Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

07.08.2024\~р. до суду заявлено змінений 06.11.2024 р. позов, у якому позивачка просила щомісячно стягувати з відповідача [PERSON] на її користь для утримання їхніх неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання рішенням законної сили і до їх повноліття, стягнення аліментів за попереднім рішенням припинити, крім цього просила стягувати з [PERSON] , на її користь, як на непрацездатну дружину, інваліда III групи, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно з дня набрання рішення законної сили і до закінчення строку інвалідності згідно довідки МСЕК. Вимоги позову обґрунтувала тим, що за рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області № 129/2853/21 від 02.02.2022 р. з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , щомісячно стягуються аліменти в розмірі по 1800 грн. на кожну дитину, з моменту прийняття попереднього рішення про стягнення з відповідача аліментів істотно збільшилися витрати на утримання дітей та змінився розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і стягуваних з нього аліментів на утримання їх спільних дітей їй не вистачає, що порушує їх право на отримання належного матеріального забезпечення (утримання) від батька, який є військовослужбовцем та має стабільний дохід, що свідчить про можливість сплати аліментів, але добровільно свій обов`язок по утриманню дітей не виконує. Щодо стягнення аліментів на її користь, як на непрацездатну дружину, інваліда III групи, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно з дня набрання рішення законної сили і до закінчення строку інвалідності згідно довідки МСЕК зазначила, що у відповідності до ст. 75, 76 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю І, ІІ чи III групи. Розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Згідно Довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ N?026194 від 04.10.2022 року [PERSON] з 25.06.2015 року (зазначено в індивідуальній програмі реабілітації інваліда №1032 від 25.06.2015 р. та №1253 від 04.10.2022 р.) є інвалідом 3 групи з діагнозом С73 онкологічне захворювання. Згідно Довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААД №180039 від 05.11.2024 року та Індивідуальної програми реабілітації інваліда №1742 від 05.11.2024 року [PERSON] , [INFO] , на підставі інвалідності ІІІ групи, встановленої з 25.06.2015 року, інвалідність встановлена на строк безтерміново. Щодо спроможності відповідача сплачувати аліменти на утримання їх спільних дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та утримання колишньої дружини, як на непрацездатної дружини, інваліда III групи, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно, зазначила, що на сьогодні у відповідача [PERSON] змінився матеріальний стан, 08.10.2022 року згідно витягу з наказу начальника [INFO] №435 від 08.10.2022 року був призваний [INFO] та направлений для проходження військової служби по мобілізації до військової частини [NUMBER] . В подальшому - звільнений згідно наказу командира військової частини [NUMBER] від 31.07.2024 р. №186-РС у запас на підставі підпункту «Г», через перебування на його утриманні трьох дітей віком до 18 років, оскільки він зареєстрував шлюб із [PERSON] та у шлюбі у них [INFO] народилась донька [PERSON] , яка теж перебуває на його утриманні. Вказала, що згідно ст. 26 Закону України «Про військовий обов?язок та військову службу», Постанови Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року №460, Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260, військовослужбовцям, які звільнені з військової служби на підставі п.п. «г» через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовець не висловив бажання продовжувати військову службу) - у зв?язку з перебуванням на його утриманні трьох дітей віком до 18 років - враховуючи вислугу років у Збройних Силах, використану або не використану щорічну основну відпустку виплачується: одноразова грошова допомога при звільненні в розмірі 40% місячного грошового забезпечення, грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, премія, компенсація за невикористану щорічну відпустку, а тому у відповідача є можливість сплачувати аліменти у бажаному позивачкою розмірі. Враховуючи вищевикладене, оскільки стягувані аліменти за рішенням Гайсинського районного суду від 02.02.2022 року по справі №129/2853/21 не забезпечують належного утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , 2008 р.н. та [PERSON] , 2015 р.н., у зв?язку з зміною (покращенням) матеріального становища платника аліментів, має має офіційне працевлаштування та офіційний значний дохід, а також у зв?язку з непрацездатністю дружини, позивач [PERSON] вимушена звернутись до суду з даною (зміненою) позовною заявою. 