Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

28 травня 2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , у якому просить припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 1/8 частку квартири [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/8 частку вказаної квартири; виплатити [PERSON] в якості компенсації ринкову вартість 1/8 частки квартири у розмірі 58\~877,00 грн, внесені позивачем на депозитний рахунок суду; припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 1/4 частку гаражу [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частку вказаного гаражу; виплатити [PERSON] в якості компенсації ринкову вартість 1/4 частки гаражу у розмірі 25\~380,00 грн, внесені позивачем на депозитний рахунок суду. В обґрунтування позову посилається на те, що позивачу на праві приватної спільної часткової власності належить 7/8 спірної квартири та 3/4 частки спірного гаражу, а відповідачу 1/8 частка квартири та 1/4 частка спірного гаражу. Відповідач за вказаною квартирою не проживає, не утримує її, гаражем також не користується і не утримує його, має власне житло. Сторони не є членами однієї сім`ї, між ними склалися неприязні стосунки і врегулювати спір самостійно вони не можуть. Отже, позивач вважає, що частка відповідача у спільній частковій власності на квартиру і гараж є незначною та не може бути виділена в натурі, спільне користування та володіння квартирою неможливе, припинення права власності відповідача на частку в спільному майні не завдасть істотної шкоди її інтересам, при цьому позивачем внесені на депозитний рахунок суду оціночну вартість 1/8 частки квартири та 1/4 частки гаражу, тобто відповідач отримає справедливу компенсацію вартості її часток у спільному майні. Ухвалою судді від 28 червня 2024 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, роз`яснено сторонам їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи, призначено підготовче засідання на 23 липня 2024 року. 23 липня 2024 року підготовче засідання відкладено на 23 вересня 2024 року через неявку позивача. 09 серпня 2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він те, що позовні вимоги частково необґрунтовані, а саме, погодившись із визначеними частками сторін у спільній частковій власності, заперечив щодо вартості цих часток, вважаючи їх заниженими. Також, вважав, що позивачем не доведено, що частки у нерухомому майні для відповідача є незначними і їх неможливо виділити в натурі. Крім того, не погодився із обраним позивачем способу захисту в частині позовної вимоги про визнання за нею права власності на належні відповідачу частки майна. В обґрунтування своєї позиції надав Звіти про оцінку майна, згідно з якими ринкова вартість 1/8 частки квартири становить 64\~787,00 грн, гаражу 37\~635,00 грн. Просив ухвалити рішення, враховуючи доводи, викладені у відзиві. 23 вересня 2024 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій вона не погодилася із доводами представника відповідача, посилаючись на те, що нею вірно обраний спосіб захисту, а також не погодилася із визначенням оцінки вартості нерухомого майна, проведеного за замовленням відповідача, оскільки така проведена без огляду квартири та гаражу, лише за фотокартками, а тому, на думку позивача, не відповідає фактичним даним такого майна. Звернула увагу суду на те, що відповідач фактично погоджується з позовними вимогами, зазначаючи лише про те, що позовні вимоги є частково необґрунтованими щодо визначення вартості нерухомого майна і відповідно не згодна лише із розміром грошової компенсації. 23 вересня 2024 року від представника відповідача надійшла заява про долучення доказів, а саме Звітів про оцінку майна, проведеної з урахуванням огляду об`єктів оцінки і просив врахувати це при ухваленні рішення. 23 вересня 2024 року підготовче засідання відкладено на 16 жовтня 2024 року за клопотанням представника позивача про надання часу для уточнення позовних вимог. 15 жовтня 2024 року до суду надійшла уточнена позовна заява [PERSON] , у якій позивач, погоджуючись із розмірами вартості нерухомого майна, визначеними у Звітах про оцінку майна, долучених відповідачем, змінила розмір позовних вимог в частині грошової компенсації вартості часток відповідача, збільшивши їх, і відповідно позивачем була доплачена відповідна сума на депозитний рахунок суду. Ухвалою суду від 16 жовтня 2024 року підготовче засідання відкладено на 21 листопада 2024 року за клопотанням представника відповідача про надання часу на ознайомлення з уточненою позовною заявою. 24 жовтня 2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (уточнену), у якій він зазначив, що сторона відповідача визнає позовні вимоги і вважає справедливим отримати компенсацію ринкової вартості 1/8 частки спірної квартири у розмірі 58\~877,00 грн та 1/4 частки спірного гаражу у розмірі 25\~380,00 грн. 21 листопада 2024 року підготовче засідання закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 19 грудня 2024 року. Представник позивача [PERSON] адвокат Ступак Я.О. в судове засідання не з`явилася, надала письмову заяву про проведення судового розгляду без її участі. Представник відповідача [PERSON] адвокат Коваленко Р.А. в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про проведення судового розгляду без присутності відповідача та її представника та врахування позиції відповідача, викладену у відзиві на уточнену позовну заяву. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З огляду на вищевикладене, суд розглядає справу в порядку статті 211 ЦПК України за наявними в ній доказами. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Частинами 1, 2 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що: квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] 7/8 часток, [PERSON] 1/8 частки; гараж № [NUMBER] з підвалом і оглядовою ямою, розташований за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] 3/4 частки, [PERSON] 1/4 частки. Відповідно до Звіту про оцінку майна, проведену ФОП [PERSON] , який є суб`єктом оціночної діяльності з відповідним сертифікатом ФДМУ № 525/2022 від 02.11.2022, станом на 28.08.2024 ринкова вартість квартири за адресою: [ADDRESS] становить 471\~020,00 грн без ПДВ, ринкова вартість 1/8 частки цієї квартири становить 58\~877,00 грн (а.