Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Представник позивача звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 07 вересня 2021 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» за допомогою інформаційно - телекомунікаційної системи кредитодавця в особистому кабінеті позичальника укладено електронний договір про споживчий кредит №103308667. Відповідно до умов договору ТОВ «Мілоан» шляхом переказу на картковий рахунок надало позичальнику кредит у сумі 8000,00 грн строком на 30 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 24,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Договором встановлено право кредитодавця нараховувати проценти в розумінні статті 625 ЦК України за стандартною (базовою) процентною ставкою у розмірі 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом у разі прострочення позичальником зобов?язання зі сплати заборгованості після спливу строку кредитування з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків. Обов?язок по сплаті таких процентів настає після відповідних вимог кредитодавця. 17 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 17/12-2021-64, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у т.ч. за договором про споживчий кредит №103308667 від 07 вересня 2021 року, укладеним між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір відступлення права вимоги №10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у т.ч. за договором про споживчий кредит №103308667 від 07 вересня 2021 року, укладеним між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Звертаючись до суду, представник позивача зазначив, що відповідач будь-яких дій, направлених на виконання умов кредитного договору не вчиняла, заборгованість не сплатила. У зв?язку з чим загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором, право вимоги за яким набув позивач відповідно до договору про відступлення права вимоги, станом на 08 квітня 2024 року складає 59624,00 грн, з яких 8000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 51624,00 грн заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги. З урахуванням принципу диспозитивності, просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість у загальній сумі 48929,00 грн, з яких 8000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 40929,00 грн заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, а також витрати зі сплати судового збору у сумі 3028,00 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 07 травня 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно з пунктом 2 частини 7 статті 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. 07 травня 2024 року відповідачу направлені копія ухвали про відкриття спрощеного провадження та копія позовної заяви з додатками за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання. 21 травня 2024 року копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками вручено відповідачу. Відповідно до пункту 1 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. Відповідно до положень статті 274 ЦПК України, справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Аргументи учасників справи Відповідач відзиву на позов не подала. Проте в апеляційній скарзі, поданій відповідачем на ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 07 травня 2024 року про відкриття провадження у справі зазначено, що з позивачем ніяких фінансових угод вона не укладала, коштів від вказаного товариства не отримувала. Додана до позовної заяви анкета є недійсною, оскільки містить неправдиві факти щодо її фаху, місця роботи, заробітної платні, адреси її фактичного на той час місця проживання та місця реєстрації. Вважає нараховану товариством пеню на таку невелику суму заборгованості як 8000,00 грн, які вона не отримувала, занадто великою і просила застосувати статтю 549 ЦК України та правила дії законодавства, яке діяло під час карантинних обмежень. Звернула увагу, що через карантинні обмеження вона втратила роботу і з 2021 року ніде не працює, постійного доходу не має. Фактичні обставини справи Суд встановив такі фактичні обставини. 07 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 103308667, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти (фінансовий кредит) в загальному розмірі 8 000 грн строком на 30 днів з 07 вересня 2021 року, з терміном (датою) повернення кредиту і сплатою комісії за надання кредиту і процентів за користування кредитом 07 жовтня 2021 року, де загальні витрати позичальника за кредитом без врахування тіла кредиту складають 8024,00 грн. Додатком № 1 до договору є графік платежів за договором про споживчий кредит № 103308667 (а.с. 7-11 зв.). Відповідно до пунктів 1.5.2., 1.6., 1.7. договору проценти за користування кредитом визначені у розмірі 24,00 грн та нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені в пунктах 2.2,2.3 договору. Пунктом 2.2.2. договору встановлено, що нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування. Відповідно до пункту 2.2.3. договору проценти нараховуються за стандартною (базовою) процентною ставкою у розмірі 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, яка є незмінною протягом всього строку кредитування Пунктом 4.2 вказаного договору визначено, що у разі прострочення позичальником зобов?язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгації та оновлених графіків платежів, що складаються у зв?