Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Романишин Д.М., звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачу стало відомо про те, що вона є боржником у виконавчому провадженні № [NUMBER], яке було відкрито 27.08.2021 року приватним виконавцем Кушніром О.В. Виконавче провадження відкрите на підставі виконавчого документа, виданого 14.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. та зареєстрованого у реєстрі за № 10035. 13.09.2024 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, у зв`язку з чим звернуто стягнення на її кошти, які знаходяться на рахунку в Ощадбанку, на який позивачка отримує заробітну платну. Після отримання доступу до матеріалів виконавчого провадження № [NUMBER], позивачу стало відомо, що підставою відкриття виконавчого провадження є виконавчий напис № 10035, виданий 14.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської-області Грисюк О.В. про звернення стягнення з [PERSON] , яка є боржником за Кредитним договором 20358-А від 14 березня 2020 року, укладеним з ТОВ «ЕКВІФІН УКРАЇНА», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимог за кредитними договорами № 42987483-26 від 09 вересня 2020 є ТОВ «Фінфорс». У виконавчому написі № 10035 приватний нотаріус також зазначає, що стягнення заборгованості проводиться за період з 09 вересня 2020 року по 16 квітня 2021р., сума заборгованості складає 14329,50 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 5000,00 грн.; прострочена заборгованість за комісією становить 0,00грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 9329,50 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00грн.; строкова заборгованість за комісією становить 0,00 грн, строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 грн, строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 0,00грн. Загальна сума, що підлягає стягненню - 14329,50 грн. Жодних кредитних відносин з ТОВ «Фінфорс» та ТОВ «ЕКВІФІН УКРАЇНА» позивач ніколи не мала і про перехід права вимоги за кредитним договором її ніхто не повідомляв. Позивач вважає, що вказаний нотаріусом період, за який стягується заборгованість, виходить за межі терміну дії кредитного договору, що суперечить вимогам Цивільного кодексу України. Наявність видачі приватним нотаріусом виконавчого напису виданого з метою стягнення нібито виниклої заборгованості за кредитним договором, укладеним між позивачем та ТОВ «ЕКВІФІН УКРАЇНА» крайнім правонаступником прав та обов`язків якого є ТОВ «Фінфорс», свідчить про необхідність застосування положення частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Зазначає, що, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Перелікам документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. На підставі наведеного, позивач просить суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою Надвірнянського районного суду від 01.10.2024 відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 01.10.2024 задоволено клопотання представника позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення, яке проводиться на підставі виконавчого напису №10035 від 14.05.2021 року. Ухвалою суду від 24.10.2024 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Також вилучено з кола учасників процесу третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору -приватного нотаріуса Київо-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. У судовому засіданні представник позивача адвокат Романишин Д.М. заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовільнити, пояснив, що позивач жодних кредитних відносин з ТОВ «Фінфорс» та ТОВ «ЕКВІФІН УКРАЇНА» ніколи не мала. Також зауважив, що нотаріусом порушено вимоги законодавства «Про нотаріат», безспірність не встановлена, відповідач не надав нотаріусу нотаріально посвідченого кредитного договору, існує спір про наявність заборгованості взагалі, отже все це є грубим порушенням нотаріусом Порядку вчинення нотаріальних дій. Діяльність приватного нотаріуса Київо-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., яка вчинила виконавчий напис припинена саме через порушення нею нотаріального законодавства. Представник відповідача - ТОВ «Фінфорс» у судове засідання не з`явився, про день, місце та час судового засідання судом повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток до електронного кабінету відповідача у системі «Електронний суд», які отримано відповідачем 01.10.2024, 24.10.2024 та 14.11.2024 року, про що свідчать довідки про доставку електронного документу, які містяться в матеріалах справи. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзив на позов не подав, а тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України за наявності згоди сторони позивача розглядає справу при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. 11.12.2024 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, яка занесена до протоколу судового засідання. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Кушнір О.В. у судове засідання не з`явився, про день, місце та час судового засідання судом повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши в судовому засіданні надані сторонами докази, оцінивши їх у сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача проти позову, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Київо-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис № 10035 від 14.05.2021, про звернення стягнення з позивача [PERSON] , яка є боржником за Кредитним договором № 20358-А від 14 березня 2020 року, укладеним з ТОВ «ЕКВІФІН УКРАЇНА», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №42987483-26 від 09 вересня 2020 є ТОВ «Фінфорс», заборгованості за Кредитним договором № 20358-А від 14 березня 2020 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 09 вересня 2020 року по 16 квітня 2021 року. Сума заборгованості складає 14329 грн. 50 коп., в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 5000 грн. 00 коп., прострочена заборгованість за комісією становить 0 грн. 00 коп.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 9 329 грн. 50 коп., строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 грн; строкова заборгованість за комісією становить 0 грн. 00 коп., строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0 грн. 00 коп.; строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 0,00 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача за домовленістю сторін. Загальна сума, що підлягає стягненню - 14 329 грн. 50 коп (а.