Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

Суть питання, що вирішується рішенням. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, про звільнення від сплати аліментів та заборгованості по сплаті аліментів, посилаючись на те, що з позивача на підставі судового рішення стягуються аліменти, проте позивач разом із дитиною виїхала за кордон, де отримали прихисток і проживають на даний час, а тому підстави для стягнення з нього аліментів відсутні, оскільки саме він протягом тривалого часу утримує дитину. Рух справи. 17.10.2024 визначено головуючого суддю. 25.10.2024 надано запит до ГІОЦ КМДА 29.10.2024 була надана відповідь з ГІОЦ КМДА. 04.11.2024 відкрито спрощене позовне провадження, судове засідання призначено на 09.12.2024. 21.11.2024 надійшов відзив /а.с. 66 - 72/. 09.12.2024 в судовому засіданні оголошена перерва до 18.12.2024 для надання доказів представником відповідача. 18.12.2024 ухвалено рішення. Доводи учасників справи. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав зазначених в останньому та просив задовольнити. Відповідача позовні вимоги не визнала з підстав зазначених у відзиві та пояснила, що розпорядженням Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації визначено участь батька у вихованні дитини, пізніше судовим рішенням, визначено місце проживання дитини із відповідачем. Разом з тим, під час судового провадження, позивач фактично викрав дитину та вивіз її за кордон та припинив будь яку комунікацію дитини із матір`ю. Таким чином недобросовісні дії позивача та невиконання судового рішення, яке набрало законної сили не створюють підстав для захисту його прав, які не є порушеними. Встановлені судом обставини. 14.12.2021 рішенням Дарницького районного суду м. Києва у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , з останнього на користь позивача на утримання їх спільної доньки [PERSON] , [INFO] стягнути аліменти в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.10.2021 та до досягнення дитиною повноліття /а.с. 10-12/. 18.05.2022 постановою Київського апеляційного суду вказане рішення залишено без змін /а.с. 13-18/. 08.08.2022 розпорядженням Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації № 341 визначено участь позивача у вихованні дитини та встановлено графіки зустрічей /а.с. 73/. 09.02.2023 рішенням Дарницького районного суду м. Києва задоволено зустрічний позов [PERSON] та визначено місце проживання дитини сторін із матір`ю, а у задоволенні позову [PERSON] , про визначення місця проживання дитини сторін із батьком відмовлено /а.с. 74-83/. 12.12.2024 постановою Київського апеляційного суду вказане рішення залишено без змін /а.с. 135/. 25.12.2022 позивач, будучи знятим з військового обліку за станом здоров`я, під час розгляду справи про визначення місця проживання дитини сторін, виїхав разом із дитиноюдо Федеративної республіки Германії, де останні проживають на даний час /а.с. 93, 123 - 134/. 26.10.2023 рішенням Дарницького районного суду м. Києва [PERSON] відмовлено у задоволенні позову до [PERSON] , про звільнення від сплати аліментів. Підставою позову було також те, що дитина проживає разом із батьком і перебуває на її утриманні. 28.05.2024 постановою Київського апеляційного суду вказане рішення залишено без змін /а.с. 91- 98/. 11.07.2024 ухвалою ВС [PERSON] відмовлено у відкритті касаційного провадження за його скаргою на рішення та постанову, що зазначені вище /а.с. 99 - 104/. Мотиви, з яких суд виходив при постановленні рішення і положення закону, яким керувався. Згідно ст. ст. 15, ч. ч. 1, 3 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положеньч. ч. 2 - 5 ст. 13 цього Кодексу. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно до обставин встановлених судовим рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.10.2023, яке набрало законної сили встановлено, що 09.09.2022 [PERSON] забрав дитину сторін згідно з встановленим графікомі у визначений день не повернув, а 25.12.2022 разом з дитиною виїхав за межі території України і з 26.12.2022 вони отримали прихисток у Федеративній Республіці Німеччині. Протягом вказаного часу [PERSON] переховував дитину та припинив будь яку комунікацію із [PERSON] . Згідно ч. 4ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 197 СК України, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Зазначена норма не встановлює вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення. За змістом ч. 4ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, може бути тією істотною обставиною, яка в розумінні ч. 2 ст. 197 СК України може стати підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Висновки щодо застосування ст. 197 СК України викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.07.2021 у справі № 477/1165/20, від 03.02.2021 у справі № 125/2525/18, від 26.12.2019 у справі № 219/6287/17, від 26.09.2019 у справі № 760/32225/18, від 27.02.2019 у справі № 307/1186/17. Основний правовий висновок, який міститься в таких постановах, зводиться до того, що лише за наявності обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати аліментів. Проте практика застосування ст.197 СК України залежить від обставин кожної конкретної справи, з огляду на те, що «обставина, яка має істотне значення» у розумінні ч. 2 ст.197 СК України, у кожному випадку має індивідуальний характер, а питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.06.2022 у справі №596/826/21-ц (провадження № 61-3738св22). Слід звернути увагу, щопоняття «місце проживання дитини» не може враховуватись формально, постійне місце проживання дитини, тобто це є місце проживання з тим з батьків, з яким воно погоджене між батьками або визначене рішенням суду. Відповідно до п. 9 ч. 2ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст. 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За рішенням суду, що набрало законної сили місце проживання дитини визначено із матір`ю і невиконання позивачем відповідного судового рішення свідчить про недобросовісну поведінку останнього та порушення прав відповідача і як наслідок відсутність підстав для захисту прав позивача згідно ч. 3 ст. 16 ЦК України, які не були порушені, а обставини та підстави позовусвідчать про їх тимчасовий характер та зловживання правом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є незаконними, необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають. Судові витрати. Відповідно дост. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed