Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

Директор КП «Комунальник» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги (послуг з управління будинком та послуг з вивезення побутових відходів), станом на 01.08.2024 у загальному розмірі 9484 грн 05 коп., а також 3028 грн витрат по сплаті судового збору. В обґрунтування позову зазначено, що позивач КП "Комунальник" є балансоутримувачем багатоквартирного будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є споживачем комунальних послуг та власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідачу надаються послуги з управління житлового будинку та прибудинкової території а також послуги з вивезення побутових відходів. Згідно ст. ст. 67, 68, 162 Житлового кодексу України, ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач повинен здійснювати оплату за надані йому житлово-комунальні послуги своєчасно. Проте свої зобов`язання [PERSON] не здійснює. Відповідно до ст. 615 Цивільного Кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Жодних заяв про припинення постачання перелічених вище послуг, чи претензій з приводу їх якості та обсягів до КП "Комунальник" не надходило. Відповідач не маючи поважних причин, не уклав договір з КП "Комунальник", хоча протягом зазначеного періоду фактично користувався та користується до теперішнього часу житлово-комунальними послугами, він має їх оплачувати. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 01.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача надала заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд задовольнити в повному об`ємі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, заяв та відзиву на позов не надав. Оголошення про виклик відповідача розміщено з додержанням вимог, передбачених ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Згідно зі статтею 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, на підставі частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76 - 81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Позивач Комунальне підприємство "Комунальник" є балансоутримувачем багатоквартирного будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] . Даними Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підтверджується, що видами господарської діяльності Комунальне підприємство "Комунальник" є: комплексне обслуговування об`єктів; інші види діяльності з прибирання; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; збирання безпечних відходів; оброблення та видалення безпечних відходів (а. с. 6 - 8). З копії особового рахунку № [NUMBER] вбачається, що за відповідачем [PERSON] рахується житлове приміщення, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 9). З інформації по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , який відкритий на ім`я відповідача [PERSON] вбачається, що за ним станом на 01.08.2024 рахується заборгованість за комунальні послуги з вивезення твердих побутових відходів (період з грудня 2021 року по серпень 2024 року), розмір якої складає 1593,90 грн (а. с. 11). З інформації по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , який відкритим на ім`я відповідача [PERSON] вбачається, що за ним станом на 01.08.2024 рахується заборгованість за комунальні за послуги з управління багатоквартирним будинком, розмір якої складає 7980,15 грн (а. с. 10). На підтвердження права власності за [PERSON] на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] позивачем надано копію договору купівлі-продажу квартири від 10.07.2018 та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 130313832 (а. с. 12, 13). Згідно з ч. 4 ст. 319, ч. 1 ст. 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідачем, в свою чергу, не надано доказів на спростування факту надання послуг позивачем чи правильності розрахунку розміру заборгованості. За нормами статті 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать, комунальні послуги, зокрема житлова послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, зокрема споживачі (індивідуальні та колективні); виконавці комунальних послуг. Згідно із п. 7 ч. 2 цієї статті - виконавцями комунальних послуг з управління побутовими відходами є - адміністратор послуги з управління побутовими відходами, а у разі його відсутності - визначений у встановленому законодавством порядку суб`єкт господарювання, який здійснює збирання та перевезення побутових відходів. За змістом пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" - індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року в справі № 750/12850/16-ц і від 06 листопада 2019 року в справі № 642/2858/16. Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу, відповідачам), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги згідно з чинними тарифами. Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як встановлено судовим розглядом, відповідач належним чином не виконує своїх обов`язків щодо оплати наданих позивачем комунальних послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість, відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки належить стягнути судовий збір на користь позивача.

Outcome: approved