с. 190-205). Відповідно до Звіту про оцінку майна, проведену ФОП [PERSON] , який є суб`єктом оціночної діяльності з відповідним сертифікатом ФДМУ № 525/2022 від 02.11.2022, станом на 28.08.2024 ринкова вартість гаражу, розміром 4,42х5,97м, загальною площею 28,8 кв.м з підвалом та оглядовою ямою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] становить 101\~520,00 грн без ПДВ, ринкова вартість 1/4 частки цього гаражу становить 25\~380,00 грн (а.с. 206-211). Вказані обставини визнаються учасниками справи, про що вони зазначили у своїх заявах по суті справи (уточнена позовна заява, відзив на уточнену позовну заяву), у суду не має сумніву щодо достовірності цих обставин і добровільності їх визнання сторонами, а тому відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно зі статтею 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників передбачено у статті 365 ЦК України, якою визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1)\~частка є незначною і не може бути виділена в натурі;\~2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Тобто стаття 365 ЦК України передбачає реалізацію права співвласників на припинення права власності одного із співвласників на його частку в спільному майні за наявності будь-якої з передбачених пунктами 13 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але можуть бути застосовані за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. З огляду на викладене, при вирішенні позову, пред`явленого на підставі статті 365 ЦК України, визначальним для прийняття судом рішення є встановлення обставини про те, що припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників не завдасть шкоди особі, право власності на частку якої припиняється, а визначення істотності шкоди, яка може бути завдана співвласнику, право якого припиняється, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та технічних характеристик об`єкта, який є спільним майном. Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17, у постановах Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 344/120/16-ц, від 11 грудня 2023 року у справі № 442/7979/21. Правомірність дій суду при встановленні вказаної вище обставини оцінюється з точки зору відповідності принципу об`єктивності і неупередженості, диспозитивності цивільного судочинства, завданням та основним засадам цивільного судочинства, а саме справедливому, неупередженому та своєчасному розгляду і вирішенню цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 760/8958/15-ц зазначено, що: «висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном». У постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі\~№ 750/11178/17 зроблено висновок щодо застосування пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України та вказано, що «припинення права на частку має відбуватися, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Тобто можливе порушення інтересів як самого співвласника, так і членів його сім`ї виступатиме перешкодою для задоволення позову про припинення права на частку. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, робиться в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Ця умова спрямована на запобігання порушення інтересів співвласника та членів його сім`ї. Оскільки мається на увазі недопущення, то суд при розгляді справи повинен перевіряти, чи не будуть порушені інтереси й заподіяна шкода (майнова або немайнова) внаслідок припинення права на частку». Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2024 року у справі № 671/1543/21 дійшов висновку, що право відповідача на частку у спільному майні підлягає припиненню за умови доведення наявності підстав, передбачених частинами першою та другою статті 365 ЦК України, для припинення права на таку частку. Звертаючись до суду з цим позовом, [PERSON] посилалась на положення статті 365 ЦК України та просила, зокрема припинити право власності відповідача на 1/8 частку спірної квартири та 1/4 частку спірного гаражу, стягнувши з неї на користь відповідача вартість цих частки. Як на обґрунтування підстав позову посилалась на те, що частка відповідача у спільному майні є незначною, виділ такої частки у натурі є неможливий, спільне користування та володіння майном неможливе, припинення права на частку не завдасть істотної шкоди правам та інтересам останньої. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Отже, враховуючи, що належна відповідачу частка є незначною і не може бути виділена в натурі, спільне володіння і користування майном його співвласниками є неможливим з огляду на їх неприязні стосунки і те, що вони не є членами однієї сім`ї, а припинення права відповідача на частки у спільному майні не завдасть істотної шкоди її інтересам, з огляду на факт попереднього внесення позивачем на депозитний рахунок суду вартості часток відповідача у спільному нерухомому майні, що не порушить її гарантоване Конституцією право власності, суд вважає прийнятним визнання позову відповідачем, яке є безумовним, і не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і приходить до висновку про наявність визначених частиною першою статті 365 ЦК України підстав для припинення права власності відповідача на частки у спільному майні за вимогою іншого співвласника позивача. Стаття 365 ЦК України регулює правовідносини щодо припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Водночас реалізація співвласником свого суб`єктивного права, передбаченого зазначеною статтею (подання відповідного позову з доведенням обставин, передбачених частиною першою статті 365 ЦК України, внесення вартості частки відповідача на депозитний рахунок суду), спрямована не лише на припинення правовідношення спільної власності (пункт 7 частини другої статті 16 ЦК України), а саме на набуття відповідного права за рахунок припинення права власності іншого співвласника, що передбачене пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України (визнання права). Набуття права власності позивачем на припинену частку відповідача у спільному майні в порядку статті 365 ЦПК України відповідає визначеній частиною п`ятою статті 11 ЦК України підставі виникнення цивільних прав та обов`язків. Диспозитивність - це один з базових принципів судочинства,

Outcome: approved