язку з продовженням строку кредитування, має право нарахувати проценти за стандартною ставкою передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов?язання, передбачених статтею 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні частини 2 статті 625 ЦК України, на рівні стандартної ставки, передбаченої п. 1.6 договору. Обов?язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця. Вищезазначений кредитний договір підписано сторонами з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, що передбачено розділом 6 цього договору. Крім того, відповідач [PERSON] разом з підписанням кредитного договору також підписала паспорт споживчого кредиту № 103308667, в якому викладена інформація про контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація, в тому числі про інші правові аспекти (а. с. 10). До позовної заяви долучено анкету-заяву на кредит № 103308667 від 07 вересня 2021 року, в якій послідовно викладено умови надання кредиту, анкетні дані заявника [PERSON] , дані про дату та час здійснення дій у процесі оформлення кредиту та розгляду заяви № 103308667 (а.с. 13). Відповідно до даних довідки про ідентифікацію ТОВ «Мілоан» підтвердило, що [PERSON] акцептувала договір № 103308667 від 07 вересня 2021 року шляхом підписання його аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора S30765 направленого 07 вересня 2021 року на номер телефону [NUMBER] (а.с. 14). ТОВ «Мілоан» перерахувало грошові кошти [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням № 32123008 від 07 вересня 2021 року про перерахування коштів в розмірі 8 000 грн на карту [NUMBER] з призначенням платежу «кошти згідно договору № 103308667» та отримувачем платежу « [PERSON] , ідентифікаційний код [NUMBER] » (а. с. 14 зв.). Згідно з даними відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 103308667 від 07 вересня 2021 року, складеного ТОВ «Мілоан», 07 вересня 2021 року [PERSON] надано кредит у розмірі 8000,00 грн. До 07 жовтня 2021 року проводилося нарахування процентів згідно пункту 1.5.2. договору у розмірі 0,80 грн. Починаючи з 08 жовтня 2021 року та до 06 грудня 2021 року нарахування процентів здійснювалося згідно з пунктами 1.6., 2.3.1.2 договору у розмірі 400,00 грн в день (а.с. 15). Матеріалами справи підтверджено, що 17 грудня 2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 17/12-2021-62, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників (а. с. 18-20). Згідно з розділом 2 вказаного договору факторингу за цим договором клієнт (первісний кредитор) зобов?язується за плату відступити право грошової вимоги, а фактор зобов?язується, здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до Боржників, що належать клієнту, і стає новим кредитором за договором про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржником. За цим договором клієнт відступає факторові право грошової вимоги до боржників виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені в реєстрах боржників. За цим договором фактор одержує право замість клієнта вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов?язань за договором про надання фінансових послуг, право вимоги за якими передається. Пунктом 6.1.4. зазначеного договору факторингу визначено, що право вимоги переходить до фактора після здійснення первинної оплати з моменту підписання сторонами акту приймання - передавання реєстру боржників, який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги. 17 грудня 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Мілоан» складено акт приймання - передавання реєстру боржників (а.с. 20 зв.). Згідно з даних платіжного доручення № 313550009 від 20 грудня 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» сплачено на рахунок ТОВ «Мілоан» погоджену у пункті 7.1. договору факторингу суму фінансування у розмірі 2503264,98 грн (а.с. 20). Згідно з даними Реєстру боржників та витягу з вказаного реєстру до договору факторингу № 17/12-2021-62 від 17 грудня 2021 року, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором № 103308667 від 07 вересня 2021 року у розмірі 32024,00 грн, з яких 8000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 24024,00 грн - заборгованість за процентами. (а.с. 21-22, 23). 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір про відступлення права вимоги № 10-01/2023/01 (а.с. 24-26). Відповідно до пунктів 2.1., 5.2. вказаного договору про відступлення права вимоги первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні йому права вимоги до боржників, визначених в реєстрі боржників. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти. Право вимоги вважається відступленим первісним кредитором та набутим новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання - передачі реєстру боржників в друкованому вигляді. 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» підписано акт приймання - передачі реєстру боржників в друкованому вигляді (а.с. 26 зв.). Згідно з даними Реєстру боржників та витягу з вказаного реєстру до договору про відступлення права вимоги № 10-01/2023/01 ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором № 103308667 від 07 вересня 2021 року у розмірі 59624,00 грн, з яких 8000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 51624,00 грн - заборгованість за процентами. (а.