Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

05.07.2024, згідно відмітки на поштовому штемпелі, позивач звернулася до Чернігівського районного суду Чернігівської області із позовом, у якому просить розірвати договір оренди землі від 04 грудня 2015 року, який був укладений між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Іванівка АГ» щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7425588100:07:001:0032, загальною площею 3,44 га, яка розташована поза межами населених пунктів на території Слабинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області з одночасним припиненням права оренди (номер запису про інше речове право: 12601325 від 11.12.2015), стягнути з ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» на її користь заборгованість зі сплати орендної плати за 2022-2023 роки за договором оренди землі № б/н від 04 грудня 2015 року у розмірі 13799 грн. 17 коп. В обгрунтування позову зазначено, що позивачу на підставі Державного акта на право власності серії ЯА № 518190 належить вищезазначена земельна ділянка. 04 грудня 2015 року між позивачем та ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» укладено Договір оренди земельної ділянки строком на 10 років, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та у розмірі, що становить 2518 грн 75 коп. Пунктом 10 Договору оренди визначено, що сплата орендної плати здійснюється з урахуванням коефіцієнта індексації на поточний рік. Останній платіж орендної плати за поточний рік здійснюється не пізніше 30 грудня розрахункового року. Всупереч умовам Договору оренди землі ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» не сплатило позивачу орендну плату за 2022-2023 роки в установлені Договором оренди землі строки, що вказує на порушення істотних умов договору та є підставою для дострокового розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості зі сплати орендної плати з урахуванням індексу інфляції. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10 липня 2024 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по сутті. \~ \~ \~ \~09 вересня 2024 року через систему «Електронний суд» відповідачем подано відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволені позову. Зазначає, що заборгованість зі сплати орендної плати перед позивачем за 2022 - 2023 роки відсутня, оскільки за 2016-\~2021 роки орендна плата позивачу виплачувалась в більшому розмірі, ніж передбачено умовами Договору. Сплачена орендна плата понад розмір встановлений у доворі оренди була прийнята Позивачем в повному обсязі, жодного заперечення та/або повернення надмірно сплачених коштів від позивача не надходило. З урахуванням дострокового виконання зобов`язань відповідачем у 2016-2021 роках, утворилась переплата у розмірі 5802 грн 18 коп. Законодавством про оренду землі не заборонено сплачувати орендну плату за земельну ділянку наперед за майбутні періоди. Із суті оренднх зобов"язань така заборона також не випливає. Отже, з урахуванням викладеного товариством повністю виплачена орендна плата позивачу за 2022 рік. Оскільки ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» здійснила дострокову виплату орендної плати позивачу, порушення умов Договору щодо строків сплати орендної плати за користування земельною ділянкою за 2022 - 2023 року не відбулось, таким чином не доведено систематичної несплати орендної плати, а відтак не має підстав для дострокового розірвання умов договору оренди землі. 01 жовтня 2024 року позивачем подано відповідь на відзив, у якій вказує на безпідставність заперечень відповідача, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Зазначає, що посилання відповідача на неможливість виконання зобов`язання через збройну агресію РФ, яка є форсмажорною обставиною, є необґрунтованим, безпідставним та недоведеним належними та допустимими доказами. Відповідачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку неможливості належного виконання свого зобов`язання згідно умов конкретного договору по сплаті орендної плати за землю. Посилання відповідача на дострокову у 2016-2021 роках виплату орендної плати та у більшому розмірі, ніж передбачено умовами договору, в результаті чого утворилась переплата у розмірі 5802 грн 18 коп., є безпідставним, оскільки щорічні платежі з виплати орендної плати не містили авансів майбутніх періодів, а мали доплату до низької орендної плати (5% від НГО), яка не відповідала середньому значенню вартості оренди 1 га по відповідній сільській раді. Відповідач щороку самостійно переглядав розмір орендної плати без укладення додаткової угоди згідно п.13 оскаржуваного договору оренди і доплачував компенсацію до орендної плати для того, щоб приблизити її до ринкової по регіону. Тому, приймаючи зазначені платежі, позивач вважала їх оплатою орендної плати за поточний період або погашенням боргу. Стверджує, що відповідач не здійснював протягом 2016-2021 років авансових виплат за майбутні періоди, а навпаки має заборгованість зі сплати орендної плати за два останні роки, не погодилася з розрахунком орендної плати сплаченої наперед, наданої відповідачем. У судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача Лаврентьєв С.В. у судовому засіданні позов визнав частково, а саме, в частині стягнення заборгованості по орендній платі в сумі 2646,07 грн, вказавши, що саме на цю суму у Відповідача перед Позивачем існує заборгованість по оренді за 2023 рік. У задоволені іншої частини позову, просив відмовити, при цьому посилався на обставини, викладені у відзиві на позов. Додатково зазначив, що з наданим позивачем розрахунком орендної плати з урахуванням індексу інфляції погоджується. Вказав, що оскільки Позивач застосовує індекс інфляції при нарахуванні орендної плати з застосуванням індексу інфляції по дату подання позову, він надає свій розрахунок отриманих позивачем авансових платежів з врахуванням індексу інфляції, згідно якого, всього, з урахуванням індексу інфляції по дату подання позову Відповідачем виплачено [PERSON] достроково - 11153,10 грн, борг товариства перед позивачем ставить тільки 2646,07 грн і виключно за 2023 рік. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, приходить до такого висновку. [PERSON] є власником земельних ділянок з кадастровими номерами: 7425588100:07:001:0032, 7425588100:08:002:0567, 7425588100:08:001:0553, які знаходяться в межах території Слабинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, цільове призначення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 518190, виданого 24.06.2005 (а.с. 11). 04 грудня 2015 року [PERSON] уклала з Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Іванівка АГ» договір оренди землі, за умовами якого передала товариству в оренду належну їй земельну ділянку з кадастровим номером 7425588100:07:001:0032, площею 3,44 га строком на 10 років (а.с.12-13). Згідно п.5, п. 9 Договору оренди землі нормативно-грошова оцінка земельної ділянки на момент укладання договору, станом на 01.01.2015 становить 50375,19 грн; орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та у розмірі, що становить 5 (п 'ять) % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки і становить 2518 грн 75 коп. в рік. Пунктом 10 договору передбачено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з врахуванням коефіцієнта індексації на поточний рік. Пунктом 11 договору встановлено, що орендна плата сплачується Орендарем на протязі року, але останній платіж не пізніше 30 грудня розрахункового року. Орендна плата у грошовій формі проводиться Орендарем шляхом виплати готівки або перерахування грошових коштів на рахунок Орендодавця. Пунктом 8 вказаного договору передбачено, що договір оренди укладено на 10 років з урахуванням ротації культур. Відповідно до пункту 32 договору обов`язком Орендаря є у відповідності з договором\~своєчасно сплачувати орендну плату. Пунктом 42 договору передбачено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 50169814 від 17 грудня 2015 року по земельній ділянці площею 3,44 га кадастровий номер 7425588100:07:001:0032 зареєстровано 11 грудня 2015 року право оренди цієї земельної ділянки, номер запису: 12601325; підстава виникнення іншого речового права: договір оренди землі б/н від 04 грудня 2015 року; орендар: ТОВ Агрофірма «Іванівка АГ»; строк дії: 10 років. (а.с. 14) Відповідно до відомостей з Державного реєстру про джерела та суми нарахованого та виплаченого доходу, нарахованого (перерахованого) податку за період з І кварталу 2016 року по 4 квартал 2021 року, ТОВ Агрофірма\~«Іванівка АГ»\~виплатило [PERSON] у 2016 році орендну плату в сумі 5 541,02 грн, у 2017 році 3022,26 грн, у 2018 році 6044,52 грн, у 2019 році - 6044,52 грн, у 2020 році нараховано - 6648,97 грн, у 2021 році виплачено 6648,97 грн.(а.с.80-81) Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України). Згідно із статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату відноситься до істотних умов договору оренди землі. Відповідно до статті 409 ЦК України власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором. Пунктом «в» частини першої статті 96 ЗК України визначено, що землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України (частина перша статті 32 Закону України «Про оренду землі»). У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати. До відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати застосуванню підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18). Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18). Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 293/1011/16-ц (провадження № 61-29970сво18) дійшла висновку, що тлумачення пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначено договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо). Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як встановлено судом претензій щодо сплати орендної плати за 2016 - 2021 рік позивач не має. Що стосується орендної плати за 2022- 2023 роки, позивач стверджує, що за ці роки ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» орендну плату їй не сплатило, і заборгованість за ці два роки з урахуванням індексів інфляції складає 13\~799,17 грн. Згідно розрахунку позивача орендна плата з урахуванням індексу інфляції у 2022 році становила 6089,66 грн, а у 2023 році - 7\~709,51 грн = 13\~799,17 грн ( а.с.17). Представник відповідача ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» у судовому засіданні не заперечував, що орендна плата з урахуванням індексу інфляції у 2022 році становила 6089,66 грн, а у 2023 році - 7\~709,51 грн, не оспорював також пораховані Позивачем у розрахунку суми орендної плати з урахуванням індексу інфляції з 2016 року. Стверджував, що починаючи з 2016 року Товариство сплачувало орендну плату наперед, тобто у розмірі більшому, ніж передбачено п. 9 Договору оренди. За їх розрахунком [PERSON] станом на 2022 рік було достроково виплачено 11153,10 грн. Оскільки позивач просить стягнути оренду плату за 2022-2023 року в сумі 13\~799,17 грн, то з урахуванням отриманої нею суми 11153,10 грн, Товариство має недоплачений борг перед Позивачем по орендній платі тільки за 2023 рік в сумі 2646,07 грн. У відповіді на відзив [PERSON] заперечує отримання орендної плати наперед, посилання відповідача про дострокову у 2016-2021 роках виплату орендної плати та у більшому розмірі, ніж передбачено умовами договору, вважає безпідставним, оскільки щорічні платежі з виплати орендної плати не містили авансів майбутніх періодів, а мали доплату до низької орендної плати (5% від НГО), яка не відповідала середньому значенню вартості оренди 1 га по відповідній сільській раді. Зазначає, що у порушення умов договору оренди відповідач щороку самостійно переглядав розмір орендної плати без укладення додаткової угоди, як це передбачено п.13 договору оренди і доплачував компенсацію до орендної плати для того, щоб приблизити її до ринкової по регіону. Тому, приймаючи зазначені платежі, позивач вважала їх оплатою орендної плати за поточний період або погашенням боргу. Стверджує, що відповідач не здійснював протягом 2016-2021 років авансових виплат за майбутні періоди, а навпаки має заборгованість зі сплати орендної плати за 2022-2023 роки, не погодилася з наданим відповідачем розрахунком орендної плати сплаченої наперед. \~ \~ \~ \~Згідно зі статтею 531 ЦК України, боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Чинне законодавство про оренду землі не містить заборони сплати орендної плати за майбутні періоди користування земельною ділянкою. Умови договору оренди землі про сплату орендної плати за майбутні періоди можуть бути погоджені сторонами договору оренди у формі, передбаченій статтею 14 Закону України "Про оренду землі". Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі № 321/329/17, від 20.11.2019 у справі № 704/236/17, від 25.05.2020 у справі № 475/793/17. Як встановлено з доводів Позивача, викладених у позові та у відповіді на відзив, сплату орендної плати за майбутні періоди не було погоджено з позивачем, про те, що вона отримувала оренду плату авансом наперед, їй відомо не було. Надані Відповідачем платіжні документи на підтвердження сплати орендної плати також не містять інформації, що частина зі сплаченої суми є авансовим платежем орендної плати наперед ( а.