Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за угодою позики. Просив стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за угодою позики від 02.02.2021 у розмірі 350 061 грн., з яких 7 800 грн.- сума позики, 331 500 грн. проценти за користування позикою, 207 грн. - 3% річних, 554 грн. - індекс інфляції, 10\~000 грн. моральна шкода, а також\~3\~501\~грн. судового збору та 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позову покликався на такі обставини. За угодою позики укладеною між ним та [PERSON] \~02.02.2021,\~він передав\~у власність\~останньої 7\~800\~грн.,\~а вона\~зобов`язалась\~повернути борг\~до 02.04.2021.\~У випадку\~неповернення суми\~позики до\~02.04.2021\~зобов`язалась\~сплачувати за\~користування коштами\~проценти в\~розмірі 5%\~за кожну\~добу користування.\~На підтвердження\~договору позики\~надала власноручно\~виконану боргову\~розписку,\~датовану 02.02.2021.\~До цього\~часу зобов`язання\~відповідачкою не\~виконане.\~5%\~від суми\~позики становить\~390\~грн.,\~що за\~850\~діб становить\~331\~500\~грн.\~Індекс інфляції\~становить 554\~грн.,\~3\~%\~річних за\~період з\~02.04.2021\~по 24.02.2022\~ 207\~грн.Він є людиною похилого віку, єдиним джерелом для його існування є пенсія. Він хворіє та потребує коштів на ліки, однак його кошти знаходяться у [PERSON] . Він хвилюється та страждає через загрозу неповернення коштів, більше двох років він у психологічній напрузі. Тому моральну шкоду, яка йому нанесена, він оцінює у 10000 грн. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримує повністю. Відповідачка [PERSON] у судове\~засідання не\~з`явилась,\~хоча належним\~чином була\~повідомлена про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання, від неї також не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, нею не поданий відзив. Суд вважає, що відповідачка не з`явилась у судове засідання без поважних причин. За таких\~обставин суд\~вважає за\~можливе розглянути\~справу за\~відсутності сторін\~та їх\~представників.\~ \~ \~ Дослідивши письмові докази у справі: копії розписки [PERSON] від 02.02.2021, договір про надання правовничої допомоги та представництво в суді від 02.08.2023, розрахунок розміру витрат на правову допомогу, квитанцію до прибуткового касового ордеру від 02.08.2023, інші письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлено, що 02.02.2021 між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було укладено договір позики у простій письмовій формі, у вигляді боргової розписки. Позику в розмірі 7 800 грн. було надано [PERSON] в строк до 02.04.2021. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України). Згідно із статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до\~статті 1046\~ЦК України\~за договором\~позики одна\~сторона (позикодавець)\~передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти\~або інші\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути позикодавцеві\~таку ж\~суму грошових\~коштів (суму\~позики)\~або таку\~ж кількість\~речей того\~ж роду\~та такої\~ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю договір чи розписка про отримання в борг грошових коштів є документами, якими підтверджуються укладення договору, його умови, а також вони засвідчують отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц та від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19). Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), відповідно до статті 610 ЦК України. Відповідачка [PERSON] не виконала зобов`язання за договором позики, не повернула позивачу суму позики у розмірі 7 800 грн. до 02.04.2021. Тому позовна вимога про стягнення суми позики підлягає задоволенню. Також позивач просив стягнути 331 500 грн. процентів за коистування позикою. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, постанова Верховного Суду від 06.11.2019 р. у справі № 359/2703/15ц). Оскільки позивач просить стягнути проценти з відповідачки поза межами погодженого сторонами строку кредитування, то у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача 331500 грн. процентів необхідно відмовити. Крім того, з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути 3% річних та індекс інфляції за весь час прострочення з огляду на таке. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст.625 ЦК України). Розрахунок 3% річних у сумі 207 грн. та 554 грн. індекс інфляції, який наданий позивачем, відповідачкою не спростований. Тому позовні вимоги про стягнення 3% річних у сумі 207 грн. та 554 грн. індекс інфляції підлягають задоволенню. Також позивач [PERSON] просив стянути з відповідачки [PERSON] \~10\~000 грн. моральної шкоди. Статтями 16 та 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Проте, позивачем [PERSON] на адресу суду не було надано об`єктивних доказів, які б підтверджували вищевказані обставини, що унеможливлює покладення на відповідачку обов`язку по відшкодуванню позивачеві збитків немайнового характеру. Відсутні докази, які б з достовірністю підтверджували спричинення моральної шкоди [PERSON] , а саме: в чому полягало порушення його нормальних життєвих зв`язків і які зусилля необхідно було прикласти позивачеві для відновлення попереднього стану, не встановлений і не підтверджений причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідачки та негативними змінами, що відбулися в житті чи здоров`ї позивача, не обґрунтований розмір моральної шкоди, про відшкодування якої просив позивач. Таким чином, підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] моральної шкоди суд не вбачає. Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 85, 42 грн. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути витрати на\~професійну правничу\~допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 73,2 грн.

Outcome: partial