Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 04.09.2024 року через підсистему «Електронний суд» ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернулося до суду із позовною заявою, яка зареєстрована канцелярією суду 05.09.2024 року, до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №22036000134732 від 04.07.2019 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.07.2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір №22036000134732, проте\~відповідачем належним чином взяті на себе зобов`язання, які визначені вказаним кредитним\~договором, не виконуються, що є підставою для стягнення заборгованості. При цьому первинним кредитором було відступлено право вимоги за вказаним кредитним договором\~ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», яке набуло право вимоги на підставі договору про відступлення права вимоги. Відповідач відзиву на позов не надала. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви розгляд справи просив провести без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.09.2024 року було постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання (стаття 128 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК)), в судове засідання повторно не з`явилась без поважних причин, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам\~статей 280-281 ЦПК. Судом на підставі частини другої\~статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені Судом. Судом встановлено, що 04.07.2019 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір №22036000134732, згідно умов якого банк надає позичальнику на його поточний рахунок на споживчі потреби кредит в сумі 49\~600,00 грн. на строк 60 місяців з кінцевою датою повернення 04.07.2024; щомісячна комісія за обслуговування кредиту 3,5 % від суми кредиту; процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується в наступному розмірі: на строкову заборгованість\~0,001% річних, на прострочену заборгованість\~56,0% річних; позичальник повинен був сплачувати банку кредит, нараховані проценти, комісію й виконати інші зобов`язання на умовах та в строки, що визначені в договорі та графіку платежів (щомісячні ануїтетні платежі). Згідно розрахунку заборгованості станом на 11.07.2023 загальна сума заборгованості [PERSON] перед банком станом становить 71\~635,20 грн., в тому числі: 39\~004,42 грн.\~- заборгованість за простроченим кредитом; 0,99 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 32\~629,79 грн. залишок прострочених комісій. 12 липня 2023 року АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали Договір факторингу №12/07/23. 06 березня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали Договір факторингу №06/03/24, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило право грошової вимоги ТОВ «Юніт Капітал» до відповідача [PERSON] за кредитним договором. Оцінка Суду. Частиною 1\~ст. 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1\~ст. 598 ЦК України\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Частиною 1\~ст. 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2\~ст. 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 1\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Умовами розділу ІІ п. 2.1 кредитного договору передбачено, що платежі з погашення заборгованості за Кредитом, сплати процентів за користування Кредитом та Щомісячної комісії за обслуговування Кредиту здійснюється у вигляді щомісячних ауїтентних платежів, далі\~Обов`язковий платіж. Згідно умов\~кредитного договору сума кредиту складає 49\~600,00 грн., на момент пред`явлення позову простроченим є тіло кредиту на суму 39\~004,42 грн. та відсотки на суму 0,99 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Що стосується стягнення суми простроченої комісії, суд зазначає, що 10.06.2017 набув чинності\~Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у\~Законі України «Про захист прав споживачів»\~статтю 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до п. 4 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування»\~загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Відповідно до ч. 2\~ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином,\~Законом України «Про споживче кредитування»\~передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Проте, відповідно до ч. 1-2, 5\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~(у редакції станом на дату укладення договору в цій справі) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Згідно з ч. 6\~ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит. До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої\~статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Так, в пункті 1.2. кредитного договору №22036000134732 щомісячна комісія за обслуговування кредиту визначена в розмірі 3,5 % від суми кредиту. Плата за додаткові, супутні послуги банку, пов`язанні з розрахунково-касовим обслуговуванням, передбачена в розділі 4 «Графік платежів/розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної процентної ставки» кредитного договору № 22036000134732 (колонка 8 графіку) та становить 1736,00 гривень на місяць. Загальний розмір комісії за розрахунково-касове обслуговування за період з 04.08.2019 по 04.07.2024\~сукупно складає 104\~160,00 грн. Згідно п. 1.3. кредитного договору Банк формує графік платежів, який викладено в розділі 4 цього Договору, із зазначенням сум погашення основного боргу за Кредитом, сплати процентів за користування кредитом, щомісячної комісії, вартості всіх супутніх послуг, реальної процентної ставки та ін. Відповідно до Паспорту споживчого кредиту щомісячна комісія за обслуговування кредиту становить: 1736,00 грн. Паспорт споживчого кредиту власноруч підписано споживачем, що свідчить про її ознайомлення з текстом та змістом паспорту, у тому числі з графіком щомісячних платежів за кредитними договором, паспортом споживчого кредиту, жодних заперечень щодо уточнення чи зміни його викладу матеріали справи не містять. Колегія суддів ВП ВС у п. 25 постанови по справі №363/1834/17 зауважила, що сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення\~Конституції України, не відповідає передбаченим\~статтею 3 ЦК України\~загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (пункт 6 частини першої вказаної статті). Домовленість сторін договору про врегулювання відносин усупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. Тому підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням (див. близькі за змістом висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 1 червня 2021 року у справі № 910/12876/19 (пункти 7.6-7.10)). Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя\~статті 55 Закону № 2121-III), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої\~статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку (п. 29 постанови у справі №363/1834/17). Велика Палата дійшла висновку про те, що положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними (п. 32.8 постанови у справі №496/3134/19). Отже, відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, а тому позовні вимоги про стягнення комісії\~в сумі 32\~629,79 грн. до задоволення не підлягають. Розподіл судових витрат між сторонами. За змістом\~статті 141 ЦПК\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так,\~згідно платіжної\~інструкції позивачем\~було сплачено\~2\~422,40 грн. судового збору. По справі\~заявлено позовну\~вимогу на\~суму 71\~635,20 грн., що становить 100%, з яких було задоволено вимог на загальну суму 39\~005,41 грн., що становить 54,45 %. А, тому у зв`язку із частковим задоволенням позову на користь позивача підлягає стягненню з відповідача 1\~319,00 грн. (2\~422,40 х 54,45/ 100 = 1\~319,00) судового збору. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в загальній сумі 6 000 грн. 00 коп., та надано квитанцію на оплату таких послуг. Суд для цілей розподілу вказаного виду витрат, пов`язаних з розглядом справи, враховує обставини зазначені в статтях\~137\~та\~141 ЦПК, зокрема складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; категорію справи та її значення для сторони, в тому числі вплив вирішення справи на репутацію сторони; часткове задоволення позовних вимог (на 54,45 %). У зв`язку із чим, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3\~267,00 грн. (6 000 х 54,45/ 100 = 3\~267,00) З цих підстав,

Outcome: partial