Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] , який зареєстрований 22.11.2003 у Новояворівській міській раді Яворівського району Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис №313. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що у шлюбі неповнолітніх дітей не має. Підставою подання заяви про розірвання шлюбу слугувало те, що фактично шлюбні відносини між ними припинені, а збереження шлюбу неможливо через постійні непорозуміння та конфліктні ситуації. Вони мають різні погляди на шлюб, сім`ю та обов`язки. На даний час проживають окремо, спільним побутом не пов`язані та спільного господарства не ведуть. Подальше перебування у шлюбі стало простою формальністю, а тому просить розірвати шлюб. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 06.11.2024 відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак його представник, адвокат Зозуля А.В. 12.12.2024 подав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, однак її представник, адвокат Тимощук О.І. подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без участі сторони відповідача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 22.11.2003 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований у Новояворівській міській раді Яворівського району Львівської області, про що зроблено актовий запис №313. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У шлюбі неповнолітніх дітей не має. Судом також встановлено, що спільне життя позивача з відповідачем не склалось через відсутність спільних інтересів, різних поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння, любові та поваги між ними, внаслідок чого шлюбні відносини між ними припинилися. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007р., проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. З огляду на викладене, оскільки, як зазначає позивач, сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, відповідач щодо розірвання шлюбу не заперечила, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим, суперечить інтересам сторін, тому позов необхідно задовольнити. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при подачі позовної заяви до суду було сплачено судовий збір на загальну суму 1211 грн 20 коп. Частиною 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (пункт 1 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України). Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнала позов у повному обсязі, 50 % судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету, а саме 605,60 грн. Крім того, 605,60 грн сплаченого судового збору слід стягнути з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved