Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

17 вересня 2024 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом та визнання права на безоплатну приватизацію земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що [INFO] помер колишній чоловік позивача [PERSON] . За життя, 18.02.2016 він склав заповіт, яким усі свої права та обов`язки, які можуть належати йому у майбутньому та усе його майно заповів дружині [PERSON] . Позивач прийняла спадщину у встановленому законом порядку та отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку кадастровий номер: 5320683201:01:005:0132, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,07 га, місце розташування: [ADDRESS] та земельну ділянку, кадастровий номер: 5320683200:00:004:0089, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, Полтавська обл., Глобинський р-н, Зубанівська сільська рада. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] нотаріусом було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Також з аналогічних підстав позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, загальною площею 0,25 га для ведення особистого селянського господарства. Вказаний житловий будинок належав померлому на підставі запису в погосподарській книзі. Земельна ділянка 0,25 га для ведення особистого селянського господарства перебувала у користуванні померлого, що підтверджується Випискою з погосподарської книги № 1 виконавчого комітету Глобинської міської ради с. Зубані станом на 22.05.2024, планом-схемою її розташування, архівним витягом з протоколу 2-ої сесії Зубанівської сільської Ради народних депутатів 22 скликання від 20 грудня 1994 року, рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 06.11.2017 по справі № 527/2043/16-ц. Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд визнати за позивачем в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] на житловий будинок літ. «А», загальною площею 80,7 кв.м, житловою площею 50,1 кв.м, прибудову літ. «а» ганок літ. «аг», погріб літ «Бп», які розташовані за адресою: [ADDRESS] та право на приватизацію земельної ділянки загальною площею 0,25 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в межах [ADDRESS] . У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник подав до суду заяву у якій просив розгляд справи проводити у їх відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, зазначив, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особа в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, зазначив, що заперечень проти позову не має. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані\~ докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] з 21 вересня 2015 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвали 26 травня 2023 року (а.с.13-14). [INFO] [PERSON] помер. З дублікату заповіту, виданого старостою Зубанівського старостинського округу виконавчого комітету Глобинської міської ради Кременчуцького району Полтавської області 16.04.2024 року та зареєстрованого в реєстрі за № 11-08 вбачається, що 18.02.2016 року [PERSON] склав заповіт, яким усі свої права та обов`язки, які йому належать на момент складання цього заповіту, а також усі права та обов`язки, які можуть належати йому у майбутньому, та усе майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі усе те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом буде мати право, заповів дружині [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Заповіт посвідчено\~секретарем виконавчого\~комітету Зубанівської\~сільської ради\~Глобинського району\~Полтавської області\~18.02.2016\~року та\~зареєстровано в\~реєстрі за\~№ 6\~(а.с.12).\~ 15 липня 2024 року приватним нотаріусом\~Кременчуцького міського\~нотаріального округу\~Полтавської області\~Спірідович Василем\~Миколайовичемвинесено постанову про відмову [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, зокрема на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] та на земельну ділянку загальною площею 0,25 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, у зв`язку з тим, що нотаріусу не було надано документів, що підтверджують право власності спадкодавця на заявлене спадкове майно (а.с.31-32). Як вбачається з копії спадкової справи № 46/2023, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] , спадкоємцем за заповітом, яка прийняла спадщину є [PERSON] , інші спадкоємці відсутні, на ім`я останньої видавалися свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.53-92).\~ Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст.\~15,\~16 ЦК України,\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 5 статті 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частинами 1,2 статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем померлого [PERSON] за заповітом, яка прийняла спадщину. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Вирішуючи позовну вимогу в частині визнання в порядку спадкування за заповітом права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , судом встановлено. На час будівлі будинку, який є спадковим майно питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків». Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Запис в погосподарській книзі сільської ради про належність домоволодіння певній особі, був офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Відповідно до Виписки з погосподарської книги, згідно з записом особового рахунку № [NUMBER] погосподарської книги № 1 за 2024-2028 рр. виконавчого комітету Глобинської міської ради м. Глобине Кременчуцького району Полтавської області, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який збудований в 1982 році значиться за користувачем (власником) домогосподарства [PERSON] (а.