Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

В липні\~ 2024\~року позивач\~звернувсядо суду\~ з\~позовом до відповідачів про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця, в якому просив стягнути з відповідачів на корсить Бакну суму заборгованості за кредитним договром № CL-155140 від 12.12.2018 року у розмірі 54 450,74 грн , що складається з 50 281,48 грн заборгованості за тілом кредиту, 4 169,26 грн заборгованості за відсотками; стягнути з відповідачів 3028 грн сплаченого судового збору та 5445,08 грн витрат на професійну правничу допомогу, що становить 10% від ціни позову згідно умов Договору про надання правової допомоги від 11.02.2019 року . Позовну заяву мотивовано тим, що 12.12.2018 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №СL-155140 про надання кредиту в розмірі 61 000,00 грн. під 52,99% річних з кінцевим терміном повернення до 11.12.2023 року. Згідно розрахунку заборгованості по вказаному кредитному договору станом на 10.06. 2024 року заборгованість [PERSON] перед АТ «Кредобанк» становить 54 450,74 грн , що складається з 50 281,48 грн заборгованості за тілом кредиту, 4 169,26 грн заборгованості за відсотками. АТ «Кредобанк» стало відомо, що10 квітня 2021 року [PERSON] , померла і [INFO] банк спрямував претензію кредитора до державної нотаріальної контори за місцем реєстрації боржника. В подальшому Банк отримав відповідь від нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям боржника. 16.06.2022 року та 17.08.2023 року представник Банку направляв до нотаріальної контори адвокатський запит з проханням надати інформацію про номер спадкової справи, спадкоємців та обсяг спадкового майна, проет відповіді отримано не було. Лише 20.10.2023 року після направлення запиту з контролем МЮ представник Банку отримав відповідь від п`ятої миколаївської державної нотаріальної контори, проте з даної відповіді не було зазначено про коло спадкоємців та частки у праві на спадщину. Тому Банком самостійно встанволювалися дані стсовоно відповідачів, оскільки спадкоємці померлого боржника самостійно до Банку не зверталися. 02.10.2023 року Банком було надіслано претензію до спадкоємців , проте відповіді Банком також не отримано . Враховуючи, що заборгованість по кредитному договору від 12.12.2018 року не погашена, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив суд стягнути зі спадкоємців ( чоловік та син спадкодавиці) на користь АТ «Кредобанк» суму заборгованості за цим кредитним догвором. Щодо строків пред`явлення вимоги до спадкоємців зазначає, що позивач звертався до спадкоємців з претензією вимогою в межах встановлених ст. 1281 ЦК України строку ( 8 місяців в період воєнного стану) тому такий строк не пропущений. Ухвалою суду від 10.07.2024 року справу прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання . 27.09.2024 року на адресу суду від відповідачів надійшов відзив на позовну заяву , в якому зазначено , що позовні вимоги відповідач [PERSON] не визнає, вважає їх безпідставними. Так, суму кредиту дійсно було отримано його матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] . Кредитору стало відомо про отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті боржника [INFO] . Отде. В силу вимог ч.2,3 ст. 1281 ЦК України, позивач мав пред`явити свої вимоги до спадкоємців протягом 6-ти місяців, тобто до 31 червня 2022 року, однак лист-претензія направлена до П`ятої миколаївської державної нотаріальної контори лише 17 серпня 2022 року, а до самого спадкоємця [PERSON] лише 02.10.2023 року. Таким чином, згілно ч.4 ст. 1281 ЦК України, позивач (кредитор) втратив право вимоги до відповідача, оскільки пропустив встановлений шестимісячний строк. Також зазначає, що згідно свідоцтва про право на спадщину від 23.10.2021 року [PERSON] , отримав спадщину у вигляді 1/6 частки квартири [ADDRESS] , а згідно звіту про оцінку майна від 11.10.2021 року вартість квартири в цілому становила 328 840 грн. Отже, він був зобов`язаний задвольнитив имоги кредитора в сумі 54 806,67 грн ( 328 840: 6 = 54806,67). Виходячи з цього на вимогу кредитора АТ «Альфабанк» [PERSON] , сплатив 30925 грн в рахунок погашення заборгованості [PERSON] , за довогором № 500615538 від 05.09.2017 року. Що стосується вимог іншого кредитора АТ «Кредобанк», то вимоги про сплату боргу на його вартість не можуть бути задволено , оскільки цим кредитром пропущений встановлений строк пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. 07.10.2024 року на адресу суду від представника АТ "Кредобанк", адвоката Павленко С.В. надійшла відповідь на відзив, в якому зазначено , що в зв`язку з тим , що спадкоємці отримали спадщину від померлого разом із кредитними зобов`язаннями, тому АТ "Кредобанк" набув права стягнути заборгованість із спадкоємців у судовому порядку в межах вартості спадкового майна. Першочергово, звертають увагу Суду, що АТ «Кредобанк» не пропустив строки для звернення до спадкоємців встановлені статтею 1281 ЦК України. Свідоцтва про право на спадщину видавалось 23.10.2021 р., АТ «Кредобанк» пред`явив свої вимоги 08.11.2021 р. шляхом направлення претензії-вимоги до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори в якій просив відкрити спадкову справу та надати інформацію про місце відкриття спадщини, відомості про осіб спадємців, їх місце проживання або роботи, чи був проведений опис майна, чи видавалось свідоцтво про право на спадщину, чи надходили заяви від інших кредиторів. 10.12.2021 р. представник АТ «Кредобанк» отримав відповідь від Першої Миколаївської державної нотаріальної контори. Відповідно до відповіді Першої Миколаївської державної нотаріальної контори № 1421/01-16 від 03.12.2021 р. повідомлено, що спадкова справа знаходиться у П`ятої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області. Також повідомлено, що претензія направлена за належністю. Представник АТ «Кредобанк» отримав відповідь від П`ятої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області. Відповідно до відповіді П`ятої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області № 935/02-14/201-21 від 09.12.2021 р. представнику АТ «Кредобанк» стало відомо, що свідоцтво про право на спадщину № 1-729 було видано спадкоємцям [PERSON] . Пред`явити безпосередньо вимоги до спадкоємців АТ «Кредобанк» не мав змоги оскільки йому ніхто не повідомляв прізвища ім`я по батькові спадкоємців та жодні інші дані. Тлумачення ст. 1281 ЦК України свідчить, що вказана норма не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`явлення вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса. Тобто, враховуючи положення статті 1281 ЦК України АТ «Кредобанк» не пропустив строки для звернення із претензією до спадкоємців. Щодо вартості спадкового майна, зазаначають що відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину [PERSON] успадкував 1/6 частки в праві спільної часткової власності на квартиру за [ADDRESS] . Також, відповідач вказує, що відповідно до звіту про оцінку майна від 11.10.2021 року вартість вказаної квартири становила 328 840,00 грн. Звертаємо увагу суду, що звіт про оцінку спадкового майна датований 11.10.2021 року. Станом на зараз 04.10.2024 року. Тобто, вартість спадкового майна є значно більшою за вказану відповідачем. Крім того, необхідно вказати, що на кредитора не покладається обов`язок щодо доведення вартості спадкового майна. Дане твердження підтверджено практикою Верховного Суду. Більш того відповідач після направлення претензії спадкоємцю 02.10.2023 року [PERSON] в телефонному режимі постійно обіцяв представнику АТ "Кредобанк" сплатити заборгованість в добровільному порядку. На підставі викладеного, просить суд задовольнити позов. Також заперечуєть щодо витрат на правову допомогу відповідача, про яку він заявив у відзиві у розмірі 6 000,00 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відстуності, підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить про їх задоволення. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, повідомлялися судом належним чином. Положеннями ст. 174 ЦПК України, визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України - фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що 12.12.2018 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №СL-155140 про надання кредиту в розмірі 61 000,00 грн. під 52,99% річних з кінцевим терміном повернення до 11.12.2023 року. АТ «Кредобанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором , що підтверджується меморіальними ордерами від 12.12.2018 року. Позичальник покладених на нього обов`язків по договору кредиту не виконав, у зв`язку з чим станом на 10.06.2024 р. заборгованість [PERSON] перед АТ «Кредобанк» становить 54 450,74 грн , що складається з 50 281,48 грн заборгованості за тілом кредиту, 4 169,26 грн заборгованості за відсотками. Вказаний розрахунок заборгованості підтверджується випискою по особовим рахункам