Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

22.04.2024 року до Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 03.06.2024 року матеріали цивільної справи направлено за підсудністю до Комунарського районного суду м. Запоріжжя. До Комунарського районного суду м. Запоріжжя матеріали позовної заяви [PERSON] надійшли 18.07.2024 року. Обґрунтовуючи даний позов позивач зазначає, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.04.2011 року було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач з моменту розлучення взагалі не бачив сина і не дзвонив йому, уникає спілкування з ним. Аліменти, стягнуті примусово на утримання сина, відповідач не сплачує, має заборгованість станом на 05.07.2024 рік в розмірі 300 631 грн. 64 коп. Позивач 28.07.2017 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище. Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не виявляє ніяких спроб налагодити відносини з сином, не цікавиться його життям, не приймає участі у вихованні дитини. Вказані підстави вважає достатніми для позбавлення відповідача батьківських прав, також вважає, що таке позбавлення відповідатиме інтересам дитини. Враховуючи зазначене, позивач просить суд: позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача понесені судові витрати. Ухвалою судді від 18.07.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Відзив на позов до суду не надходив. 17.10.2024 року до суду від районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, як органу опіки та піклування, надійшов висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина - [PERSON] . Ухвалою суду від 16.09.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання 12.12.2024 року позивач [PERSON] не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі та без участі її представника, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. У судовому засіданні, що відбулося 17.10.2024 року позивач [PERSON] суду пояснила, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] народився син [PERSON] . Вже з листопада 2010 року вони почали з відповідачем проживати окремо, а в квітні 2011 року шлюб було розірвано. [PERSON] вживав наркотичні засоби, вона боялася його погроз, що стало підставою для розлучення. З відповідача рішенням суду було стягнуто аліменти, проте [PERSON] сплачував їх нерегулярно, а останні п`ять років взагалі не сплачує, має велику заборгованість. З 2011 року відповідач взагалі не бачить сина, не шукає з ним зустрічі, не вітає його з днем народження, з іншими святами, до сина у садочок, а після до школи, жодного разу не приходив, тобто життям свого сина не цікавиться. До того як вона уклала другий шлюб, вихованням дитини займалася вона та її батько. Вона не змінювала своє місце проживання, тому відповідач мав можливість бачити сина. З її боку ніяких перешкод у спілкуванні батька з сином не було. Проте, оскільки відповідач вживав наркотичні засоби, вона просила останнього, щоб побачення з сином відбувалися у її присутності. Проте [PERSON] після їх розлучення взагалі перестав бачитися з дитиною, син взагалі не знає як виглядає його батько. На даний час вона знаходиться в шлюбі з іншим чоловіком, вітчим гарно ставиться до її дитини, в них добрі стосунки, дитина вважає його батьком, у майбутньому чоловік має намір всиновити її сина. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направив та відзиву на позов не подав, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Судом вжито достатньо заходів щодо належного та чисельного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, які б в разі добросовісного ставлення відповідача до своїх процесуальних обов`язків, дозволили б йому прийняти участь в судовому розгляді та висловити позицію. Представник третьої особи - районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району у судове засідання 12.12.2024 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, в інтересах дитини позов підтримує. У судовому засіданні, що відбулося 17.10.2024 року представник третьої особи [PERSON] проти позову не заперечувала, так як позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам неповнолітньої дитини. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач відзив на позов не подала, суд вважає за можливе постановити по справі судове рішення на підставі письмових доказів, які наявні у справі. Ухвалою суду від 12.12.2024 року зазначений позов вирішено розглянути заочно на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. У судовому засіданні 17.10.2024 року за клопотанням позивача були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] та неповнолітній [PERSON] . Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона є двоюрідною сестрою позивача. Позивач повністю утримує свого сина. Вихованням дитини займались позивач та дідусь. Відповідача бачила декілька разів, востаннє на зупинці громадського транспорту «Технікум» у Комунарському районі, проте [PERSON] навіть не привітався. [PERSON] і не пам`ятає як саме виглядає його батько, тому що з 2011 року вони не бачились. У соціальних мережах відповідача не шукали. Місце проживання [PERSON] з дитиною не змінювали. Відповідач тривалий час зловживав алкогольними напоями та наркотичними засобами. На даний час у дитини склались гарні стосунки з вітчимом, він не шукає зустрічі із батьком. Допитана в якості свідка свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є старшою рідною сестрою позивача. Після розлучення [PERSON] взагалі не бачила [PERSON] . Відповідач не виявляв бажання бачити [PERSON] , не вітав його зі святами, не надсилав кошти на утримання. Позивач ніколи не перешкоджала відповідачу бачити сина, проте [PERSON] навіть не намагався