Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

1. Зміст доводів пред`явленого позову. У вересні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 15\~липня 2021\~року приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинив виконавчий напис, зареєстрований за №92240, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Веллфін» грошових коштів за кредитним договором\~№456714\~від 17\~травня 2018\~року в загальному розмірі 138979 гривень 00 копійок.\~Однак,\~нотаріусом були\~порушені правила\~вчинення виконавчого\~напису,\~оскільки позивач\~не укладав\~з відповідачем\~нотаріально завіреного\~кредитного договору\~на таку\~суму,\~відсутня безспірність\~заборгованості.Ці обставини свідчать про те, що вчинення вказаного виконавчого напису було незаконним. Тому [PERSON] просить суд визнати виконавчий напис №92240 від 15 липня 2021 року таким, що не підлягає виконанню. 2. Інформація про рух цивільної справи. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 9 вересня 2024 року (а.с.12) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Семенюті О.Ю. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 16 вересня 2024 року (а.с.14) було відкрито провадження у цивільній справі, призначено розгляд справи до судового засідання. На підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду, занесеної до протоколу судового засідання від 18 грудня 2024 року (а.с.32-34), був проведений заочний розгляд цивільної справи у відсутності сторін. Представник ТОВ «Веллфін» та приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. не з`явились у судове засідання та не подали відзив на пред`явлений позов. Відповідачі у встановленому порядку повідомлялись про час та місце розгляду цивільної справи. Ця обставина підтверджується судовою кореспонденцією, що міститься в матеріалах цивільної справи (а.с.19, 21, 30, 31). 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 15\~липня 2021\~року приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинив виконавчий напис, зареєстрований за №92240\~(а.с.9), про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Веллфін» грошових коштів за кредитним договором\~№456714\~від 17\~травня 2018\~року в загальному розмірі 138979 гривень 00 копійок,що складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 3500 гривень 00 копійок, простроченої заборгованості за процентами в розмірі 134729 гривень 00 копійок, плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 750 гривень 00 копійок. В оспорюваному виконавчому написі зазначено, що стягнення проводиться за період часу з 17 серпня 2018 року до 1 березня 2020 року. 20 серпня 2021 року державний виконавець\~Бориспільського ВДВС\~у Бориспільському\~районі Київської\~області ЦМУ\~МЮ (м.\~Київ)відкрив виконавче провадження №66569964 з примусового виконання означеного виконавчого напису, що підтверджується постановою (а.с.11). Спірні правовідносини регулюються главою 14 «Вчинення виконавчих написів» Закону України «Про нотаріат» та главою 16 розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року. 4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно з ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно з п.п.3.2, 3.5 п.3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 7 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц виснував, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Як роз`яснив Верховний Суд в постанові від 11 квітня 2019 року у справі №746/45737/ 17 (провадження №61-46127св18), боржник, який має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, зокрема неповідомлення боржника про вимогу кредитора, так і необґрунтованість вимог до боржника. Відповідно до ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом 15 липня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України ТОВ «Веллфін» не надав доказів на підтвердження того, що укладений між товариством та [PERSON] кредитний договір №456714 від 17 травня 2018 року, який був наданий відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально. Ці обставини свідчать про те, що такий договір не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. А отже нотаріусом було порушено порядок вчинення виконавчого напису, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, вчинення виконавчого напису нотаріусу з істотними порушеннями закону призвело до свавільного втручання у право позивача на мирне володіння його майном. Ця обставина свідчить про порушення ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. З огляду на це суд висновує про те, що з метою відновлення законності та припинення порушення майнових прав позивача належить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 15 липня 2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., зареєстрований за №92240, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Веллфін» боргу за кредитним договором №456714 від 17 травня 2018 року в загальному розмірі 134729 гривень 00 копійок. Водночас, як роз`яснив Верховний Суд в постановах від 14 серпня 2019 року в справі №519/77/18, від 15 квітня 2020 року в справі №474/106/18, відповідачем у справах щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса,а на особу, яка зверталася по виконавчий напис. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Отже, приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. не є належним відповідачем у цій цивільній справі. Тому у задоволенні позову, пред`явленого [PERSON] до вказаного приватного нотаріуса, належить відмовити. 6. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.1). Пред`явлений позов задоволений в частині позовних вимог до ТОВ «Веллфін». З огляду на це суд висновує про те, що з ТОВ «Веллфін» на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 605 гривень 60 копійок (1211,20 :2).

Outcome: partial