Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної дитини-особи з інвалідністю. Позовні вимоги мотивовані тим, що\~02 грудня 2021 року рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області шлюб між сторонами розірвано. Від спільного подружнього життя у них народились двоє дітей - [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ). Позивач зазначив, що дочка [PERSON] є особою з інвалідністю, з дитинства ІІ групи та потребує стороннього догляду, обмежена в самообслуговуванні, здатності до самостійного пересування, спілкування, контролювання своєї поведінки. Як наслідок, позивачу важко самотужки піклуватися і забезпечувати дитину всім необхідним зважаючи на те, що він не працевлаштований, не отримує допомогу по безробіттю. Відповідачка не бере жодної участі у вихованні доньки, не цікавиться її життям та здоров?ям, не допомагає матеріально. Йому, позивачу, відомо, що відповідач на постійній основі працює у Польщі та отримує заробітну плату. Оскільки він,позивач, не в змозі самостійно забезпечити належний рівень життя доньки, мати, вона ж відповідач по справі, повинна сплачувати аліменти у розмірі 6000 грн. щомісячно на утримання дитини. Просить, стягувати з відповідача [PERSON] ( [INFO] ) на його, позивача [PERSON] ( [INFO] )користь, аліменти на утримання повнолітньої непрацездатної дитини з інвалідністю ІІ групи - [PERSON] ( [INFO] ) в твердій грошовій сумі 6000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дати подання позову. Позивач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась без повідомлення причин, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, відзив на позов не подала, позивач не заперечує щодо заочного розгляду даної справи, то суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне. Сторони перебували у шлюбі, за час якого у них народилась дочка: [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Відповідно до рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 грудня 2021 року (справа №346/4203/21 провадження 2/346/1693/21) шлюб між сторонами по справі [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 15 серпня 2003 року у виконавчому комітеті Мишинської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 13 - розірвано. Неповнолітню дитину [PERSON] залишено проживати з батьком [PERSON] (а.с.6). Як вбачається із довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААД № 063143 від 23.05.2024 р., [PERSON] , [INFO] оглянута повторно 23.05.2024р. , група інвалідності - ІІ , причина інвалідності - інвалід з дитинства , інвалідність встановлена на строк до 01.06.2027р., дата чергового переогляду - 23.05.2027р. (а.с.9). Згідно висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу №362/27 від 09.07.2024 р., [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] . За рівнем обмеження життєдіяльності: обмеження самообслуговування, обмеження здатності до орієнтації, обмеження здатності до спілкування, обмеження здатності контролювати свою поведінку, [PERSON] потребує постійного стороннього догляду (а.с.10). Згідно ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Вказана стаття передбачає, що батьки продовжують бути зобов`язаними утримувати своїх дітей після досягнення ними повноліття за наявності сукупності таких обставин: дочка або син є непрацездатними; непрацездатні повнолітні діти потребують матеріальної допомоги; наявність у батьків можливості надати таку допомогу. Згідно з ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Відповідно до ст. 201 СК України щодо застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Статтею 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ст. 88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Вказана норма встановлює підстави, за яких виникає зазначене вище право: - один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю; - дитина не може обходитися без постійного стороннього догляду; - цей з подружжя опікується нею; - другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 17постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3Про застосування судами окремих норм Сімейного кодуксу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Для виникнення обов`язку матері, батька утримувати повнолітніх дочку, сина необхідна сукупність таких умов: повнолітні дочка, син є непрацездатними, тобто особами з інвалідністю І, ІІ чи ІІІ групи; потребують матеріальної допомоги: під якою розуміється неможливість самостійно забезпечити своє існування та недостатність державної допомоги, пенсії та допомоги у зв`язку з інвалідністю; матір, батько здатні утримувати повнолітніх дочку, сина, тобто їхній заробіток (доходи) дозволяють їм здійснювати таке утримання. Особа з інвалідністю - повнолітня особа зі стійким обмеженням життєдіяльності, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність (ст. 1 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні»). У Законі України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні"`визначено, що особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав на рівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист. При цьому не має значення, яку групу інвалідності має дитина. Батьки, за загальним правилом, мають добровільно утримувати свою непрацездатну дитину. В разі відмови батьків від надання утримання аліменти можуть бути стягнені з них рішенням суду за позовом як самої дитини, так і того з батьків, з яким проживає дитина. Згідно зстаттею 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд вважає встановленим, що повнолітя дочка сторін є особою з інвалідністю, з дитинства ІІ групи та проживає з батьком позивачем по справі, оскільки за станом свого здоров`я потребує постійного стороннього догляду. Відповідач добровільно не допомагає позивачу утримувати їх спільну непрацездатну дочку, яка потребує матеріальної допомоги у зв`язку з інвалідністю, тому вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд виходячи із засад розумності, справедливості та добросовісності вважає за необхідне задоволити позовну заяву частково та стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання непрацездатної повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , особи з інвалідністю ІІ групи (інвалід з дитинства), довічно у твердій грошовій сумі 4000 гривень щомісячно, починаючи з 29.08.2024 року до 01.06.2027 року, а в решті слід відмовити. Доказів того, що відповідач не має змоги сплачувати аліменти суду не надано. Із п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, суд вважає на необхідне стягнути судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. з відповідача в дохід держави. На підставі вищенаведеного та ст.ст.88,181,182,191,201 СК України,

Outcome: partial