Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

Адвокат Гермаш Сергій Михайлович в інтересах Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу. В обґрунтування зазначених вимог зазначено, що 03.09.2020 о 04 год. 35 хв. в м. Києві по вул. Лятошинського, 4, [PERSON] , керуючи автомобілем «Шевролет», реєстраційний номер [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння, при русі заднім ходом був неуважним, не звернувся за допомогою третіх осіб та здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Тойота», реєстраційний номер « [NUMBER] », що призвело до механічних пошкоджень. Дорожньо-транспортна пригода трапилась внаслідок порушення [PERSON] Правил дорожнього руху, що підтверджується постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 29.10.2020. Власником транспортного засобу «Тойота», реєстраційний номер «113153», є Департамент патрульної поліції, який 11.11.2020 звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. На підставі звіту 01.12.2020 та наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих МТСБУ здійснило регламентну виплату у розмірі 9794,09 грн., що підтверджується платіжним дорученням №636850 від 25.01.2021. Оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то саме до останнього МТСБУ має право вимоги в порядку регресу. Просив стягнути з [PERSON] на користь МТСБУ грошові кошти в розмірі 12 029,31 грн. та судовий збір в сумі 3 028 грн. 02.05.2024 постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху. 21.05.2024 постановлено ухвалу про прийняття до розгляду позовної заяви, відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. 03.09.2020 о 04 год. 35 хв. в м. Києві по вул. Лятошинського, 4, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Шевролет», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував відповідач в стані алкогольного сп`яніння, який при русі заднім ходом був неуважним, не звернувся за допомогою третіх осіб та здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Тойота», реєстраційний номер « [NUMBER] », що призвело до механічних пошкоджень. Відповідно до копії постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 29.10.2020 по справі №752/19334/20 відповідача [PERSON] було визнано винним в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 130 КУпАП. Згідно з постановою 03.09.2020 о 04 год. 35 хв. водій [PERSON] в м. Києві по вул. Лятошинського 4, керуючи автомобілем «Шевролет», реєстраційний номер [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння, при русі заднім ходом був неуважним, не звернувся за допомогою третіх осіб, та здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Тойота», реєстраційний номер « [NUMBER] », що призвело до механічних пошкоджень ТЗ. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу «Драгер». Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.5, 10.9, 12.3 Правил дорожнього руху. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Шевролет», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] не була застрахована. Власником автомобіля «Тойота», реєстраційний номер « [NUMBER] », є Департамент патрульної поліції, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . 11.11.2020 Департамент патрульної поліції повідомив МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 03.09.2020. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Тойота», реєстраційний номер « [NUMBER] », була застрахована за полісом № 185517476. 11.11.2020 Департамент патрульної поліції звернувся до МТСБУ з заявою про виплату шкоди, спричиненої йому відповідачем в дорожньо-транспортній пригоді. 01.12.2020 було проведено огляд транспортного засобу «Тойота», реєстраційний номер « [NUMBER] », складено звіт від 01.12.2020 №01/12/20 про визначення вартості матеріального збитку, згідно з яким його розмір становить 9704,09 грн. без ПДВ. МТСБУ відповідно до наказу від 22.01.2021 та довідки №1 від 19.01.2021 виплатило потерпілому страхове відшкодування в сумі 9704,09 грн. Згідно платіжних доручень від 16.03.2021 №942087 та від 24.12.2020 №2546448 позивач виплатив ФОП [PERSON] витрати по справі №72217 в розмірі 1005,22 грн. та послуги аварійного комісара по справі №72217 в сумі 1230 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. (ч. 6 ст. 82 ЦПК України). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 59 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, ризик виникнення якої застрахований, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування або відповідно до законодавства. Статтею 108 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Пунктом 39.1 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом (п.п. 39.2.1. п.39.2 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі (п.п. а) п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Судом встановлено, що позивач в повному обсязі виплатив потерпілому страхове відшкодування в сумі 9794,09 грн. за пошкодження належного йому на праві власності автомобіля, яке сталось з вини відповідача, цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована. Також позивач поніс витрати у страховій справі №72217 в розмірі 1005,22 грн. та витрати на послуги аварійного комісара по страховій справі №72217 в сумі 1230 грн. За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 904/5726/19 у процесуальному та матеріальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини. Відповідно, звертаючись із позовом на захист свого порушеного права, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами підстави виникнення в боржника обов`язку та зміст цього обов`язку згідно з нормами права, що регулюють спірні правовідносини. У свою чергу процесуальні обов`язки відповідача полягають також у здійснені ним активних процесуальних дій, наведенні доводів та наданні доказів, що спростовують існування цивільного права позивача. Тож виходячи з принципу змагальності сторін у процесі на позивача за загальним правилом розподілу тягаря доказування не може бути покладено обов`язок доведення обставин, за які відповідає відповідач, зокрема, якщо відповідач нехтує своїми процесуальними обов`язками. Відповідач не спростував доводів позивача, якими він обґрунтував заявлені вимоги. Враховуючи викладене, суд вважає, шо позивач обґрунтовано вимагає відшкодування відповідачем сплаченого страхового відшкодування та витрат, пов`язаних з визначенням розміру шкоди. За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, що має наслідком їх задоволення в повному обсязі в розмірі 12029,31 грн. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 3 028 грн., у зв`язку з їх документальним підтвердженням.

Outcome: approved