с. 29). Відповідно до даних складеного ТОВ «Вердикт Капітал» розрахунку заборгованості станом на дату відступлення права вимоги 10 січня 2023 року заборгованість за основною сумою кредиту складає 8000,00 грн, заборгованість за відсотками станом на дату початку розрахунку (17 грудня 2021 року) - 24024,00 грн, нараховані ТОВ «Вердикт Капітал» відсотки за період 17 грудня 2021 року до 23 лютого 2022 року (69 днів) - 27600,00 грн (а. с. 16, 27). Згідно з даними розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Коллект Центр» станом на 08 квітня 2024 року заборгованість за договором № 103308667 від 07 вересня 2021 року за основною сумою кредиту складає 8000,00 грн, заборгованість за відсотками складає 51624,00 грн (а.с. 17). Мотиви суду та застосовані норми права Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статті 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статті 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами частини 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктами 6, 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором це - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно з частинами 12,13 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. З матеріалів справи вбачається, що відповідач з метою отримання кредитних коштів здійснила послідовні дії для укладення договору та уклала такий договір з кредитною установою за допомогою аналогу власноручного підпису, тобто одноразового ідентифікатора. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов?язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, підписавши кредитний договір електронним підписом, відповідач підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила, що вона повідомлена кредитодавцем у встановлений законом строк про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства. З огляду на викладене, на підставі укладеного електронного договору, який вважається укладеними у письмовій формі, у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов?язки, які походять із кредитного договору. З досліджених судом письмових доказів вбачається, що ТОВ «Мілоан» та відповідач обумовили у письмовому вигляді та передбачили порядок та умови отримання кредитних коштів, погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, розмір відсотків, що підлягають сплаті за користування кредитом, а також строк кредитування. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статті 530 ЦПК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі положень статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до змісту статей 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Правові наслідки порушення зобов`язання передбачені статтею 611 ЦК України, згідно якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором. Умови договору про розмір кредиту, порядок його надання та погашення, розмір та порядок сплати процентів за користування коштами, були викладені у договорі про споживчий кредит № 103309667 від 07 вересня 2021 року. Факт перерахування кредитних коштів у розмірі 8000,00 грн підтверджений платіжним дорученням від 07 вересня 2021 року. Відповідно до положень статей 512, 513 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 статті 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). На підставі наведених положень, суд зазначає, що відступлення права грошової вимоги до відповідача та набуття такого права ТОВ «Коллект Центр» відбулося відповідно до норм чинного законодавства та договірних умов. Право вимоги за договорами кредиту на підставі договору факторингу та договору про відступлення права вимоги перейшло від ТОВ Мілоан» до ТОВ «Вердикт Капітал» та від ТОВ «Вердикт Капітал» до позивача. У порушення норм закону та умов договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконувала, а саме: після відступлення позивачу права грошової вимоги не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості, ні на рахунки попередніх кредиторів ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердик Капітал», ні на рахунок ТОВ «Коллект Центр». В апеляційній скарзі на ухвалу суду про відкриття провадження у справі відповідач зазначила про те, що не укладала договір кредитування та не отримувала кошти за зазначеним договором кредиту. Водночас просила застосувати статтю 549 ЦК України та правила дії законодавства, яке діяло під час карантинних обмежень, а також врахувати, що через карантинні обмеження вона втратила роботу і з 2021 року ніде не працює, постійного доходу не має. Позиція відповідача є суперечливою, оскільки прохання про урахування судом обставин, які впливають на визначення розміру заборгованості за кредитом, вказує на погодження відповідача з фактом наявності договірних кредитних відносин. Відповідач не надала доказів про те, що вона оспорювала кредитний договір № 103309667 від 07 вересня 2021 року з підстав його недійсності внаслідок його непідписання (неукладення) чи неотримання кредитних коштів, або ж внаслідок припинення зобов?язання у зв?язку з повним виконанням тощо. Також відповідач не надала доказів на підтвердження оспорення нею договорів факторингу та відступлення права вимоги в частині передання прав вимоги до неї за кредитним договором № 103309667 від 07 вересня 2021 року. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов?язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов?язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов?язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об?єктивність та неупередженість, зобов?язаний вирішити спір,

Outcome: partial