Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

16.07.2024 року до суду звернувся позивач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС», з позовом про стягнення кредитної заборгованості до відповідача, [PERSON] 24.07.2024 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. 25.07.2024 року ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі. Справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 10.12.2024 року. 02.09.2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву . 17.09.2024 року від позивача надійшли додаткові пояснення. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ст. 247 ЦПК України. Згідно поданої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 96 151.61 грн., та понесені судові витрати по сплаті судового збору і витрати на професійну правову допомогу в сумі 7\~100. 00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 12.06.2019 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] , укладено договір про надання кредиту № 501152421 відповідно до умов якого АТ «Альфа - Банк» надав позичальникові кредит у сумі 71 345.95 грн., строком на 48 місяців на споживчі потреби з відсотковою ставкою 18.99 % річних. Договір Кредитної лінії укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаний сторонами. АТ «АЛЬФА-БАНК» виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти у розмірі 71 345.95 грн. В свою чергу позичальник не виконала умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно детального розрахунку заборгованість станом на 20.09.2021 року становить 96\~151 грн. 61 коп., яка складається: - з тіла кредиту у розмірі - 58 083.44 грн.; - заборгованості за відсотками за користуванням кредитом 38 068.17 грн. 20.09.2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ « ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» укладений договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором № 501152421 від 12.06.2019 року. Згідно з розрахунком заборгованості за [PERSON] , станом на 20.09.2021 року обліковується заборгованість в розмірі 96\~151.61 грн. Вказану суму заборгованості відповідачка не сплачує в добровільному порядку, що й стало підставою звернення до суду. Справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників розгляду справи. Відповідачкою наданий відзив на позовну заяву згідно якого відповідачка просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої заперечення відповідач обґрунтовує тим, що згідно паспорту серії [NUMBER] від 04 грудня 2013 року, виданого Верхньодніпровським РВ УМВС України у Дніпропетровській області її прізвище « [PERSON] », тоді як позовна вимога ставиться до [PERSON] . Крім того позивачем не надано доказів, що до нього перейшло право грошової вимоги до відповідача згідно договору факторингу № 3 від 20 вересня 2021 року. Матеріали справи містять Виписку по особовим рахункам з 12.06.2019 року по 20.09.2021 року АТ «Альфа Банк» в якій зазначена [PERSON] . Заперечує правильність нарахування відсотків за кредитом, а витрати на правову допомогу вважає не співмірними зі складністю справи. Позивачем надані додаткові пояснення згідно яких позивач посилається на те, що до позовної заяви доданий розрахунок заборгованості і відповідачка лише не погоджується з цим розрахунком, але власного розрахунку заборгованості не надає. Крім того кредитний договір укладався на умовах, запропонованих саме відповідачем, детальний опис вартості кредиту зазначений у паспорті кредиту, з яким відповідача ознайомлено. Таким чином вважає заперечення відповідача необґрунтованими. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. \~ \~ \~ Судом\~встановлено такі\~факти та\~відповідні їм\~правовідносини. Судом встановлено, що 12.06.2019 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] , укладено договір про надання кредиту № 501152421 відповідно до умов якого АТ «Альфа - Банк» надав позичальникові кредит у сумі 71 345.95 грн., строком на 48 місяців на споживчі потреби з відсотковою ставкою 18.99 % річних. Договір Кредитної лінії укладено з [PERSON] , в електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаний сторонами, що підтверджується копією оферти на укладення угоди про надання кредиту, розрахунком заборгованості та паспортом споживчого кредиту. В усіх зазначених документах позичальником зазначена [PERSON] . За доводами позивача АТ «АЛЬФА-БАНК» виконав умови кредитного договору, перерахувавши на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти у розмірі 71 345.95 грн. Суд вважає, що факт перерахування коштів є підтвердженим, оскільки кредитор перерахував кредитні кошти в сумі 71 345.95 грн., а заборгованість за тілом кредиту складає 58 083.44 грн., тобто позичальник отримував грошові кошти та вносив платежі на погашення боргу. Позивач посилається на те, що позичальник не виконала умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість та надав суду розрахунок заборгованості позичальника [PERSON] . Згідно доданого розрахунку заборгованість відповідача [PERSON] , станом на 20.09.2021 року становить 96\~151 грн 61 коп.., яка складається: - з тіла кредиту у розмірі - 58 083.44 грн.; - заборгованості за відсотками за користуванням кредитом 38 068.17 грн. 20.09.2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» укладений договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором № 501152421 від 12.06.2019 року, де позичальником була [PERSON] , що підтверджується копією договору факторингу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1,3,4,5,6, ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» - Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - \~ \~ \~ \~надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - \~ \~ \~ \~заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - \~ \~ \~ \~вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» - Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - \~ \~ \~ \~електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - \~ \~ \~ \~електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - \~ \~ \~ \~аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч.1,2.3 ст. 207 ЦК України - Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Статтею 12 ЗУ «Про споживче кредитування» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про споживче кредитування» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким чином судом встановлено, що договір про надання кредиту № 501152421 від 12.06.2019 року укладався, але з позичальником [PERSON] . Цьому ж позичальникові перераховувались грошові кошти та були здійснені дії на часткове виконання умов укладеного кредитного договору. В подальшому на підставі договору факторингу відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором № 501152421 від 12.06.2019 року позивачеві «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» до відповідача [PERSON] . Таким чином судом встановлено, що позивач набув статусу кредитора за кредитним договором № 501152421 від 12.06.2019 року, але до відповідача [PERSON] . Відповідно до положень ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У визначені статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно\~ст. 76 ЦПК України\~ - Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. У відповідності до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України - \~Кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України \~засобами доказування в цивільній справі є , показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів. Відпровідно до ст.ст 77-78 ЦПК України -Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не надано суду жодного доказу про те, що позичальник за кредитним договором № 501152421 від 12.06.2019 року [PERSON] , змінювала своє прізвище на « [PERSON] ». Всі документи з приводу укладення вищевказаного кредитного договору та уступки права вимоги за ним стосуються позичальника [PERSON] . Згідно наданих судом запитів до Єдиного демографічного реєстру, та органу, який здійснює реєстрацію місця проживання громадян, Верхньодніпровської міської ради, отримані відомості, що [PERSON] , на території Верхньодніпровської територіальної громади не зареєстрована. Позивач отримував відзив відповідача та був обізнаний з тим, що кредитний договір № 501152421 від 12.06.2019 року, укладався із [PERSON] . Тому мав можливість до початку розгляду справи по суті змінити позовні вимоги правильно визначивши відповідача у справі. А у випадку, якщо позивач мав відомості про зміну прізвища позичальника, просить суд витребувати докази на підтвердження такої зміни, але таких дій не вчинив. Оцінюючи всі надані сторонами доводи на обґрунтування своїх вимог та заперечень, а також надані докази, суд приходить до висновку, що позов пред`явлений до неналежного відповідача, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, оскільки судом ухвалюється рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору та на надання правової допомоги відповідачем не відшкодовуються та покладаються на позивача.

Outcome: dismissed