с.19). Відповідно до технічного паспорту житловий будинок за адресою: [ADDRESS] має наступні технічні характеристики: житловий будинок літ. «А», загальною площею 80,7 кв.м, житловою площею 50,1 кв.м, прибудова літ. «а», площею 23,5 кв.м, ганок літ. «аг», площею 6,0 кв.м, погріб літ. «Бп», площею 26,7 кв.м (а.с.26-30). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 407878479, права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано. Приймаючи до уваги те, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , позивач є спадкоємцем за заповітом, яка прийняла спадщину, спадкоємці які мають право на обов`язкову частку у спадщині відсутні, суд дійшов висновку, що позивач має право на успадкування вказаного житлового будинку, тому позов в цій частині є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Вирішуючи позовну вимогу в частині визнання в порядку спадкування за заповітом права на приватизацію земельної ділянки загальною площею 0,25 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в межах [ADDRESS] . Відповідно до Довідки № 04-02/691 від 20.09.2016 архівного сектору, рішенням сільської Ради народних депутатів 22 скликання від 20 грудня 1994 року, передано у приватну власність земельні ділянки громадянам згідно поданих заяв. [PERSON] подав заяву на приватизацію особистої земельної ділянки 0,49 (а.с.20). Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 06 листопада 2017 року встановлено, що рішення 2-ої сесії Зубанівської сільської Ради народних депутатів 22 скликання від 20 грудня 1994 року «Про приватизацію земельних ділянок жителів сільської ради» - це документ , який підтверджує передання позивачу [PERSON] земельної ділянки площею 0,49 га у приватну власність. Спірна земельна ділянка площею 0,25 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства це частина земельної ділянки, виділеної [PERSON] . Вищеназване рішення органу місцевого самоврядування не скасоване, не визнане недійсним, а отже, позивач, і до фактичної реалізації свого права на приватизацію землі, має право користуватися нею (а.с. 22-25). Згідно ч.\~1\~ст.\~17\~Земельного кодексу\~України (в\~редакції на\~момент звернення\~ [PERSON] \~із заявою\~на приватизацію\~станом на\~1994\~рік),\~передача земельних\~ділянок у\~колективну та\~приватну власність\~провадиться Радами\~народних депутатів,\~на території\~яких розташовані\~земельні ділянки. Громадяни,\~заінтересовані у\~передачі їм\~у власність\~земельних ділянок\~із земель\~ запасу,\~ подають\~ заяву\~ про\~ це\~ до\~сільської,\~селищної,\~міської,\~а у\~разі відмови\~ -\~ до\~ районної,\~ міської,\~ в\~адміністративному підпорядкуванні\~ якої\~ є\~ район,\~ Ради\~ народних\~депутатів \~за \~місцем \~розташування \~земельної \~ділянки.\~У \~заяві зазначаються\~бажані розмір\~і місце\~розташування ділянки,\~ мета\~ її\~використання і\~склад сім`ї. Відповідна Рада народних депутатів розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з сільською (селищною) Радою народних депутатів, з районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами, органом архітектури і подається до районної (міської) Ради народних депутатів для прийняття рішення про передачу громадянину земельної ділянки у власність. Отже, на момент звернення [PERSON] із заявою про приватизацію земельної ділянки 0,49, норми діючого на той час Земельного кодексу України, пов`язували початок процесу приватизації земельної ділянки із замовленням проекту її відведення, а також в подальшому прийняття рішення передачу громадянину земельної ділянки у власність. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 118 Земельного кодексу України, громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122\~цього Кодексу. До заяви додається розроблена відповідно до\~Закону України\~«Про землеустрій»\~технічна документація\~із землеустрою\~щодо встановлення\~(відновлення)\~меж земельної\~ділянки в\~натурі (на\~місцевості),\~що замовляється\~громадянином без\~надання дозволу\~на її\~розроблення. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) приймає рішення про її затвердження та передачу земельної ділянки у власність або вмотивоване рішення про відмову. Отже, відповідно до норм Земельного кодексу України, який діяв з 2001 року та до дати смерті [PERSON] , приватизація земельної ділянки починається з\~отримання дозволу органу місцевої влади на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою її передачі у приватну власність фізичній особі. Судом встановлено, що [PERSON] \~у 1994\~році звернувся\~із заявою\~про приватизацію\~земельної ділянки\~ 0,49,\~проте вказане\~право останній\~не реалізував,\~оскільки не\~було замовлено проект її відведення. Крім того, суду не надано доказів того, що з 2001 року та по дату смерті [PERSON] , останньому було надано дозвіл органу місцевої влади на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою її передачі у приватну власність. Крім того, Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 06 листопада 2017 року встановлено, що земельна ділянка площею 0,25 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства це частина земельної ділянки, виділеної [PERSON] і що позивач фактично не реалізував своє право на приватизацію землі, тому мав право саме користування нею. Приймаючи до уваги те, що [PERSON] за життя не було розпочато процедуру приватизації земельної ділянки, а він мав право користування земельною ділянкою, отже таке право не належало йому на момент його смерті, тому суд дійшов висновку, що позовна вимога щодо визнання за позивачем в порядку спадкування за заповітом права на приватизацію земельної ділянки загальною площею 0,25 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в межах [ADDRESS] до задоволення не підлягає.

Outcome: partial