Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

Позивачі 29.10.2024 звернулися до суду із позовом, в якому просять визнати: - за [PERSON] право власності на 4/5 часток будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , з яких право власності на: 1/5 частку - як за колишнім членом колгоспного двору; 1/15 частку - в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] ; - за [PERSON] - право власності на 4/15 часток вказаного будинку, з яких право власності на: 1/5 частку - як за колишнім членом колгоспного двору; 1/15 частку - в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] ; - за [PERSON] - право власності на 4/15 часток вказаного будинку, з яких право власності на: 1/5 частку - як за колишнім членом колгоспного двору; 1/15 частку - в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] ; - за [PERSON] - право власності на 1/5 частку спірного будинку, як за колишнім членом колгоспного двору. Позов аргументують тим, що житловий будинок [ADDRESS] мав статус колгоспного двору і станом на 15.04.1991 в будинку були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Таким чином, частка кожного члена колгоспного двору складала по 1/5. [PERSON] помер [INFO] . Спадщину після нього прийняли його дружина [PERSON] , син [PERSON] та дочка [PERSON] , так як були зареєстровані зі спадкодавцем на час смерті та після його смерті фактично вступили в управління та володіння спадковим майном. Проте, у зв`язку з належністю житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , до категорії «колгоспний двір», нотаріусом відмовлено позивачам у оформленні їх спадкових прав на частки будинку. З аналогічних підстав позивачі не можуть зареєструвати і право власності на належні їм, як членам колгоспного двору, частки. Ухвалою судді 06.11.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі. Позивачі у підготовче судове засідання не з`явились, подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності та підтримку позову. Представник відповідача - Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та визнання позову. У відповідності до ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до довідки, виданої Лосинівською селищною радою Ніжинського району Чернігівської області від 23.09.2024 за № 234, станом на 15.04.1991 у домоволодінні, розташованому за адресою: [ADDRESS] , мешкали: [PERSON] - голова двору, [PERSON] - дружина, [PERSON] - дочка, [PERSON] - дочка, [PERSON] - син (а.с.24). З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с 15). З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.21). Згідно довідки КП «Ніжинське МБТІ» № 01822 від 02.10.2024, житловий будинок [ADDRESS] станом на 31.12.2012 зареєстрований на праві особистої власності за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] , на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого 15.06.1990 виконавчим комітетом Ніжинської районного ради народних депутатів згідно рішення № 153 від 12.07.1989 (а.с. 25-26). Згідно ст. 120 ЦК УРСР колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч.2 ст.123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ був введений в дію Закон України «Про власність». Таким чином, позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та померлий [PERSON] мали рівне право на майно колгоспного двору, а значить, і на вказаний вище житловий будинок з господарськими спорудами, тобто по 1/5 частці кожен. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 22). Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР 1963 року (діючого на час відкриття спадщини) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Відповідно до довідки, виданої Шатурським старостинським округом Лосинівської селищної ради Ніжинського району № 116 від 24.10.2023, [PERSON] на день смерті постійно був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті за вищевказаною адресою проживали та були зареєстровані: [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - дочка (а.с.23). Таким чином, спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємці за законом шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном відповідно до ст.529, 549 ЦК УРСР прийняли позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , отже останні набули право, в тому числі, і на належну спадкодавцю 1/5 частку спірного будинку в рівних частинах - по 1/15 частки кожен. Згідно копії матеріалів спадкової справи №1115/2016 заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] , позивачами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, належне спадкодавцю. Відповідно до копії постанови Другої чернігівської державної нотаріальної контори від 23.10.2024, позивачам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , у зв`язку з належністю вказаного будинку до категорії «колгоспний двір». У роз`ясненнях, наданих у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 316 ЦК України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22.02.2012 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна. Отже, у зв`язку з належністю спірного будинку до категорії «колгоспний двір», позивачі позбавлені можливості відновити свої права у позасудовому порядку шляхом звернення до державного реєстратора та нотаріуса, а тому їх права підлягають судовому захисту шляхом визнання за ними права власності. Суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (за кожним з них) права власності на 4/15 часток, з яких: 1/5 частка у праві власності належна як членам колгоспного двору, та 1/15 частка у праві власності в порядку спадкування за законом після [PERSON] , а за [PERSON] - права власності на 1/5 спірного будинку, як за членом колишнього колгоспного двору.

Outcome: approved