Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку №б/н від 04.02.2008 року та приєднався до Умов та правил надання банківських послуг в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку https//privatbank.ua/terms. Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст.634 ЦК України, був укладений договір про надання банківських послуг, згідно якого відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому р збільшився до 50000,00 грн. Отже, відповідач не лише отримав кредитну картку, а й визнав укладення кредитного договору та погодився з його умовами, вчинивши дії, спрямовані на виконання укладеного договору та його умов, в тому числі щодо сплати відсотків. Після спливу строку дії першої картки відповідачем для можливості користування рахунком додатково отримані наступні картки: кредитна картка № [NUMBER] , строк дії - 01/15, тип - Універсальна; кредитна картка № [NUMBER] , строк дії - 08/17, тип - Універсальна; кредитна картка № [NUMBER] , строк дії - 09/18, тип - Універсальна; кредитна картка № [NUMBER] , строк дії - 09/19, тип - Універсальна; кредитна картка № [NUMBER] , строк дії - 04/21, тип - Універсальна; кредитна картка № [NUMBER] , строк дії - 04/21, тип - Універсальна; кредитна картка № [NUMBER] , строк дії - 04/21, тип - Універсальна; кредитна картка № [NUMBER] , строк дії - 04/21, тип - Універсальна; кредитна картка [NUMBER], строк дії - 01/22, тип - Універсальна. В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки на 42 % річних. Відповідач не надав банку жодного разу заперечення щодо розміру відсоткової ставки, при цьому частково погашав заборгованість, що свідчить про його обізнаність з умовами кредитування. У процесі користування рахунком 15.02.2022 р. відповідачем підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, на підставі якої отримано додаткову кредитну картку [NUMBER], строк дії - 02/26, тип - Універсальна, а також погоджені суттєві умови користування кредитним рахунком. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 року №151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». При цьому, на момент підписання зазначеної заяви заборгованість відповідача становила 15683,86 грн. 19.09.2022 року відповідач також підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, на підставі якої отримав додаткову кредитну картку № [NUMBER] , строк дії - 09/26, тип - Універсальна. Тобто, відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування зокрема щодо сплати відсотків. Починаючи з 15.02.2022 року відсотки нараховувалися відповідно до підписаної ним заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме згідно п.1.3. у розмірі 42 % . При цьому, за погодженою ставкою банком нараховано відсотків у розмірі 15683,86 грн. У зв`язку із початком повномасштабного вторгнення та збройної агресії російської федерації, банк пішов на зустріч клієнтам та скасував відсоткову ставку у березні 2022 р. - розмір 0 %, а в подальшому із 01.04.22 р. відсоткова ставка поступово повернута до погодженого розміру. Таким чином, банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак, відповідач в порушення умов кредитного договору не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за договором, в зв`язку з чим станом на 10.04.2024 року має заборгованість у розмірі 64422,39 грн. з яких: 51752,80 грн. - заборгованість за тілом кредита; 12669,59 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. На підставі викладеного АТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь вказану заборгованість за кредитним договором №б/н від 04.02.2008 у розмірі 64422,39 грн., а також судові витрати в сумі 2422,40 грн. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 25.06.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав повному обсязі та просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, оскільки при укладенні кредитного договору працівниками банку йому не було повідомлено про те, що банк знаходиться у приватній власності та у випадку повідомлення йому такої інформації ним би такий договір не укладався, оскільки він довіряє лише державним банкам. Крім того, вважає, що введення на території України воєнного стану є форс-мажорними обставинами, а тому він має право не повертати кредит та нараховані відсотки. Заслухавши доводи представника позивача, пояснення відповідача, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 04.02.2008 року, згідно з якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків в розмірі 36 % з розрахунку 360 днів у році (а.с. 116, 117). Підписавши вказану заяву, відповідач погодився з тим, що ця анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Крім того, 15.02.2022 року [PERSON] підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, якою передбачено процентну ставку за користування кредитними коштами у розмірі 42% для карт «Універсальна» та 40,8 % для карт «Універсальна GOLD», а у разі невиконання зобов`язання у розмірі 60 % (а.с.118-163). Свої зобов`язання за договором позивач виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який поступово збільшено до 50000 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с.61). Крім того, як слідує з довідки АТ КБ «Приватбанк» на виконання умов кредитного договору відповідачу було видано ряд кредитних карток, остання з яких № [NUMBER] , видана 19.09.2022, з терміном дії до 09/26 року (а.