Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

[PERSON] , в особі свого представника адвоката Стрезєва Анатолія Івановича, звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», третя особа [PERSON] , Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання поруки припиненою, в якому просила: 1. Визнати недійсним п. 5.3. Договору поруки від 09.10.2007, укладеного між ВАТ «КБ «НАДРА» та [PERSON] на забезпечення належного виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором 43/МК/2007-840 від 09.10.2007. 2.\~Визнати поруку,\~що виникла\~на підставі Договору поруки від 09.10.2007, укладеного між ВАТ «КБ «НАДРА» та [PERSON] на забезпечення належного виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором 43/МК/2007-840 від 09.10.2007 - припиненою з 09 квітня 2015 3.Судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позову зазначено, що 09 жовтня 2007 року між ПАТ «КБ «НАДРА» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 43/МК/2007-840 за умовами якого, Кредитор надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 50000,00 доларів США на умовах визначених в Кредитному Договорі. В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором 09.10.2007 між ПАТ «КБ «НАДРА» та [PERSON] було укладено договір поруки. Заочним рішенням Білгород-Дністровського\~міськрайонного суду\~Одеської області від 14.12.2015 по справі № 495/4495/15-ц було задоволено позов ПАТ «КБ «НАДРА» та стягнуто солідарно з [PERSON] та з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором в розмірі 2489599,65 гривень, стягнуто в рівних частках з [PERSON] та з [PERSON] в дохід держави судовий збір у розмірі 1827,00 грн. Про існування даного рішення [PERSON] дізналась лише у червні 2020 року, коли нею було отримано копію заяви про заміну сторони її правонаступником. 24.04.2020 між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ «Консалт Солюшенс» було укладено договір відступлення прав вимоги, за яким серед іншого, до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги до [PERSON] та [PERSON] за вказаними договорами. Позивачка вважає, що порука є припиненою в силу прямої дії норми закону. Так, за кредитним договором № 43/МК/2007-840 було встановлено помісячний графік погашення заборгованості, при цьому, [PERSON] здійснював останню оплату за договором 06.02.2009. Також, у відповідності до п. 1.3. Договору, «кредит надається позичальнику строком по 08 жовтня 2014р. включно». Тобто, строк виконання основного зобов`язання сплинув 09 жовтня 2014 року. Однак, до цього часу, в порушення вимог п.п. 2.1 - 2.4. Договору поруки, Кредитором не було заявлено рекомендованим чи цінним листом повідомлення про невиконання позичальником зобов`язань та необхідності їх виконання поручителем, від так обов`язок щодо виконання поручителем своїх зобов`язань не настав. Також, на момент закінчення строку виконання основного зобов`язання діяв ЦК України в редакції від 05.04.2015, який і застосовується до спірних правовідносин. У відповідності до умов п. 1.1. договору Поруки, Поручитель взяв на себе поруку перед Кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, у тому числі повернути до 08.10.2014 кредит у сумі 50000,00 доларів США та інших похідних платежів (відсотки, штраф, пеня). Таким чином. Кредитор мав у строк до 09.04.2015 пред`явити до [PERSON] вимогу або ж позов, чого Банком зроблено не було, а тому порука є припиненою з 10.04.2015. Також зазначив, що п.п. 5.2 - 5.3. Договору поруки зазначено строк його дії: «Цей Договір вступає в силу з моменту його належного оформлення Сторонами. Дія цього договору закінчується належним виконанням Позичальником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору чи виконанням Поручителем своїх зобов`язань, згідно з умовами цього договору». Проте, вважають таку умову договору такою, що прямо суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов`язань перед кредитодавцем не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, у відповідності до якої строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Ухвалою Білгород-Дністровського\~міськрайонного суду\~Одеської області від 08 липня 2021 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] (т. 1 а.с. 21). 28.08.2021 на адресу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від представника відповідача ТОВ «Консалт Солюшенс» - адвоката Демчука Я.