Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

17.10.2024 року представник позивача, товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс», звернулася до Царичанського районного суду Дніпропетровської області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 22.11.2023 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір про надання грошових коштів у позику №2211641123, відповідно до якого ТОВ «Іннова Фінанс» надало відповідачу позику у розмірі 5000 гривень. Відповідач водночас свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка на день подання позовної заяви становить 53 587,50 гривень, з них 5\~ 000 гривень заборгованості за тілом кредиту, 48 587,50 гривень заборгованості за процентами. Таким чином представник позивача прохав суд стягнути із [PERSON] заборгованість у розмірі 53 587,50 гривень та судові витрати у розмірі 2 422,40 гривень. Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 12.11.2024 року справу передано за підсудністю до Кобеляцького районного суду Полтавської області. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21.11.2024 року по справі відкрито провадження та призначено судове засідання. Представник позивача ТОВ «Іннова Фінанс» Хомляк О. Р. в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві прохала справу розглянути без участі представника позивача. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.\~ Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила. В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів у справі. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 22.11.2023 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] було укладено договір надання грошових коштів у позику №2211641123, відповідно до якої позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику у розмірі 5 000 гривень шляхом їх безготівкового перерахунку на рахунок позичальника. Дисконтна процентна ставка становить 1,99% на день. Базова процентна ставка 2,99% на день. Договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (а. с. 25-32). Згідно п. 1.2 Договору строк позики становить 30 днів. Згідно п. 1.5 Договору на період строку, визначеного п.1.2 Договору нарахування процентів здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 1,5% від суми позики за кожний день користування позикою. Відповідно до п. 1.6 Договору у випадку користування позикою понад строк, встановлений п.1.2 Договору з наступного дня після спливу строку вказаного в п.1.2 цього Договору умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою у розмірі 1,99% на день перераховуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка у розмірі 2,99% на день від суми позики за кожен день користування позикою. Відповідно до п. 6 Договору вказано рахунок позичальника № [NUMBER] . Представником позивача також надано копію Таблиці обчислення загальної вартості позики та реальної річної процентної ставки за договором надання грошових коштів у позику та Паспорт споживчого кредиту, які підписані відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (а. с. 33, 36-41). Згідно квитанції до платіжної інструкції №19683-1354-72888412 від 22.11.2023 року грошові кошти в розмірі 5 000 гривень від ТОВ «Іннова Фінанс» були перераховані на картку № [NUMBER] (а. с. 35). Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №2211641123 від 22.11.2023 заборгованість [PERSON] станом на 11.10.2024 року складає 5000 гривень заборгованості за тілом кредиту, 48 587,50 гривень заборгованості за процентами (а. с. 14). Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. У пункті 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Нормами ч. ч. 3, 6, 12 ст. 11 цього Закону передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. На підставі викладеного, слід стягнути із [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» заборгованість за кредитним договором №2211641123 від 22.11.2023 в розмірі 53 587,50 гривень.\~ Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України із [PERSON] на користь позивача слід стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір в сумі 2 422,40 гривень.

Outcome: approved