Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 20.11.2009 Виконкомом Завадківської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області, актовий запис № 14, прізвище [PERSON] після розірвання шлюбу їй не змінювати, дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з нею та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 20.11.2009 вона зареєструвала шлюб з відповідачем. За час перебування в шлюбі у них народилися двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Їхня сім?я розпалася. Проживши в шлюбі разом більше чотирнадцяти років, вони не змогли створити міцної сім?ї. Сімейне життя між ними поступово погіршувалося. Причиною розпаду сім?ї є те, що вони не зійшлися поглядами на життя, в них різні характери, між ними часто виникали сварки та непорозуміння. Вони зрозуміли, що стали чужими людьми, втратили всякі почуття любові та поваги один до одного, тобто перестали бути однією сім?єю. Вже більше двох років вони проживають окремо, жодних сімейних та подружніх відносин не підтримують, тобто стали чужими людьми. Їхній шлюб носить виключно формальний характер, подальше спільне проживання і збереження шлюбу неможливі та недоцільні, а також суперечать її, як жінки, інтересам, що має істотне значення. Представник позивача адвокат Жовнір М.Й. подав до суду заяву, згідно з якою зазначив, що позивачка категорично наполягає на задоволені своїх позовних вимог. Розгляд справи просить проводити за його та позивачки відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у передбаченому законом порядку, в тому числі, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України (а.с. 52). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 01.05.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 22.05.2024 відповідач [PERSON] на електронну пошту суду надіслав заяву, в якій просить надати термін на примирення строком 6 місяців з метою збереження сімейних стосунків, оскільки на даний момент служить в лавах Збройних сил України і не має можливості бути разом із сім`єю, яка перебуває за межами країни (а.с. 30). Ухвалою суду від 23.05.2024 сторонам надавався строк на примирення терміном шість місяці, а ухвалою суду від 25.11.2024 провадження у справі поновлено та призначено судовий розгляд. 28.11.2024 представник позивача адвокат Жовнір М.Й. подав до суду заяву, згідно з якою зазначив, що позивачка категорично наполягає на задоволені своїх позовних вимог. Розгляд справи просить проводити за його та позивачки відсутності (а.с. 37-38). Ухвалою суду від 11.12.2024 постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін, відповідача викликано в судове засідання шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України. Від відповідача будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень не поступало, як і не повідомляв він про причини своєї неявки в судові засідання, хоча належним чином про дату судового розгляду був повідомлений. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі перебувають у шлюбі з 20.11.2009, який зареєстрований виконкомом Завадківської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області, актовий запис № 14, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20.11.2009 (а.с. 12). За час шлюбу в сторін народилися двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 22.12.2009 та № [NUMBER] від 03.09.2013 (а.с. 13, 15). Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони, враховуючи наявність неповнолітніх дітей, не можуть розірвати в позасудовому порядку. Оцінка суду: вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши письмові заяви та докази, які надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Щодо позовної вимоги про розірвання шлюбу, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, вони подружніх відносин не підтримують, наданий судом строк на примирення бажаних результатів не дав, позивачка не бажає зберегти сім`ю, наполягає на розлученні, а тому відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати, після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] позивачці не змінювати, що відповідно до ст. 113 СК України є її правом після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Щодо позовної вимоги про залишення дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , проживати разом з позивачкою, суд зазначає наступне. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає (ч. 4 ст. 29 ЦК України). У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом (ч. 3 ст. 29 ЦК України). Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ч. 2 ст. 29 ЦК України). Частина друга статті 47 ЦПК України надає можливість неповнолітнім особам віком від 14 до 18 років особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом. Вказані норми кореспондуються із нормами Сімейного Кодексу України. Частиною першою статті 18 СК України визначено, що кожен учасник сімейних відносин, який досяг 14 років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу, а частиною четвертою статті 152 СК України визначено право дитини на звернення за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла 14 років. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 161 СК України визначено порядок вирішення спору між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини. При цьому, згідно з частиною третьою статті 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Водночас, у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження №61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. З урахуванням зазначеного, встановивши обставини справи, зокрема те, що [PERSON] , [INFO] , виповнилося 14 років, суд, враховуючи положення частини другої статті 29 ЦК України та частини третьої статті 160 СК України, дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для визначення судом місця проживання її з матір`ю , оскільки закон не встановлює права суду визначати місце проживання дитини, яка досягла 14 років, через те, що остання вправі вільно обрати з ким з батьків, які проживають окремо, вона бажає проживати, та для вирішення цього питання набула повної цивільної дієздатності, а тому в цій частині позову необхідно відмовити. Щодо малолітнього [PERSON] , [INFO] , беручи до уваги відсутність заперечень від відповідача з даного приводу та фактичне проживання разом з матір`ю, суд вважає, що його необхідно залишити проживати з позивачкою. Таким чином, позовна заява в цій частині підлягає задоволенню. Водночас, суд звертає увагу на те, що зазначення у резолютивній частині рішення суду про залишення на проживанні дитини з одним з батьків не свідчить, що суд вирішив позов про визначення місця проживання дітей, оскільки у такому разі суд лише констатує, з ким залишається проживати дитина після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому її місце проживання. Розподіл судових витрат: відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (а.с. 6). За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 1211,20 грн. сплаченого судового збору. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Із матеріалів справи встановлено, що 29.04.2024 позивачка уклала з адвокатом Жовніром М.Й. угоду про надання правничої (правової) допомоги та сплатила визначену вказаним договором вартість послуг в загальній сумі 3000,00 грн., що підтверджено квитанцією № 107839 від 30.04.2024 (а.с. 15-20). За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 3000,00 грн. витрат за надання правничої допомоги. На підставі викладеного, ст. 51 Конституції України, ст.ст. 18, 56, 105, 110, 112, 114, 141, 152, 160, 161 СК України, ст.ст. 29, 47 ЦК України, та

Outcome: partial