08.08.2024р. ухвалою суду відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. 08.10.2024р. від відповідача [PERSON] надійшли заперечення на позовну заяву та 02.12.2024р. заперечення на змінену позовну заяву від 06.11.2024р., в яких відповідач змінені позовні вимоги визнав частково, а саме просив постановити рішення, яким стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання їх спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі по 2000 грн. на кожну дитину, щомісячно, в частині стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на непрацездатну дружину, інваліда III групи, в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно відмовити. Заперечення обґрунтував тим, що він дійсно я є рідним батьком їх спільних дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . За рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області по справі №129/2853/21 від 02.02.2022 року, з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі по 1800 грн. на кожну дитину щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказав, що відповідно до довідки №11623/22.10-30 від 10.09.2024р. виданої заступником начальника Гайсинського відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), станом на 01.09.2024р. заборгованість зі сплати аліментів відповідно до виконавчого листа №129/2853/21 від 15.02.2022р. у нього відсутня. Просив врахувати, що 08.11.2023р. між ним та [PERSON] , [INFO] зареєстровано шлюб, та 18.07.2024р. у них, у зареєстрованому із [PERSON] , [INFO] шлюбі народилася дитина: донька [PERSON] , батьком якої є він. Щодо покращення його майнового стану зазначив, що він дійсно перебував у лавах Збройних Сил України, однак відповідно до витягу з наказу командира Військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) №251 від 29.08.2024р., його звільнено із військової служби наказом командира військової частини [NUMBER] (по особовому складу) від 31.07.2024р. №186-РС у запас на підставі підпункту «г», через перебування на його утриманні трьох дітей віком до 18 років та надав суду виписку із карти за період з 01.07.2024 по 30.09.2024, відповідно до якої він отримував дохід: 13.07.2024р. від В/Ч [NUMBER] - заробітну плату в розмірі 20249,43грн., 13.08.2024р. - 20249,43грн., 14.09.2024р. - отримав останню виплату при звільненні 49045,40грн., після чого відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу станом на 21.11.2024р. він за період 3-го кварталу не отримав жодного доходу, зазначених дохід на його думку не може забезпечити їх дітей в розмірі визначеному позивачкою, в тому числі в розмірі всіх видів його доходу для утримання колишньої непрацездатної дружини, інваліда ІІІ групи, щомісячно та безтерміново, як це визначено довідкою МСЕК. Зазначив, що на даний час він роботи не має, стабільного доходу теж не має, має нерегулярний мінливий дохід працюючи по найму, разом з тим, зазначив, що на його утриманні перебуває дружина, яка на даний час перебуває у декретній відпустці по догляду за малолітньою дитиною до досягнення дитиною 3-х річного віку та малолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Щодо збільшення розміру стягуваних з нього аліментів на користь позивачки [PERSON] на утримання їх спільних дітей він погоджується, однак, враховуючи вищевикладене просив стягувати з нього на користь позивачки для утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі 4000 грн. на двох дітей, щомісячно. Щодо стягнення з нього на користь [PERSON] , аліменти на непрацездатну дружину, інваліда III групи, в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно з дня набрання рішення законної сили до закінчення строку інвалідності згідно довідки МСЕК, то вимоги в цій частині позову він не визнає у повному обсязі, оскільки аналіз норм статей\~75\~і\~76 СК України, дає підстави для висновку про те, що аліменти (зобов`язання) на утримання одного з подружжя можуть бути призначені лише за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу; непрацездатність одного з подружжя (в тому числі встановлена протягом одного року після розірвання шлюбу); потреба в матеріальній допомозі (нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення), а також можливість надання такої матеріальної допомоги. Потреба матеріальної допомоги полягає в тому, що особа є непрацездатною, наприклад, у зв`язку із відсутністю пенсій (або низького розміру) чи інших джерел існування. Потребою в матеріальній допомозі (нужденністю) є забезпеченість особи коштами в розмірі нижче прожиткового мінімуму (вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15, від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111цс17 та від 11 жовтня 2018 року у справі № 161/16931/16-ц). До уваги приймається отримання непрацездатним членом подружжя пенсії, державній пільг, субсидій, наявність у нього майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності одного з подружжя не зумовлює виникнення у другого з подружжя обов`язку надання йому утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Визначення потреби матеріальної допомоги непрацездатного члена подружжя здійснюється судом у кожному конкретною випадку за допомогою зіставлення доходів такого члена і прожиткового рівня. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги тільки за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Зазначив, що саме за таких обставин законодавець зобов`язує одного з подружжя утримувати іншого непрацездатного члена подружжя, тобто надавати йому необхідну матеріальну допомогу. Зазначені вище фактори підлягають доведенню в судовому процесі. Зазначив, що в даному випадку на позивачку покладається обов`язок доказування обставин щодо встановлення їй непрацездатності або під час шлюбу зі мною, відповідачем по справі, або ж протягом року після розірвання шлюбу; доведення її потреби в матеріальній допомозі та доказування можливості надання відповідачем такої матеріальної допомоги. Водночас звернув увагу, що позивачка відповідно до чинного законодавства отримує пенсію по інвалідності, який відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік»\~для осіб, які втратили працездатність, встановлено наступний розмір прожиткового мінімуму: з 1 січня 2024 року 2361 гривні, а тому позивачка хоча і є інвалідом 3 групи, інвалідність їй була встановлена в період перебування у шлюбі із ним, втім вона отримує пенсію по інвалідності у розмірі, що забезпечує визначений законодавством прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому [PERSON] не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні ч.4\~ст.75 СК України, а тому позивачкою не доведено передбачених\~статтею 75 Сімейного кодексу України\~підстав для стягнення з мене коштів на її утримання. Вказав, що з урахуванням всіх обставин справи та наявних доказів у нього немає можливість надання матеріальної допомоги колишній непрацездатній дружині інваліду 3 групи. 10.12.2024р. від представника позивачки [PERSON] адвоката Долі О.А. надійшла відповідь на заперечення [PERSON] від 02.12.2024р. в яких вона просила змінені позовні вимоги задовільнити у повному обсязі, оскільки відповідач [PERSON] не надав суду належних доказів неспроможності утримувати неповнолітніх дітей в розмірі визначеному [PERSON] та неспроможність надавати матеріальну допомогу непрацездатній дружині, непрацездатність якої виникла за період перебування у шлюбі. Зазначила, що позивачка [PERSON] дійсно отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2980грн., однак в силу своїх можливостей, фізичного стану та обставин не може забезпечувати їх спільних дітей у достатньому для них рівні, а також забезпечувати себе у зв`язку із її непрацездатністю, а тому вимушена просити суд збільшити розмір стягуваних з [PERSON] аліментів, а також стягувати з останнього на користь позивачки аліменти на непрацездатну дружину, інваліда ІІІ групи в розмірі частини всіх видів доходів відповідача, інвалідність якої виникла в період зареєстрованого шлюбу із відповідачем. Позивачка в судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Доля О.А. в судовому засіданні вимоги зміненої позовної від 06.11.2024р. підтримала у повному обсязі, просила задовільнити з підстав викладених у зміненій позовній заяві та відповіді на заперечення від 10.12.2024р. Відповідач в судове засідання не з`явився, 11.12.2024р. через канцелярію суду подав заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнав частково з підстав викладених у своїх запереченнях. З урахуванням позиції сторін, досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне позов задовольнити частково з таких мотивів та підстав. Дослідивши матеріали справи, доведено, що за рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області № 129/2853/21 від 02.02.2022 р. з відповідача на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , щомісячно стягуються аліменти в розмірі по 1800 грн. на кожну дитину, що суттєво менше ніж необхідний і достатній розмір аліментів для дітей відповідного віку і стягуваних з відповідача аліментів на утримання їх спільних дітей позивачці не вистачає, що порушує права неповнолітніх дітей; відповідач на даний час не працює, має нерегулярний мінливий дохід та має на утриманні малолітню дитину [PERSON] , [INFO] та дружину [PERSON] , [INFO] , яка на даний час перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною 3-х річного віку, однак має можливість щомісячно сплачувати позивачці аліменти для утримання неповнолітніх дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі по 3000 грн. на кожну дитину, яка підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до їх повноліття. Крім цього, згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №026194 від 04.10.2022 року [PERSON] з 25.06.2015 року є інвалідом 3 групи з діагнозом С73 онкологічне захворювання. Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААД №180039 від 05.11.2024 року та індивідуальної програми реабілітації інваліда №1742 від 05.11.2024 року [PERSON] , [INFO] , на підставі інвалідності 3-ї групи, встановленої з 25.06.2015 року, інвалідність встановлена на строк безтерміново. Спірні правовідносини регулюються. Згідно положень ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів , інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України, передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам вочевидь не відповідає, а тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Положення ст.192 Сімейного кодексу України, регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення. У частині 1 ст.192 СК України, наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Відповідно до вимог ч. 2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки стягуваних за рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області № 129/2853/21 з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліментів в розмірі по 1800 грн. на кожну дитину, недостатньо, що суттєво менше ніж необхідний і достатній розмір аліментів для дітей відповідного віку, що порушує права неповнолітніх дітей, однак відповідач має можливість щомісячно сплачувати позивачці аліменти для утримання неповнолітніх дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , то необхідно з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітніх дітей стягувати аліменти в твердій грошовій сумі по 3000 грн. на кожну дитину, яка підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до їх повноліття, - в примусовому порядку; при цьому суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів не суперечить чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та неповнолітніх дітей. Щодо стягнення з [PERSON] , на користь [PERSON] , як на непрацездатну дружину, інваліда III групи, аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно з дня набрання рішення законної сили і до закінчення строку інвалідності згідно довідки МСЕК, слід зазначити, що за положеннями частин другої-четвертої\~статі 75 СК України\~право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу (частини перша, друга\~статті 76 СК України). Частинами першою, другою\~статті 77 СК України\~передбачено, що утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви (частина перша\~статті 79 СК України). За приписами частин першої та другої\~статті 80 СК України\~аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої\~статті 16 ЦК України, частини першої\~статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналіз норм статей\~75\~і\~76 СК України, дає підстави для висновку про те, що аліменти (зобов`язання) на утримання одного з подружжя можуть бути призначені лише за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу; непрацездатність одного з подружжя (в тому числі встановлена протягом одного року після розірвання шлюбу); потреба в матеріальній допомозі (нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення), а також можливість надання такої матеріальної допомоги. Потреба матеріальної допомоги полягає в тому, що особа є непрацездатною, наприклад, у зв`язку із відсутністю пенсій (або низького розміру) чи інших джерел існування. Потребою в матеріальній допомозі (нужденністю) є забезпеченість особи коштами в розмірі нижче прожиткового мінімуму (вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15, від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111цс17 та від 11 жовтня 2018 року у справі № 161/16931/16-ц). До уваги приймається отримання непрацездатним членом подружжя пенсії, державній пільг, субсидій,наявність у нього майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності одного з подружжя не зумовлює виникнення у другого з подружжя обов`язку надання йому утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Визначення потреби матеріальної допомоги непрацездатного члена подружжя здійснюється судом у кожному конкретною випадку за допомогою зіставлення доходів такого члена і прожиткового рівня. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги тільки за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Саме за таких обставин законодавець зобов`язує одного з подружжя утримувати іншого непрацездатного члена подружжя, тобто надавати йому необхідну матеріальну допомогу. Зазначені вище фактори підлягають доведенню в судовому процесі.

Outcome: approved