с.38-42). Договором оренди, укладеного між сторонами, не було передбачено можливість сплати орендної плати за майбутні періоди. Належних та допустимих доказів, які б підтверджували домовленість сторін договору про сплату орендної плати авансом наперед, відповідачем не надано. Таким чином, відповідачем не доведено належними доказами сплату орендної плати позивачу наперед авансовими платежами за 2022- 2023 року, зважаючи на те, що позивач заперечує факт отримання нею орендної плати наперед авансовими платежами, починаючи з 2016 року. Отже, на підставі проаналізованих доказів, суд приходить до висновку, що всупереч умовам Договору оренди землі від 04 грудня 2015 року ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» станом на час розгляду справи судом не сплатило позивачу орендну плату за 2022-2023 роки в установлений Договором оренди землі строк до 30 грудня розрахункового року, доводи відповідача про сплату авансових платежів за майбутні періоди не знайшли свого пітвердження в судовому засіданні, а тому в діях відповідача вбачається систематичність порушення істотних умов Договору оренди ( несплата орендної плати два рази, за два роки підряд). Враховуючи, що сторони дійшли згоди щодо розміру орендної плати з урахуванням індексу інфляції за 2022 рік в розмірі 6089,66 грн, а за 2023 рік 7\~709,51 грн, що загалом становить 13\~799,17 грн, доказів на підтвердження сплати повністю або частково даної орендної плати суду не надано, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути орендну плату за 2022 та 2023 роки з урахуванням індексу інфляції в розмірі 13\~799,17 грн. Неналежне виконання умов договору зі сплати орендної плати є порушенням умов договору оренди земельних ділянок, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору. Оскільки судом встановлено, що заборгованість відповідача зі сплати орендної плати за договором оренди виникла внаслідок систематичної несплати в повному обсязі ним платежів за 2022 та 2023 роки, [PERSON] була позбавлена того, на що розраховувала при укладенні вказаного договору, що фактично призвело до неможливості досягнення нею цілей згаданого правочину, а допущені відповідачем порушення договору відповідають критерію «істотності» в контексті частини другої статті 651 ЦК України, які є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення її позивачу. У відзиві на позов Відповідач посилається на лист Торгово-промислової палати України (далі -ТПП України) від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1. ТПП України листом від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 на підставі ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Статуту ТПП України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію РФ проти України. Згідно з відомостями, розміщеними на офіційному сайті ТПП України за веб адресою https://ucci.org.ua/naivazhlivishe/contacts-zasvidchennia-fors-mazhornikh-obstavin, нею ухвалене рішення спростити процедуру засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). З метою позбавлення обов`язкового звернення до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП і підготовки пакету документів у період дії введеного воєнного стану, на сайті ТПП України розміщено 28.02.2022 загальний офіційний лист ТПП України щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) (за змістом зразка вказаним нижче). Це надасть можливість за необхідності роздруковувати відповідне підтвердження всім, кого це стосується, та надається посилання на завантаження листа від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1. Рішенням 13 сесії 8 скликання Чернігівської обласної ради від 10.02.2023 № 2-13/VIII «Про наявність обставин непереборної сили та перелік суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок таких обставин» ухвалено: 1. Визнати обставини, що виникли на території Чернігівської області у зв`язку із військовою агресією російської федерації, обставинами непереборної сили з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення. 2. Включити до переліку суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили, платників єдиного податку четвертої групи згідно з додатком ( а.с.37). Відповдіно до Витягу з додатку до рішення 13 сесії 8 скликання Чернігівської обласної ради від 10.02.2023 № 2-13/VIII під № 767 значиться ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» як суб`єкт господарювання, що постраждав внаслідок обставин непереборної сили на території Чернігівської області (а.с.34). Аналізуючи норми права, що регулюють спірні правовідносини, і надані докази, суд доходить таких висновків. Стаття 25 Закону України «Про оренду землі» приписує, що орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку. Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 з наступними змінами (зареєстрований у Мін`юсті України 23.12.2022 за № 1668/39004), на території Чернігівського району Чернігівської області, у якому розташована земельна ділянка, що є предметом укладеного сторонами договору оренди землі, датою виникнення можливості бойових дій є 24.02.2022, а датою припинення їх можливості є 03.04.2022. Відповідно до повідомлення ТПП України, розміщеного на сайті https://ucci.org.ua/press-center/ucci-news/protsedura-zasvidchennia-fors-mazhornikh-obstavin-z 28-02-2022, на сайті ТПП України розміщено її загальний офіційний лист від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) для надання можливості за необхідності роздруковувати відповідне підтвердження всім, кого це стосується. Цей лист особа, яка порушує свої зобов`язання у зв`язку із обставинами пов`язаними із військовою агресією Російської Федерації проти України, в період дії введеного воєнного стану, має право долучати до свого повідомлення про форс-мажорні обставини, які унеможливили виконання зобов`язань за умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів у встановлений термін для можливості обґрунтованого перенесення строків виконання зобов`язань та вирішення спірних питань мирним шляхом. При цьому у разі необхідності сторона, яка порушила свої зобов`язання в період дії форс-мажорних обставин, також має право звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного Сертифіката, дотримуючись порядку, встановленого Регламентом, за кожним зобов`язанням окремо. Верховний Суд у своїй постанові від 15.06.2023 у справі № 910/8580/22 орієнтує суди нижчих ланок на те, що: - лист ТПП України від 28.02.2022 є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. При цьому відповідач не був позбавлений можливості звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), дотримуючись порядку, встановленого Регламентом ТПП України від 18.12.2014, саме за спірним зобов`язанням (п. 8.59.1); - наявність сертифікату ТПП України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто форс-мажорні обставини не мають преюдиціального характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку. Водночас сторона, яка посилається на форс-мажор, з урахуванням умов договору у цій справі, має довести причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажором та неможливістю виконати конкретне зобов`язання (п. 8.59.3.). Отож в силу ч. 2 ст. 78, ч. ч. 1, 5 ст. 81, ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України саме ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» у разі невизнання позову має довести або належне виконання ним договору з позивачем в частині виплати останній орендної плати, або спростувати позовні вимоги належними, допустимими й достатніми доказами. Проте таких доказів суду не надано. Так: - ні у відзиві на позов (а.с.27-31), ні у інших наявних у справі доказах відповідачем не зазначається період форс-мажору, у зв`язку з яким він не визнає позов, а також конкретний механізм (спосіб) впливу введеного у країні воєнного стану на виробничо-господарську діяльність ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» та механізм (спосіб) утворення наслідку цього форс-мажору у виді часткової неможливості чи неможливості своєчасної сплати орендної плати за договором з позивачем; - рішення 13 сесії 8 скликання Чернігівської обласної ради від 10.02.2023 № 2-13/VIII «Про наявність обставин непереборної сили та перелік суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок таких обставин» не є ні регулятором спірних правовідносин, ні доказом неможливості вчасного розрахунку ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» за договором оренди з [PERSON] ; - відповідачем не надано сертифіката ТТП України чи регіональної торгово-промислової палати, який би підтвердив факт настання для ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» форс-мажорних обставин, що потягли за собою неможливість виконання ним зобов`язань за договором з відповідачем. На підставі наведеного суд доходить висновку, ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» не довело факту впливу форс-мажорних обставин на його діяльність, який би на підставі п. 13.2 та п. 13.3. договору звільнив би його від відповідальності за невиконання зобов`язання за укладеним з [PERSON] договором оренди землі за 2022-2023 роки. Враховуючи те, що систематичне невиконання відповідачем обов`язків за договором оренди землі, яке полягає в несплаті орендної плати два роки підряд, грубо порушує права позивача, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача про дострокове розірвання спірного договору оренди землі та стягнення невиплаченої орендної плати. У зв`язку із задоволенням позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати у вигляді сплати судового збору.

Outcome: approved