позичальника [PERSON] , відповідачами не оспорюється, також з розрахунку вбачається, що відсотки за користування кредитом з квітня 2021 року ( час смерті позичальника) кредитором не нараховуються Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 201/2021 року, заведеної П`ятою миколаївською нотаріальною конторою Миколаївської області після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , 08.07.2021 року з заявою-претензією до спадкоємців сзвернулося АТ «Альфа-Банк» щодо погашення заборгованості [PERSON] за Кредитним договором № 500615538 від 05.09.2017 року урозмірі 30 923,76 грн. 19 жовтня 2021 року з заявою про прийняття спадщини після смерті матері звернувся [PERSON] , зазначив, що спадщина складається з 1/6 частки в праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] . Інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини не зверталися. Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.10.2021 року [PERSON] отримав в порядку спадкування за законмо після смерті матері [PERSON] 1/6 частку в праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] . Також як вбачається з матеріалів даної спадкової справи, Першою миколаївською нотаріальною конторою Миколаївської області 03.12.2021 року направлено до П`ятої миколаївської нотаріальної контори Миколаївської області та на адресу АТ «Кредобанк» претензію-вимогу останнього від 08.11.2021 року до спадкоємців боржника [PERSON] 09 грудня 2021 року Нотаріальна контора повідомила кредитора про те, що 23.10.2021 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] ,. яка померла [INFO] , а також надіслано лист до [PERSON] щодо наявності кредиторської вимоги . Цей лист був зареєстрований в АТ «Кредобанк» 31.12.2021 року і дійсно не містить жодних даних про спадкоємців померлої. Наданими позивачем доказами підтверджується, що в подальшому в червні 2022 року та серпні 2023 року Банк намагався отримати відповідь від нотаріальної контори щодо кола спадкоємців, які прийняли спадщину, та обсягу спадкового майна. 10.10.2023 року П`ятою миколаївською державною нотаріальною конторою було повідомлено Банк повторно про видачу свідоцтва про право на спадщину, а щодо кола спадкоємців роз`яснено про обов`язок нотаріуса збергіати нотаріальну таємницю. Згідно звіту про оцінку майна від 11.10.2021 року, вартість вказаної квартири в цілому становила 328 840 грн. Як підтверджується наданою відповідчем квитанцією, 18 жовтня 2021 року [PERSON] сплачено на користь АТ «Альфабанк» 30925, 00 грн в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за ПК 5356-1865 ( заборгованість за договром по обслуговуванню кредитної картки № 500615538 від 05.09.2017 року - згідно виписки по кредитному рахунку АТ «Альфа-Банк»). Не отримавши інформацію від нотаріальної контори щодо спадкоємців [PERSON] , позивач 02.10.2023 надіслав претензії-вимоги безпосередньо відповідачам . Тлумачення статті 526 ЦК України свідчить про те, що цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і не договірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 1216, 1218 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами першою, другою статті 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Згідно із статтею 1282 ЦК України у редакції, чинній на момент відкриття спадщини, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Отже, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника. Відповідно до статті 1281 ЦК України у редакції, чинній на момент відкриття спадщини, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише у разі прийняття майна у спадщину, у межах вартості успадкованого майна та у розмірі, яка виникла за життя спадкодавця. Верховний Суд у постанові від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16 зазначив, що при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1281 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 04.02.2021 року у справі № 587/381/15-ц. Велика Палата Верховного Суду у пункті 98 постанови від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 вказала, що задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. Звідси обов`язок спадкоємців боржника перед кредиторами спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Так, дослідивши матеріали вказаної справи судом встановлено, що єдиним спадкоємцем , який прийняв спадщину після смерті [PERSON] є відповідач [PERSON] , син померлої. Інший відповідач [PERSON] ( виходячи з матеріалів спадкової справи колишній чоловік померлої) спадщину не приймав . За таких обставин суд приходить до висновку про доцільність ухвалення рішення про відмову в задоволені позовних вимог до відповідача [PERSON] , так як останній не може відповідати за вказаним позовом, а пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для ухвалення рішення про відмову задоволенні позовних вимог. Верховний Суд у постанові від 06 березня 2024 року у справі №317/4108/18 наголошував, що згідно принципу змагальності цивільного процесу, закріпленого у статтях 12, 81 ЦПК України, за яким кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, - доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Як вказує позивач, і це вбачається з претензії кредитора від 08.11.2021 року станом на її складення було відомо про смерть [PERSON] , інформація про наявність заведеної спадкової справи стала відома з відповіді Першої миколаївської державної нотаріальної контори від 09.12.2021 року. Отже, претензія-вимога до спадкоємців позичальника була направлена до нотаріальних органів в межах строків передбачених ч. 3 ст. 1281 ЦК України, а безпосередньо до спадкоємцяпред`явити таку претензію Банк не мав можливості з незалежних від нього причин, а саме через збереження нотаріусом нотаріальної таємниці та неповідомлення кредитора про коло спадкоємців, а тому суд вважає, що банк не пропустив встановлений 6-місячний строк для пред`явлення своїх вимог до спадкоємця, яка прийняла спадщину. Разом з цим відповідач не надав доказів повідомлення кредитора про смерть позичальника. Таким чином, вказане є підставою для задоволення позову , заявленого до [PERSON] як спадкоємця боржника. Щодо обсягу відповідальності відповідача. Щодо посилання представником АТ «Кредобанк» щодо недоведеності вартості спадкового майна, то жодних доказів на спростування вартості 1/6 частки вищезазначеної квартири, яку відповідач [PERSON] , отримав у спадщину ( адже отримання ним іншого обсягу спадкового майна судом не встановлено і матеріали справи таких доказів не містять) матеріали справи не містять, позивачем теж не надано таких доказів.а отже суд вважає доведеним, що спадкоємець померлої [PERSON] , має нести відповідальність за боргами спадкодавця в межах вартості спадкового майна у розмірі 54806,67 грн. При цьому, враховуючи сплату відповідачем на користь іншого кредитора АТ «АльфаБанк» заборгованості спадкодавця у розмірі 30925 грн за вимогою-претензією, яку цей кредитор пред`явив до спадкоємця в установленому законом порядку у встановлений 6-тимісячний строк з дня смерті позичальника і до отримання свідоцтва про право на спадщину відповідча має сплатит на користь позивача 23 881,67 грн заборгованості за кредитним зобов`язаннями [PERSON] , що становить різницю між вартістю спадкового майна та вже спаленими блоргами спадкодавця. Стягнення з відповідача повної суми заборгованості за кредитним догвором від 12.12.2018 року на користь позивача за вищенаведених обставин справи суперечило б положенням ст. 1281-1282 ЦК України щодо межі відповідальності кожного із спадкоємців за боргами спадкодавці. Відповідно до частини першої статі 141 ЦПК України суд приходить до висновку про доцільність стягнення із відповідача [PERSON] на користь АТ «Кредобанк» судового збору в сумі 1328 грн пропорційно до задоволених позовних вимог (43%). При вирішенні питання щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма статті 141 ЦПК України). Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 (провадження № 14-382цс19) зазначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга статті 2 ЦПК України). Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). Так, звертаючись з позовом банк просив стягнути з відповідачів витрати понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 5445 грн., а на підтвердження вказав про надання витягу із Договору про надання правової допомоги від 11.02.2019 р. у якому вказано про винагороду Виконавцю АО "Бізнес і право", і що АТ "Кредобанк" його сплачує. Однак вказаний витяг не містить відомостей про обумовлену суму, яку сплачує банк АО "Бізнес і право" за надання правничої допомоги у цій справі, а інтереси позивача представляв адвокат Павленко С.В. за довіреністю банку і відомості про його членство в АО "Бізнес і право" відсутні. За таких обставин вимоги про стягнення витрат понесених на правничу допомогу задоволенню не підлягають через недоведеність

Outcome: partial