Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

18 жовтня 2024 року акціонерне товариство «Банк «Кліринговий Дім» (далі-Позивач, АТ «Банк «Кліринговий Дім») звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі- відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 45 900,28 гривень. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 13.10.2023 року між позивачем АТ «Банк «Кліринговий дім» та відповідачем [PERSON] було укладено заяву-договір про надання споживчого кредиту на умовах продукту «Вільний кредит» № 106203. Відповідно до п.1 кредитного договору банк надав позичальнику кредит в розмірі 35 000,00 грн строком на 18 місяців, розмір процентної ставки за користування кредитом складає 65,0 % річних, щомісячна комісія за обслуговування кредиту та за надання кредиту відсутня. Відповідно до п.1 кредитного договору та графіку дата остаточного погашення кредиту 13.04.2025 року. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав, проте всупереч умовам договору, відповідачем зобов`язання належним чином не виконані, починаючи з 13.02.2024 року відповідачем прострочена та не сплачено в повному обсязі платежі на погашення заборгованості. У зв`язку з чим станом на 03.10.2024 року заборгованість відповідача становить 45\~900,28 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 31 203,96 грн; заборгованість за відсотками у розмірі 14 696,32 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати, які складаються зі сплати судового збору. Ухвалою суду від 22 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача до суду не з`явився, 19 листопада 2024 року подав до суду клопотання у якому просив розглядати справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відзиву на позовну заяву не надала, будь-яких заяв або клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи положення ч.4 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.17 Закону України"Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (AlimentariaSandersS.A.v.Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Згідно ч.8 ст.178ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 13.10.2023 року між позивачем АТ «Банк «Кліринговий Дім» та відповідачем було укладено заяву- договір про надання споживчого кредиту на умовах продукту «Вільний кредит» № 106203, який підписаний відповідачем за допомогою електронного цифрового підпису «Дія. Підпис» 13.10.2023 року. Так, за умовами договору № 106203 від 13.10.2023 року позичальнику надається кредит у розмірі 35000,00 гривень шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] , строком на 18 місяців, з відповідним графіком погашення кредиту, з датою остаточного повернення кредиту 13.04.2025 року, з розміром процентної ставки 65,0 % річних. Як вбачається з копії платіжної інструкції № 106203 від 13.10.2023 року, код квитанції 3692009526, 13.10.2023 року на рахунок відповідача переведено грошові кошти у розмірі 35000,00 грн згідно договору споживчого кредиту № 106203 на рахунок № UA683006470000026202002890501. Позивачем 14.05.2024 року за вих. № 03-02/2086 на адресу відповідача направлено вимогу про дострокове погашення заборгованості за договором № 106203 від 13.10.2023 року у розмірі 36\~277, 26 грн, проте відповідачем зобов`язання не виконано. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. За приписами ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Банк свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Згідно з ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. За змістом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є й невиконання або виконання, порушення умов, визначених змістом зобов`язання. В ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів, встановлений договором. Відповідач скористалася наданим кредитом, проте зобов`язання належним чином за договором не виконала, в результаті чого виникла заборгованість. Згідно з\~розрахунком заборгованості,\~станом на\~03.10.2024\~року заборгованість\~відповідача \~становить 45\~900,\~28\~грн,\~яка складається\~із:\~заборгованості за\~кредитом 31\~203,96\~гривень,\~заборгованості по\~відсоткам у\~розмірі 14\~696,32\~гривень. Згідно статті 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В зв`язку з тим, що позивачем доведено позовні вимоги, а відповідачем не надано до суду заперечень проти позову, доказів в підтвердження того, що ним належним чином виконувалися умови кредитного договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Статтею 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 3028,00 грн, що підтверджено документально. На підставі викладеного,

Outcome: approved