с.16). Відповідно до інформації про виконавче провадження від 24.09.2024 року з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, було відкрито виконавче провадження № [NUMBER], згідно виконавчого напису № 10035 від 14.05.2021року, вчиненого приватним нотаріусом Київо-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості у сумі 14 329,50 грн. (а.с.7-8). Згідно постанови про арешт коштів боржника приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Кушніра О.В. від 13.09.2024 року відповідно до виконавчого напису № 10035 від 14.05.2021року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості в сумі 14329,50 грн. постановлено накласти арешт на грошові/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику (а.с.11-12). Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (надалі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за N»282/20595 (надалі - «Порядок»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу II Порядку. Так, згідно зі статтею 87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (надалі - «Перелік»). Статтею 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку. 26.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів' зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ«Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017. Тобто, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 14.05.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Укладений між фінансовою установою та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна позиція закріплена в постанові ВС від 15.04.2020 року № 158/2157/17. У змісті позовної заяви з посиланням на письмові докази, сторона позивача звертає увагу суду на той факт, що наданий відповідачем нотаріусу примірник кредитного договору не був посвідчений нотаріально. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Аналогічна позиція закріплена в постанові Великої палати Верховного Суду від 21.09.2021 року № 910/10374/17. Окрім вищенаведених норм чинного законодавства, що впорядковують питання можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу за наявності безспірності заборгованості, слід звернути увагу на інші умови, обов`язковість дотримання яких передбачена при вчиненні нотаріусами виконавчих написів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений п.п. 2.3 п.2 гл.16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. За умовами наведеного вище пункту 2 глави 16 Порядку, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Як окреслив у своїй постанові Верховний Суд від 27.08.2020 року у справі №554/6777/17, провадження № 61-19494св18: «У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому, врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Окрім того, в цій же постанові Верховний Суд зазначає, що «Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання». Разом з тим, з огляду на зазначене, у матеріалах справи відсутні жодні повідомлення від кредитора про існування заборгованості та необхідності її погашення протягом встановленого відповідного строку або письмової вимоги про усунення порушень чи письмового повідомлення перед вчиненням виконавчого напису. Також матеріали справи не містять доказів повідомлення позивача про відступлення права вимоги за кредитним договором. Таким чином, у разі відсутності жодних повідомлень від стягувача, зазначене свідчить про спірність боргу, оскільки, об`єктивно позбавило можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості, відступлення права вимоги та можливості надати свої заперечення щодо її розміру або оспорити вимоги відповідача, а відтак, позивач не мав можливості подати заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення такого виконавчого напису. Отже, оскільки, нотаріус не переконався у виконанні вищезазначених дій відповідачем, не звернув увагу на відсутність цих документів, отже, не перевірив безспірність права вимоги відповідача до позивача, що свідчить про недотримання нотаріусом вимог п.п.2.3 п.2 гл.16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, а відтак, про спірність боргу. Відтак, встановлення наявності безспірної заборгованості, як того вимагає ст. 88 Закону України «Про нотаріат» можливе лише за наявності достовірної та повної інформації щодо суми заборгованості боржника. В той же час, в матеріалах справи не міститься належного документу, що підтверджує безспірність заборгованості боржника [PERSON] та встановлює прострочення виконання нею зобов`язання за Кредитним договором №20358-А від 14 березня 2020 року. Судом не встановлено, що при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису у розпорядженні приватного нотаріуса Грисюк О.В. містився належний документ, що підтверджує безспірність заборгованості боржника та встановлює прострочення виконання зобов`язання. Представник позивача ствердив, що позивач не мала жодних кредитних відносин ні з ТОВ «Фінфорс» ні з ТОВ «ЕКВІФІН УКРАЇНА». Дана обставина відповідачем не була спростована. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Також, при задоволенні позову у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір пропорційно задоволених вимог. Позов про визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню, стосується кредитних правовідносин. У випадку пред`явлення такого позову споживачем фінансових послуг підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 643/2870/18 (провадження № 61- 4126св19). Наведене свідчить, що [PERSON] , відповідно до ч.3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» звільнена від сплати судового збору за вказаним позовом. Отже, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати на оплату судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2422,40 грн. та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 605,60 грн. Щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 6400 грн. позивач надав суду: договір про надання правничої допомоги № 81/09/2024 від 17.09.2024, укладений між [PERSON] та адвокатом Романишиним Д.М, детальний опис робіт, квитанцію про сплату грошових коштів №017/12/2024 від 11.12.2024 року до договору про надання правничої допомоги 81/09/2024 від 17.09.2024 на суму 6400 грн. (а.с. 48-51). Оскільки позивачем [PERSON] надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення нею витрат на правову допомогу у сумі 6400,00 грн., суд прийшов до висновку, що з відповідача ТОВ «Фінфорс» на користь [PERSON] підлягають до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6400,00 грн.

Outcome: approved