Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-19 00:00:00

12.06.2024 [PERSON] звернулася до суду із позовом до Ковельського відділу\~державної виконавчої\~служби у\~Ковельському районі\~Волинської області\~Західного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції в\~якому просить\~зняти арешт\~з об`єкта\~обтяження:\~будівлі складу\~(інвентаризаційний\~№ 60),\~яка розташована\~в [ADDRESS] ,\~загальною площею\~1455,5\~кв.\~м.,\~земельної ділянки\~площею 0,2943\~га,\~на якій\~розташована будівля\~складу,\~кадастровий номер\~0710400000:40:003:0014\~(номер\~запису про\~обтяження -\~17027565,\~17038210,\~дата реєстрації\~обтяження -\~21.10.2016\~року,\~23.10.2018\~року). В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що 18.07.2019 [PERSON] (мати) їй подаровано в особисту приватну власність будівлю складу (інвентаризаційний № 60), яка розташована в [ADDRESS] , загальною площею 1455,5 кв.м. Одночасно відбулося дарування земельної ділянки площею 0,2943 га, на якій розташована будівля складу, кадастровий номер 0710400000:40:003:0014. Дане майно внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Нещодавно позивачка дізналася, що на вищевказане нерухоме майно накладено арешт у зведеному виконавчому провадженні АСВП № 55399678. Звернувшись до відповідача з заявою про зняття арешту з спірного нерухомого майна, вона отримала відмову та роз`яснення, що арешт може бути знятий тільки за рішенням суду. Позивачка вважає, що єдиним способом відновлення її порушеного права щодо володіння, користування та розпорядження майном є задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17.06.2024 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 17.07.2024. 17.07.2024, 16.08.2024 підготовче судове засідання відкладено у зв`язку з витребуванням доказів. 18.10.2024 підготовче судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді у щорічній відпустці. 18.11.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Представник відповідача у відзиві зазначив, що на примусовому виконанні у відділі перебуває зведене виконавче провадження № 5359678 від 11.12.2017 до складу якого входить: АСВП 52492069 від 04.10.2016, АСВП 55355724 від 11.12.2017; АСВП 59075674 від 11.05.2019, АСВП 60267167 від 09.10.2019, АСВП 60575885 від 12.11.2019. Станом на сьогоднішній день залишок не стягнутої суми по даному зведеному виконавчому провадженню з врахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження становить 606965,91 грн. У зв`язку із наявною заборгованістю в порядку ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» та в цілях повного та своєчасного виконання рішень суду державним виконавцем 04.10.2016 була винесена постанова про арешт майна боржника. Станом на сьогоднішній день право власності на спірні об`єкти нерухомості не переоформлене на нового власника, власником залишається [PERSON] , який є боржником по у виконавчих провадженнях, і в якого наявні не виконані відповідні зобов`язання покладені судом. Представник відповідача вважає, що набуття права власності майна, яке належить боржнику іншою особою, не є підставою для зняття арешту з даного майна. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20.11.2024 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивачка та її представник до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, звернулися до суду з письмовою заявою про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення засідання повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши надані письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №380431504 від 28.05.2024 на земельну ділянку з кадастровим номером 0710400000:40:003:0014, яка розташована в [ADDRESS] , площа 0,2943 га та на будівлю склад (інвентаризаційний номер №60), яка розташована в [ADDRESS] , загальна площа будівлі становить 1455, 5 кв.м накладено арешт на підставі постанови державного виконавця Ковельського МР ВДВС ГТУЮ у Волинській області. Особа, майно/права якої обтяжуються [PERSON] . В листі Ковельського відділу Державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління міністерства від 14.05.2024 № 75377/6, зазначено, що у відділі перебуває зведене виконавче провадження № 5359678 від 11.12.2017 до складу якого входить: АСВП 52492069 від 04.10.2016, АСВП 55355724 від 11.12.2017; АСВП 59075674 від 11.05.2019, АСВП 60267167 від 09.10.2019, АСВП 60575885 від 12.11.2019. Боржник [PERSON] . 04.10.2016 була винесена постанова про арешт майна боржника. Так як заборгованість по зведеному виконавчому провадженню не погашена в повному обсязі, то відсутні підстави для зняття арешту з майна. З досліджених в судовому засіданні матеріалів зведеного виконавчого провадження № 5359678 від 11.12.2017 до складу якого входить: АСВП 52492069 від 04.10.2016, АСВП 55355724 від 11.12.2017; АСВП 59075674 від 11.05.2019, АСВП 60267167 від 09.10.2019, АСВП 60575885 від 12.11.2019 вбачається, що боржником у всіх вказаних виконавчих провадженнях є [PERSON] . Постановою державного виконавця Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Волянської Д.О. від 04.10.2016 у АСВП 52492069 накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] , [INFO] . Судом також встановлено, що відповідно до договору дарування будівлі складу № 2370 від 18.07.2019, [PERSON] подарувала [PERSON] будівлю складу (інвентаризаційний номер №60), яка розташована в [ADDRESS] . Загальна площа будівні становить 1455, 5 кв.м. та земельну ділянку площею 0, 2943 га, на якій розташована подарована будівля. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 174285616 від 18.07.2019 вбачається, що [PERSON] є власником будівлі складу (інвентаризаційний номер №60), яка розташована в [ADDRESS] . Загальна площа будівлі становить 1455, 5 кв.м. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 174290126 від 18.07.2019 вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 0710400000:40:003:0014, яка розташована в [ADDRESS] , площа 0,2943 га. Отже, [PERSON] являється єдиним власником будівлі складу (інвентаризаційний номер №60), загальна площа будівні становить 1455, 5 кв.м. та земельної ділянки з кадастровим номером 0710400000:40:003:0014, площа 0,2943 га, що за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ч. 1 та ч. 2 ст. 319 ЦПК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ утручання в це право повинне мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Зазначений принцип відображено й конкретизовано в частині першій статті 321 Цивільного кодексу, згідно з якою право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним зі способів захисту права власності є гарантована в статті 391 цього кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. З огляду на те, що накладення арешту на майно є перешкодою у здійсненні особою своїх прав власника майна, зважаючи, що виконавчих проваджень, за якими боржником виступає [PERSON] , у відділі не перебуває, а також те, подальше збереження обтяження майна по типу арешту, набуває ознак незаконного та порушує права позивачки, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Судові витрати залишити за позивачкою.

Outcome: approved