Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

\~ У жовтні 2024 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до Комунального підприємства «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Фортечний відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зняття арешту, просила суд зняти арешт з нерухомого майна накладеного на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, АЕ 281838, 02 березня 2010 року, який зареєстрований Кіровоградською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 05 березня 2010 року за № 9591009 на 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Судові витрати просила залишити по фактично понесеним. В обґрунтування поданого позову вказано, що у червні місяці 2024 року позивач вирішила продати свою 1/3 частку квартири і звернулася до приватного нотаріуса за консультацією, які документи будуть необхідні для продажу 1/3 частки квартири, за адресою: [ADDRESS] , що належить їй на праві власності відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 28 жовтня 2008 року № [NUMBER] виданого Кіровоградською міською радою та зареєстрованого ОКП «Кіровоградське обласне бюро технічної інвентаризації» 05 листопада 2008 року, реєстраційний номер 20810342. В нотаріальній конторі повідомили, що на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , постановою Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ АЕ 281838 від 02 березня 2010 року за реєстраційним номером обтяження 95911009, накладено арешт. Стало відомо, що даний арешт накладено відповідно до рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 квітня 2009 року, яким стягнуто з\~ позивача та [PERSON] на користь Дочірнього підприємства «Кіровоградтепло» Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії» 1058 грн. 95 коп. боргу, солідарно. Даний борг було сплачено, жодних боргів перед підприємством не мають. Позивач зазначала, що їй не було відомо про накладений вищезазначений арешт, а тому 30 липня 2024 року\~ звернулася із заявою до Фортечного ВДВС у місті Кропивницькому стосовно зняття арешту з майна, яке належить їй на праві власності та отримала відповідь Фортечного ВДВС у місті Кропивницькому про те, що повідомити детальну інформацію відносно виконавчих проваджень по яким було здійснено обтяження нерухомого майна боржника неможливо, оскільки відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах ДВС та приватними виконавцями, а саме Розділу XI строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу ДВС, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Підстави винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АЕ 281838 від 02 березня 2010 року невідомі, так як\~ станом на 25 вересня 2024 року архівні виконавчі провадження знищені, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. У підготовче засідання від представника позивача, адвоката Васильченко З.С. надійшла зава про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Представник КП «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради» у підготовче засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Вказав, що за адресою: [ADDRESS] , встановлено автономне опалення, заборгованість за послуги постачання теплової енергії відсутня. Не заперечував проти зняття арешту з нерухомого майна. Представник Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у підготовче засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що позивач [PERSON] є власником 1/3 частки квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належить їй на праві власності відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 28 жовтня 2008 року № [NUMBER] , виданого Кіровоградською міською радою та зареєстрованого ОКП «Кіровоградське обласне бюро технічної інвентаризації» 05 листопада 2008 року, реєстраційний номер 20810342. Позивачу стало відомо, що на 1/3 частку квартири [ADDRESS] , постановою Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ АЕ 281838 від 02 березня 2010 року за реєстраційним номером обтяження 95911009, накладено арешт. Арешт накладено відповідно до рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 квітня 2009 року, яким стягнуто з\~ позивача та [PERSON] на користь Дочірнього підприємства «Кіровоградтепло» Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії» 1058 грн. 95 коп. боргу, солідарно. Борг сплачено, жодних боргів перед підприємством вони не мають. Позивач звернулася із заявою до Фортечного ВДВС у місті Кропивницькому стосовно зняття арешту з майна, яке належить їй на праві власності та отримала відповідь Фортечного ВДВС у місті Кропивницькому про те, що повідомити детальну інформацію відносно виконавчих проваджень по яким було здійснено обтяження нерухомого майна боржника неможливо, оскільки відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах ДВС та приватними виконавцями, а саме Розділу XI строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу ДВС. приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Підстави винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АЕ 281838 від 02 березня 2010 року невідомі, так як\~ станом на 25 вересня 2024 року архівні виконавчі провадження знищені, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Згідно з ч.2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Згідно із ч.2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно\~ до ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Відповідно до ч.1,2,3 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. За частиною 2 статті 19 Закону України\~ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для реєстрації обтяження є в тому числі й рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, оскільки позивач позбавлена можливості вільно розпоряджатись своїми правами на належну їй частку квартири, зважаючи на викладені обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право не може, є необхідність захисту прав позивача шляхом скасування такого арешту. Крім того, зняття арешту з мана позивача не порушує прав третіх осіб. Оскільки будь-яке виконавче провадження відносно позивача, яка є співвласником вищевказаної квартири, в провадженні відділу державної виконавчої служби відсутнє, враховуючи визнання позову відповідачем, відсутності будь-яких боргів, суд дійшов висновку, що відповідно до встановлених обставин та закону, арешт накладений на майно боржника знімається, та скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, що не були здійснені державним виконавцем, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна. Судові витрати за клопотання позивача суд вважає фактично понесеними. На підставі викладеного,

Outcome: approved