Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

Представник [PERSON] - адвокат Заводовська М.Л. звернулась до суду з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дітей. Позов мотивує тим, що позивач та відповідач проживали у цивільному шлюбі. У сторін є діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачкою та її матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Квартира на праві власності належить дідусю позивачки. Вказує також, що позивачка має власне житло за адресою: [ADDRESS] , проте для дітей кращі умови у квартирі дідуся позивачки. Зазначає, що позивачка є психічно та фізично здоровою, працездатною людиною молодого віку з хорошою репутацією; позивачці фінансово допомагає відповідач, мати та батько. Мати позивачки є фізичною особою - підприємцем та має стабільні доходи; батько позивачки перебуває за кордоном і перераховує стабільно грошові кошти позивачці. Зазначає, що відповідач проживає окремо від позивачки та остання хвилюється, що відповідач може без її дозволу забрати до себе, оскільки для дітей це велика травма, а батько не здатний забезпечити дітям належний догляд та любов. Враховуючи вищевикладене, просить визначити місце проживання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з їхньою матір`ю [PERSON] , [INFO] . В судове засідання позивачка не з`явилася, однак від її представника до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позов підтримала, просила такий задоволити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання, повторно, не з`явився, хоча й повідомлявся належним чином про дату, час та місце проведення такого, відзиву та будь-яких інших клопотань від відповідача до суду не надходило. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Наявних у справі матеріалів про права та обов`язки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Тому суд вважає, що слід згідно ст.280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із такого. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] у м.Мадрид, Іспанія, що підтверджується Свідоцтвом Відділу реєстрації актів громадянського стану Мадрида від 03.09.2021. Батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] народилась [INFO] у м.Толедо, Іспанія, що підтверджується Свідоцтвом Відділу реєстрації актів громадянського стану Толедо №4947237/21 від 23.08.2022. Батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до Довідки №221 від 28.08.2023, виданої Дочірнім підприємством "Дружба Сервіс - Житло 2" Приватного підприємства "Дружба Сервіс - Житло 1" та Акту про встановлення факту проживання від 06.09.2023 за адресою: [ADDRESS] проживають наступні особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно Довідок про реєстрацію особи громадянином України №536/202-21 від 17.09.2021 та №536/294-22, виданих Посольством України в Королівстві Іспанія, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані громадянками України. Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №78659485 від 24.01.2017 квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Відповідно до Заяв [PERSON] та [PERSON] останні не заперечують проживання [PERSON] та її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 15.03.2014 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №19051256 від 15.03.2014, квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Частинами 6, 8 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною 5 статті 157 цього Кодексу. Згідно із ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч. 1 ст. 157 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Частиною 1 ст. 161 Сімейного кодексу України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 15.05.2024 зобов`язано Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради надати письмовий висновок щодо розв`язання спору. Як вбачається з Висновку органу опіки та піклування щодо доцільності визначення місця проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] № 1116 від 10.07.2024 захищаючи інтереси дитини,

Outcome: approved