зустрітись з дитиною. Наразі [PERSON] та [PERSON] утримує її чоловік та вітчим. [PERSON] ніколи не шукав зустрічі з батьком і навіть не питає про нього. Неповнолітній [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він не пам`ятає батька і коли його бачив востаннє. Вважає, що при зустрічі навіть його не впізнає. Батько ніколи не намагався з ним зустрітись, не приходив до школи, не вітав зі святами. Зараз він проживає з мамою, молодшим братом і вітчимом, якого сприймає як батька, бо він добре до нього ставиться. Не заперечує щодо позбавлення його біологічного батька прав відносно нього. Проаналізувавши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу у межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Згідно з ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, сама дитина, яка досягла 14 років. Стаття 164 СК України чітко встановлює перелік підстав позбавлення батьків батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх або неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення дітей до батьків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла 18 років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення від виконання обов`язків має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних, інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм маралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 року у справі № 211/559/16-ц). Європейський суд з прав людини зазначив, що між інтересами дитини і інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою і важливістю повинні переважати над інтересами батьків (рішення від 07.12.2006 року по справі «HUNT v. UKRAINE», № 31111). Судом встановлено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю неповнолітнього - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (а.с. 15). 14.04.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набуло законної сили 26.04.2011 року (а.с. 5). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) станом на 05.07.2024 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , складає 300 631 грн. 64 коп. (а.с. 41-42). Відповідно до інформації Запорізької гімназії № 97 Запорізької міської ради від 05.04.2024 року № 01/22-052 комунікацією та співпрацею щодо навчання учня 8-б класу [PERSON] здійснюється з його матір`ю, [PERSON] . Біологічний батько, [PERSON] , не бере участі у вихованні дитини, не проявляє зацікавленості у навчальних успіхах дитини, не відвідує батьківські збори (а.с. 18). На підставі досліджених судом письмових доказів встановлено, що з квітня 2011 року дитина проживає разом матір`ю, а відповідач ухиляється від будь-якої участі у його вихованні, не тільки не вживає заходів для утримання, лікування, навчання, організації побуту та дозвілля дитини, але й взагалі не цікавиться її життям, не спілкується з дитиною. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 24.09.2024 року, складеного начальником та головним спеціалістом відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, житло де проживає мати з дитиною складається з 3-х кімнат, коридору, кухні, ванної кімнати. В будинку є електро-водо-газо постачання в наявності меблі та вся побутова техніка для проживання родини. У дитини є окрема кімната, в якій є все необхідне для повноцінного розвитку дитини. Стосунки в родині добрі, доброзичливі (а.с. 66). Висновок районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району № 2373/01-37/19.02 від 03.10.2024 року полягає у доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дитини - [PERSON] , [INFO] . Суд вважає такий висновок органу опіки та піклування обґрунтованим, у ньому наведено достатньо підстав та аргументів, які вказують на доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, а також позитивного впливу такого рішення на інтереси дитини. Таким чином, надані по справі докази вказують на свідоме небажання відповідача належним чином виконувати батьківські обов`язки, піклуватись про дитину та займатись її вихованням. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач без поважних причин свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, передбаченими ст. 150 СК України, за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, без поважних причин залишив її без батьківської уваги та турботи, при цьому наявна відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною, а отже поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками. З наведених вище обставин, суд вважає, що наявні підстави, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав щодо його сина, що сприятиме захисту якнайкращих інтересів дитини. Також, суд враховує думку дитини - [PERSON] , яку було з`ясовано у дитини особисто під час судового засідання. На думку суду, за відсутності доказів щодо наявності між дитиною та батьком зв`язку, який визначається як сімейне життя, відсутність взагалі протягом тривалого часу будь-якого контакту внаслідок такої свідомої поведінки відповідача, позбавлення його батьківських прав не становитиме втручання в значенні п. 2 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у право відповідача на повагу до його сімейного життя, яке гарантується п. 1 ст. 8 цієї Конвенції. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і при дотриманні такої рівноваги особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Батьківські права засновані на спорідненості батьків з дітьми, водночас ухилення від виконання батьківських обов`язків є в силу закону підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Судом роз`яснюється, що відповідно до ч. 1 ст. 169 ЦПК України мати, батько, позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 211 грн. 20 коп.

Outcome: approved