Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту, в якій просить: встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний податковий номер [NUMBER] , договору дарування частини будинку [ADDRESS] , посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дербіною Регіною Євгенівною 08.04.2004 року, зареєстрований в реєстрі за № 499 та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СВХ №457835, номер витягу 8971111, номер запису 23465 в книзі 203 виданого Дніпродзержинським бюро технічної інвентеризації 16.11.2005 року. В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначив, що 08.04.2004 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] було укладено договір дарування частини будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дербіною Регіною Євгенівною. [INFO] під час здійснення заходів по захисту Батьківщини, [PERSON] загинув, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07.05.2024 року. 21.05.2024 року приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Прожуган Марією Анатоліївною відкрито спадкову справу після смерті [PERSON] , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Під час оформлення документів про право на спадщину Позивачу, як дружині померлого, було повідомлено, що в договорі дарування частини будинку від 08.04.2004 року, зареєстрованого в реєстрі за №499, зроблено технічну помилку, а саме в її прізвищі та прізвищі її чоловіка замість прізвища " [PERSON] " зазначено " [PERSON] ", що є перешкодою в подальшому оформленні документів. В вересні місяці 2024 року представник Позивача звернувся до приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дербіної Регіни Євгенівни з проханням виправити вказану помилку, однак вказаним нотаріусом було відмовлено в усній формі з посиланням на те, що неї справу по вказаному договорі вже передано до Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області. Звернення до Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області також не дало свого результату, адже в матеріалах справи щодо дарування будинку [ADDRESS] відсутні копії паспортів та ідентифікаційних номерів як дарувальника так і обдарованих, що унеможливлює здійснити перевірку правильності написання прізвищ. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Факт, про встановлення якого просить Заявник, має юридичне значення для охорони його прав, свобод та інтересів, оскільки надає правові підстави для оформлення свідоцтва про право власності на частину подружнього майна та свідоцтва про право на спадщину. Факт належності документу, а саме договору дарування частини будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дербіною Регіною Євгенівною, зареєстрований в реєстрі за № 499 підтверджується наступним. Так, в вказаному договорі зазначено ідентифікаційні номери обдарованих, які ідентичні ідентифікаційним номерам як Заявниці так і її померлого чоловіка. Крім того, чоловік заявниці, [PERSON] був зареєстрований в вказаному будинку, що підтверджується відміткою в копії його паспорту. Факт, про встановлення якого просить Заявник, має юридичне значення для охорони її прав, свобод та інтересів, оскільки надає правові підстави для оформлення свідоцтва про право власності на частину подружнього майна та свідоцтва про право на спадщину. Заявник у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву з проханням справу розглядати за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.04.2004 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] було укладено договір дарування частини будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дербіною Регіною Євгенівною. [INFO] під час здійснення заходів по захисту Батьківщини, [PERSON] загинув, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07.05.2024 року. 21.05.2024 року приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Прожуган Марією Анатоліївною відкрито спадкову справу після смерті [PERSON] , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Під час оформлення документів про право на спадщину Позивачу, як дружині померлого, було повідомлено, що в договорі дарування частини будинку від 08.04.2004 року, зареєстрованого в реєстрі за №499, зроблено технічну помилку, а саме в її прізвищі та прізвищі її чоловіка замість прізвища " [PERSON] " зазначено " [PERSON] ", що є перешкодою в подальшому оформленні документів. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Факт, про встановлення якого просить Заявник, має юридичне значення для охорони його прав, свобод та інтересів, оскільки надає правові підстави для оформлення свідоцтва про право власності на частину подружнього майна та свідоцтва про право на спадщину. Факт належності документу, а саме договору дарування частини будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дербіною Регіною Євгенівною, зареєстрований в реєстрі за № 499 підтверджується наступним. Так, в вказаному договорі зазначено ідентифікаційні номери обдарованих, які ідентичні ідентифікаційним номерам як [PERSON] так і її померлого чоловіка [PERSON] .. Крім того, чоловік заявниці, [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відміткою в копії його паспорту. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Відповідно до ст.4 ЦПК України та ст. 20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Частиною 7 ст. 19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.2 ст.293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом IV ЦПК України. Згідно п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по-батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, що респондується з відповідною позицією Верховного Суду України, викладеною у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де вказано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, а встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 3). Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я та по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку, їх встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Встановлення факту належності правовстановлюючих документів заявнику необхідно для охорони її прав, свобод та інтересів, оскільки надає правові підстави для оформлення свідоцтва про право власності на частину подружнього майна та свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи вищевикладене, суд вважає заяву [PERSON] такою, що підлягає задоволенню, з огляду на те, що доводи, якими вона обґрунтована знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Outcome: approved