с.62). Відповідач користувався наданими йому кредитними коштами, що підтверджується випискою за договором №б/н за період 08.01.2008-13.04.2024 (а.с.63-115). Згідно з наданим позивачем розрахунком, в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 10.04.2024 року він має заборгованість у розмірі 64422,39 грн. з яких: 51752,80 грн. - заборгованість за тілом кредита; 12669,59 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с.27-60). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно з частиною 3 статті 12, частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України). Відповідачем [PERSON] в судовому засіданні не заперечувалось укладення між ним та позивачем кредитного договору, зокрема підписання ним заяв про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 04.02.2008 року та від 15.02.2022 року, отримання кредитних карток типу "Універсальна" та користування ним наданими йому кредитними коштами, а також розмір його заборгованості по кредиту та відсотках, зазначений у наданому банком розрахунку. Таким чином, оскільки, на момент розгляду справи отримані та використані позичальником кредитні кошти та відсотки за користування ними в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, суд приходить до висновку, що порушене право позивача, підлягає захисту, шляхом стягнення з відповідача на його користь заборгованості в розмірі 64422,39 грн. з яких: 51752,80 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 12669,59 грн. - заборгованість за відсотками. Покликання відповідача на ненадання йому працівниками банк під час укладення кредитного договору інформації щодо форми власності банку не заслуговують на увагу, оскільки в судовому засіданні він підтвердив, що не просив надати йому таку інформацію та з позовом про визнання кредитного договору недійсним до суду не звертався. Щодо доводів відповідача про відсутність підстав для стягнення заборгованості у зв`язку з форс-мажорними обставинами, а саме російською військовою агресією проти України, то суд виходить з такого. Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. У пункті 1 частини 1 статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (частина 2 статті 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»). Відповідно до частини 1 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Єдиним належним документом, який підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), є сертифікат, виданий у порядку та на підставі статті 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні». Ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Форс-мажор, або ж обставини непереборної сили, - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. Водночас самі по собі, зокрема, збройна агресія проти України та воєнний стан, не можуть автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Воєнний стан, як обставина непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин юридична чи фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання. Сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Водночас сторона, яка посилається на форс-мажор, має довести причинно-наслідковий зв`язок між форс-можором та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15 червня 2023 року у справі №910/8580/22. Також, у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 910/15264/21 викладено висновок, що саме ж повідомлення про форс-мажор має бути направлено іншій стороні якнайшвидше. Хоча й форс-мажорні обставини впливають, як правило, на одну сторону договору (виконавця), але вони мають негативні наслідки насамперед для іншої сторони договору, яка не отримує його належне виконання. Отже, своєчасне повідомлення іншої сторони про настання форс-мажорних обставин спрямоване на захист прав та інтересів іншої сторони договору, яка буде розуміти, що не отримає вчасно товар (роботи, послуги) та, можливо, зможе зменшити негативні наслідки форс-мажору». Однак, відповідачем не надано належних та достатніх доказів, у розумінні статей 77,80 ЦПК України, щодо неможливості своєчасного виконання зобов`язання внаслідок форс-мажорних обставин, а також доказів інформування позивача про характер обставин, що виникли, і причинного зв`язку між такими обставинами та невиконанням зобов`язань за договором. Самі по собі обставини, на які посилається відповідач, у контексті вищезазначених приписів Закону, не можуть бути безумовною підставою для звільнення його від виконання обов`язку сплати заборгованості за кредитним договором. Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно наданої позивачем виписки по рахунку відповідач активно користувався наданими йому кредитними коштами, як до так і після введення воєнного стану та продовжував ними користуватись до 28.08.2023 року. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з врахуванням повного задоволених вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2422,40 грн. судових витрат, понесених позивачем по сплаті судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved