні кошти у сумі 8\~000,00 грн строком на 62 дні, строк виконання зобов`язань настав 17.05.2024. Відповідно до картки, наданої як розрахунок заборгованості, суд вбачає, що 06.08.2024 [PERSON] вніс суму 500 грн. яка була зарахована до сплати боргу, 07.08.2024 відповідач сплатив ще 1200 грн. Однак, ураховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» не повернуті, позицію відповідача, який жодних аргументів чи доказів для доведення протилежного не надав, а також вимоги ч.\~1 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що свідчить про порушення прав позивача, а тому суд вважає, що право позивача на повернення заборгованості по тілу кредиту та нарахованих відсотках підлягає захисту в судовому порядку. Шляхом проведення розрахунків відсотків за користування кредитними коштами суд установив, що сума відсотків за первинний період (31 день) розрахована за ставкою 2\~%, нвступні 31 день за ставкою 2,5 відсотки за кожен день користування кредитними коштами. Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача за відсотками становить 4\~960+6\~200=11\~160 грн, що відповідає розміру заборгованості за відсотками, яку просить стягнути з відповідача товариство. Щодо тіла кредиту, то позивач відмінусував сплачені відповідачем кошти у серпні 2024 сукупно у розмірі 1\~700 грн і справедливо просить стягнути з [PERSON] заборгованість за тілом кредиту у розмірі 6\~300 грн. Таким чином, відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором про споживчий кредит №\~17.03.2024-100002750 від 17.03.2024, де заборгованість за тілом кредиту складає 6 300,00, за відсотками 11 160,00 грн. Щодо стягнення з відповідача неустойки у розмірі 400,00 грн суд вважає за необхідне зазначити таке. Відповідно до п.\~18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (Розділ доповнено пунктом 18 згідно із Законом\~№ 2120-IX від 15.03.2022). На підставі Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022р. «Про введення воєнного стану в Україні»,\~який затверджено\~Законом України\~«Про затвердження\~Указу Президента\~України «Про\~введення воєнного\~стану в\~Україні» від\~24.02.2022р.,\~в Україні\~введено воєнний\~стан із\~05\~години 30\~хвилин 24\~лютого 2022\~року строком\~на 30\~діб.\~Надалі воєнний\~стан неодноразово\~безперервно продовжувався,\~зокрема,\~останній раз\~Указом Президента\~України №\~740/2024\~від 28.10.2024\~«Про продовження\~строку дії\~воєнного стану\~в Україні»,\~який затверджено\~Законом України\~«Про затвердження\~Указу Президента\~України «Про\~продовження строку\~дії воєнного\~стану в\~Україні» від\~29.10.2024р.\~воєнний стан\~в Україні\~було продовжено\~до 07 лютого 2025 року. Таким чином, суд доходить переконання, що у частині стягнення неустойки у розмірі 400,00 грн. з [PERSON] на користь ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» слід відмовити. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що у даному випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача щодо порядку погашення заборгованості за кредитним договором та вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, шляхом стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» сукупно заборгованості 17 860,00 грн. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає. Згідно ізст.133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові-на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як убачається з матеріалів справи, позивач сплатив судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн. Відповідно до ч.\~3 ст.\~4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Відповідно до позовних вимог ціна позову у даній справі становила 17\~860 грн. Позовні вимоги задоволено частково на загальну суму 17\~460 грн, в іншій частині відмовлено. Отже, розмір задоволених позовних вимог у пропорційному відношенні становить 97,648 %: (17\~440?100\~%) ?17\~860 = 97, 648\~%.. Отже, підлягає розподілу судові витрати в сумі 2\~422,40 грн, які слід розподілити пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зокрема, (2\~422,40 ? 97,648) ? 100 = 2\~365,43 грн. За таких обставин, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 2\~365,43 грн, сплаченого судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: partial