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зокрема зазначив, що на момент подання даного відзиву, [PERSON] не подано апеляційну скаргу на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 грудня 2015 року по справі №495/4495/15-ц. Слід враховувати, що застосування боржником способу захисту інтересу, спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах із кредитором, є належним лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите. У разі, якщо кредитор уже ініціював судовий процес, спрямований на захист порушеного, на його думку, права, або такий спір суд уже вирішив, звернення боржника з позовом про визнання відсутності права вимоги у кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника не є належним способом захисту. Отже, ухвалення судом рішення в справі про стягнення з поручителя кредитної заборгованості унеможливлює задоволення в іншій судовій справі позову про визнання поруки припиненою, якщо такий позов стосується тих самих правовідносин, тих самих прав вимоги, які вже були предметом дослідження у справі про стягнення з поручителя кредитної заборгованості. Оскільки у справі №495/4495/15-ц суд розглядав спір про стягнення з боржника коштів, то останній має захищати свої права саме в цьому провадженні, доводячи відсутність боргу. Під час вирішення питання про визнання недійсним п. 5.3. Договору поруки від 09.10.2007, необхідно враховувати положення статей 203, 215 Цивільного Кодексу України. В своїх доводах позивач жодним чином не констатував недійсність п.5.3. Договору поруки, та не посилався на ту норму, з якою закон пов`язує недійсність такого пункту. Підписавши Договір поруки б/н від 09.10.2007, [PERSON] довідалась про ніби то порушені свої права, визначені п. 5.3. вказаного договору. Таким чином, строк позовної давності, щодо визнання недійсним п. 5.3 Договору поруки сплинув 09.10.2010. Просить застосувати наслідки спливу позовної давності, та відмовити у позові (т. 1 а.с. 24 - 28). Ухвалою Білгород-Дністровського\~міськрайонного суду\~Одеської області від 29.11.2021, цивільну справу № 495/5231/21 за позовом [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», третя особа [PERSON] , Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання поруки припиненою направлено за підсудністю до Приморського районного суду м.Одеси (т. 1 а.с. 64 - 66). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільна справа за позовом [PERSON] надійшла в провадження судді Ковтун Ю.І. Ухвалою Судді Приморського районного суду міста Одеси Ковтун Ю.І. від 24 січня 2022 року цивільну справу за позовом [PERSON] прийнято до провадження. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження (т. 1 а.с. 75 - 76). 17.08.2022 на адресу суду від представника відповідача ТОВ «Консалт Солюшенс» - Рожко С.В. надійшли додаткові письмові пояснення, відповідно до яких зокрема зазначив, що враховуючи поведінку позивача, можна констатувати той факт, що остання, звертаючись з окремим позовом про визнання поруки припиненою, штучно подвоює судовий процес, оскільки повинна захищати свої права та законні інтереси у справі № 495/4495/15-ц про стягнення з неї кредитної заборгованості. Крім того, ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.01.2021 по справі № 495/4495/15-ц відмовлено позивачці у задоволенні заяви про поновлення строку для звернення з заявою про перегляд заочного рішення та про перегляд заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 грудня 2015 року по справі №495/4495/15-ц. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. [PERSON] так і не звернулась до суду з апеляційною скаргою на заочне рішення про стягнення з неї кредитної заборгованості, як поручителя, проте мала таку можливість (т. 1 а.с. 132 - 134). Ухвалою суду від 09 листопада 2022 року закрито підготовче засідання\~по цивільній справі за позовом [PERSON] та\~призначено справу до судового розгляду по суті\~ (т. 1 а.с. 151). 28.07.2023 на адресу суду від представника відповідача ТОВ «Консалт Солюшенс» - Рожко С.В. надійшли письмові пояснення, відповідно до яких зокрема зазначив, що [PERSON] мала захищати свої права при розгляді справи №495/4495/15-ц за позовом ПАТ «КБ «НАДРА» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, заперечуючи проти позову та доводячи обставини щодо припинення поруки, тому що неприпустимим є ініціювання окремого судового процесу з метою перегляду у межах нової справи судового рішення, прийнятого в іншій справі. Посилання в позовній заяві на те, що із заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області вбачається, що ПАТ «КБ «НАДРА» звернулося до суду з позовом, у тому числі до поручителя, [PERSON] , з пропуском встановленого законодавством шестимісячного строку, на увагу не заслуговують, оскільки такі обставини підлягали доведенню при розгляді справи №495/4495/15-ц. Доводи про припинення поруки згідно з частиною четвертою статті 559 ЦК України є безпідставними, тому що питання щодо правомірності поруки вирішувалося при розгляді справи №495/4495/15-ц, унаслідок чого у суду відсутні правові підстави для її повторної переоцінки (т. 1 а.с. 213 - 216). 13.09.2023 на адресу суду від представника позивачки адвоката Врони А.В. надійшли письмові пояснення, в яких зокрема зазначив, що у випадку, якщо в рішенні суду в іншій справі про стягнення заборгованості з поручителів питання припинення поруки не досліджувалося, то таке рішення не є визначальним і таким, що звільняє від доказування; наявність цього рішення не позбавляє поручителя можливості звернутися до суду за захистом свого права з підстав, передбачених статтею 16 ЦК України. Вважають твердження представника ТОВ «Консалт Солюшенс» про те, що ухвалення судом рішення в справі про стягнення з поручителя кредитної заборгованості унеможливлює задоволення в іншій судовій справі позову про визнання поруки припиненою, якщо такий позов стосується тих самих правовідносин, тих самих прав вимоги, які вже були предметом дослідження у справі про стягнення з поручителя кредитної заборгованості - необґрунтованим та незаконним. Також зазначив, що [PERSON] належним чином не повідомлялася та про існування рішення від 14.12.2015 у справі № 495/4495/15-ц дізналась у червні 2020 року, коли нею було отримано копію заяви про заміну сторони її правонаступником. Таким чином, [PERSON] була позбавлена права заявити зустрічну позовну заяву в строк розгляду даної справи, у зв`язку із чим була вимушена звернутись до суду з окремим позовом. Щодо твердження представника відповідача про те, що [PERSON] не було подано апеляційної скарги на рішення від 14.12.2015 зазначив, що до повноважень судів апеляційної інстанції відноситься саме перегляд рішень судів першої інстанції, а не розгляд нових позовних вимог. [PERSON] вважала, що порука є припиненою в силу прямої дії норми закону, адже строк основного зобов`язання згідно п.1.3. Договору поруки від 09.10.2007, сплинув 09.10.2014. Відповідно до ст. 559 ЦК України в редакції чинній на 05.04.2015, зазначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Таким чином, Кредитор мав у строк до 09.04.2015 пред`явити до [PERSON] вимогу або ж позов, чого зроблено не було, а відтак порука є припиненою. З огляду на викладене, [PERSON] вирішила подати нову позовну заяву (т. 2 а.с. 1 10). У судовому засіданні 13.02.2024, 01.08.2024 представник позивачки адвокат Врона А.В. позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідач ТОВ «Консалт Солюшенс» - адвокат Шевцов А.В. у судовому засіданні 13.02.2024, 01.08.2024 позов не визнав та просив у його задоволення відмовити у повному обсязі. В подальшому у судове засідання не з`явилися. Від представника відповідача ТОВ «Консалт Солюшенс» - адвоката Шевцова А.В. на адресу суду надійшла заява, в якій просив у задоволенні позову відмовити, розгляд справи провести без участі ТОВ «Консалт Солюшенс» та його представника. 09.06.2024 на адресу суду від представника відповідач ТОВ «Консалт Солюшенс» - адвоката Шевцова А.В. до суду надійшла заява про розподіл судових витрат, в якій просив стягнути з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (код ЄДРЮОФОПГФ: 42251700, адреса: 65048, Одеська обл., м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 36, офіс 308) судові витрати, у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи №495/5231/21, в розмірі 34500,00 гривень (т. 2 а.с. 71 73). Треті особи [PERSON] , Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи судом повідомлялися належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Відповідно до\~ст. 268 ЦПК України\~датою складання повного тексту рішення є\~16 грудня 2024 року. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивачки адвоката Врони А.В., представника відповідача ТОВ «Консалт Солюшенс» - адвоката Шевцова А.В., суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом установлено, що 09.10.2007 між ПАТ «КБ «НАДРА» та [PERSON] \~було укладено кредитний договір № 43/МК/2007-840 віповдно до якого ПАТ «КБ «Надра» надав\~ [PERSON] \~кредит на споживчі потреби в іноземній валюті в сумі 50 000,00 доларів США, строком по 03.10.2014 рік зі сплатою 14,4 % річних (т. 1 а.с. 6 8). З метою забезпечення належного виконання зобов`язань [PERSON] за Кредитним договором № 43/МК/2007-840 від 09.10.2007, між ПАТ «КБ «НАДРА» та було укладено договір поруки. Відповідно до п. 5.2 Договору поруки Цей Договір вступає в силу з моменту його належного оформлення Сторонами. Дія цього\~договору закінчується\~належним виконанням\~Позичальником взятих\~на себе\~зобов`язань по\~кредитному договору\~чи виконанням\~Поручителем своїх\~зобов`язань,\~згідно з\~умовами цього\~договору (п.\~5.3\~Договору)(т. 1 а.с. 9 10). Заочним рішенням Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області від \~14 грудня 2015 року у справі №\~495/4495/15-ц, яке набрало законної сили 25.12.2015, задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банка "Надра" до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Стягнуто солідарно з [PERSON] ( [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; РНОКПП [NUMBER] ) та з [PERSON] ( [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; РНОКПП [NUMBER] ) на користь ПАТ «КБ «Надра» (вул. Артема, 15, м. Київ, ЄДРПОУ 20025456) заборгованість за кредитним договором в розмірі\~2489599,65\~гривень. Стягнуто в рівних частках з [PERSON] ( [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; РНОКПП [NUMBER] ) та з [PERSON] ( [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; РНОКПП [NUMBER] ) в дохід держави судовий збір у розмірі 1827,00 грн (т. 1 а.с. 29 31). \~ \~ \~ \~Ухвалою Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області від \~05\~січня 2021\~рокуу справі №\~495/4495/15-ц відмовлено у задоволенні заяви відповідачки [PERSON] про поновлення строку для звернення з заявою про перегляд заочного рішення та про перегляд заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 грудня 2015 року по справі №495/4495/15-ц за позовною заявою ПАТ «Комерційний банк «Надра» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №43/МК/2007-840 від 09.10.2007 року (т. 1 а.с. 32 34). Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі припинення правовідношення (пункт 7 частини другої статті 16 ЦК України). Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу (частини перша та друга статті 509 Цивільного кодексу України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). В свою чергу, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частини перша, друга, четверта статті 202 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Поняття правочину, різновидом якого є договір, і поняття правовідносин, різновидом яких є зобов`язання, нетотожні: правочином є дії, спрямовані на створення юридичних наслідків, а правовідносини це урегульовані суспільні відносини, змістом яких є права й обов`язки учасників цих відносин (суб`єктів правовідносин). Договірні правовідносини виникають на підставі договору. Останній є юридичним фактом (домовленістю, взаємопов`язаними діями), із яким пов`язане виникнення зобов`язання. Отже, виникнення правовідношення, зокрема зобов`язання, не є тотожним укладенню договору, а поняття «припинення правовідношення» (як спосіб захисту цивільних прав та обов`язків, передбачений пунктом 7 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України) не є тотожним поняттю «припинення договору». За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). З договору можуть виникати одне або декілька зобов`язань. Тобто за договором поруки, крім правовідношення поруки, можуть виникати інші зобов`язальні правовідношення, учасники (сторони) яких є одночасно сторонами поруки. Підстави припинення поруки визначені у статті 559 ЦК України. За змістом статей 559 і 598 ЦК України припинення зобов`язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, за якого в силу передбачених законом обставин суб`єктивне право і відповідний йому юридичний обов`язок перестають існувати. Згідно з частиною першою статті 553, частиною першою статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання. Частиною четвертою статті 559 ЦК України (далі тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Отже, сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, припиняє поруку за умови, що кредитор не пред`явить вимоги до поручителя. У випадку, якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Судом установлено, що укладаючи договір поруки сторони домовилися про те, що дія цього договору закінчується належним виконанням Позичальником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору чи виконанням Поручителем своїх зобов`язань, згідно з умовами цього договору (пункт 5.3 договору поруки). Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення, і визначається він роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а не посиланням на подію, яка має настати. Вказівкою на подію, яка має неминуче настати, визначається термін - певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 ЦК України). З аналізу вказаних норм матеріального права, а також з ст. 599 ЦК України слідує, що сторонами у п. 5.3 договору поруки було досягнуто згоди щодо терміну, з настанням якого договір втрачає свою дію, а саме до повного виконання забезпеченого зобов`язання. Доказів виконання боргових зобов`язань в повному обсязі, позивачем до суду не надано, а судом не встановлено. Вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через 6 місяців після настання строку виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних періодичних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Вищевказане узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16, з яким погодилася Велика Палата Верховного Суду, не знайшовши підстав для відступу від нього у постанові від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження \~№ 14-145цс18). Банк скористався своїм правом щодо пред`явлення вимоги до поручителя в судовому порядку, шляхом звернення до Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області із відповідним позовом про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором та отримав судовий захист свого порушеного права, усунувши юридичну невизначеність у відносинах із боржником та поручителем. На час звернення до суду із позовною заявою про солідарне стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором банк скористався своїм процесуальним правом та в судовому порядку, з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України, пред`явив вимогу до поручителя. Вказаний висновок судів першої та апеляційної інстанцій узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 січня \~\~2021 року у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20), згідно з яким… [наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості саме по собі свідчить про закінчення строку дії договору; на правовідносини, які виникають після ухвалення рішення про стягнення заборгованості, порука не поширюється, якщо інше не встановлене договором поруки. Велика Палата Верховного Суду вважає, що наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості свідчить, що суд дійшов висновку про те, що строк виконання зобов`язання настав, причому саме за тією вимогою, яку задоволено судом, та встановив наявність обов`язку відповідача (відповідачів) сплатити заборгованість. Рішення суду про стягнення заборгованості, у тому числі з поручителя, не змінює змісту у відповідного правовідношення характер та обсяг прав і обов`язків сторін залишаються незмінними, додається лише ознака безпосередньої можливості примусового виконання. До моменту здійснення такого виконання або до припинення зобов`язання після ухвалення судового рішення з інших підстав (наприклад, унаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог) відповідне зобов`язання продовжує існувати. Отже, саме по собі набрання законної сили рішенням суду про стягнення з боржника або поручителя заборгованості за кредитним договором не змінює та не припиняє ані кредитного договору, ані відповідного договору поруки, доки не виникне договірна чи законна підстава для такого припинення]. Позивачем не було спростовано доводів відповідача, та не доведено виконання ним зобов`язань в повному обсязі та припинення відповідальності поручителя. При цьому, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Крім того, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин) (стаття 215 ЦК України). Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній у справі №6-95цс13, виходячи з того, що відповідно до статті Цивільного кодексу України та статті 3 Цивільного процесуального кодексу України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен встановити, чи дійсно порушуються права сторони та у чому саме полягає порушення цих прав. З огляду на встановлені факти та досліджені докази, [PERSON] не доведено належними та допустимими доказами того, що при укладенні оспорюваного договору Банк порушив його щодо обставин, які мають істотне значення. Таким чином, суд не знаходить підстав для задоволення даного позову. За приписами п. 2 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed