Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовом в якому просила суд стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 54106 грн. та моральну шкоду в розмірі 100\~000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 23.10.2019 р. близько 20 год. 55 хв. за адресою м. Харків, вул.. Академіка Павлова, буд. 271 сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме: автомобіль ЗАЗ110307 р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , в результаті чого Позивач доставлена на кареті швидкої допомоги до КРІП «МКЛШНМД ім. проф. О.Мещанінова». Згідно Висновку експерта №12-14/741-А/19 від 14.11.2019 в зв`язку з подією 23.10.2019 року у [PERSON] мали місце ушкодження: забита рана лівої скроневої області - відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, (п.2.3.3 Правил «судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»); закритий краєвий перелом зовнішнього виростка правової малогомілкової кістки, пошкодження задньої хрестоподібної зв`язки правого колінного суглобу, закрите ушкодження капсули суглобів 2 і 3 пальців лівої кістки - відноситься до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалості розладу здоров`я (для загоєння вказаних переломів необхідний термін не менш 3-х тижнів) (п.2.2.2. Правил «судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»), відкритий уламковий перелом діалізів обох кісток лівої гомілки в середній третині із зсувом - відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя (п.2.1.3. «м» Правил «судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»). Вказані ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких не відобразилися, могли утворитися в умовах дорожньо-транспортної події, при обставинах і в строк, вказаних в постанові слідчого. Позивач отримала середньої тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження та перебувала на стаціонарному лікуванні та на амбулаторному лікуванні. Позивачу проведено операцію МОС (металоосинтез) перелому лівої великогомілкової кістки АЗФ, у зв`язку з чим було придбано апарат зовнішньої фіксації, вартістю 14\~000 грн., комісія 140 грн. для проходження курсу лікування згідно з призначенням лікарів та засоби для здійснення дезінфекції та перев`язок післяопераційної рани, позивачем придбано комплекс медичних препаратів на суму 55\~000 грн., але документально підтвердити витрати на придбання медичних препаратів позивач може на 21\~502,72 грн. 01.11.2019 позивача виписано з відділення політравми КНП «МКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова» та перевезено за місцем проживання до смт. Якимівка Запорізької області для проходження подальшого лікування. Витрати на транспортування склали 2 577 гривень 70 копійок, що підтверджуються чеками. З 18.02.2020 по 02.03.2020 Позивач перебувала у КНП «Міська лікарня №9» ЗМР у м. Запоріжжі, де 20.02.2022 проведена операція - закритий Блокуючий інтрамедулярний остеосиитез (БІОС) перелому с/3 лівої великогомілкової кістки, демонтаж АЗК, метод анастезії СМА, що підтверджується Випискою з медичної картки хворого №725 Травматолого - ортопедичного відділення. Для проведення даної операції позивачем було придбано комплект фіксаторів для остеосинтезу гомілкової кістки вартістю 11 025, 00 гривень, препарати для анастезії СМА вартістю 116 гривень 06 копійок, а також ліки за призначенням лікаря та засоби для здійснення дезинфекції та перев`язок післяопераційної рани загальною вартістю 3 592 гривні 45 копійок. Отже, загалом витрачена сума складає 14 733 (чотирнадцять тисяч сімсот тридцять три) гривні 00 копійок. Також, у зв`язку з отриманими травмами, з метою покращення стану здоров`я Позивач проходила медичну реабілітацію в Комунальному некомерційному підприємстві «Санаторій медичної реабілітації «Глорія» Запорізької міської ради, вартість лікування склала 9 773,00 гривень. Таким чином, позивачка зазначає, що загальний документально підтверджений розмір матеріальної шкоди, заподіяної в результаті винних дій відповідача, з урахуванням витрат на адвоката, який представляв її інтереси в судді під час розгляду кримінального провадження, складає 54 106 (п`ятдесят чотири тисячі сто шість) гривень 00 копійок. Також, окрім фізичної та матеріальної шкоди, діями Відповідача також завдано Позивачу немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у її житті: негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей, тимчасова відірваність від активного соціального життя (на момент дорожньо-транспортної пригоди Позивач навчалась на денному відділенні 5 курсу Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого), знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання; побоювання щодо майбутнього стану здоров`я. Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди Позивач переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє здоров`я, а головне страху за своє життя. В подальшому Позивач була вимушена проходити стаціонарне та амбулаторне лікування з періодичним відвідуванням лікувального закладу з метою огляду, оброблення та перев`язки ран. Впродовж періоду лікування Позивач почувалася незручно, дискомфортно, змушена була пристосовуватися; до негативних умов існування. Так Позивач протягом двох місяців не мала змоги ходити через отримані перелами ніг та ушкодження, пересувалася на інвалідному візочку, перенесла дві операції, не могла спокійно сидіти та лежати, гігієнічні процедури не обходилися без сторонньої допомоги. В період лікування Позивач, потребувала зовнішньої допомоги з боку батьків, з приводу чого почувала себе як джерело клопоту та обмежень для близьких, була позбавлена змоги вільно пересуватися містом, відвідувати навчальний заклад, займатися спортом і тлі. Моральну шкоду позивач оцінює в 100\~000 грн. Вироком Київського районного суду м. Харкова від 28.09.2020 у справі № 953/24080/19, який вироком Полтавського апеляційного суду від 19.10.2023 скасовано в частині призначення покарання, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки із позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 (два) роки. Оскільки в рамках кримінального провадження цивільний позов не розглядався, позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача матеріальну та моральну шкоду, завдану вчиненням кримінального правопорушення. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, надала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, довірив представляти свої інтереси адвокату Курило Н.В. Представник відповідача адвокат Курило Н.В. в судовому засіданні (в режимі відеоконференції) проти задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі. Представник третьої особи ПрАТ «Українська пожежна-страхова компанія» в судове засідання не з`явився, в судове засідання не з`явився, причину не явки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. Вислухавши доводи представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступне. Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до частини шостої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що 23.10.2019 приблизно о 21:00 [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем ЗАЗ 110307 р.н. [NUMBER] , який належить [PERSON] , рухаючись по вулиці вул. Академіка Павлова зі сторони вул. Валентинівській в бік Московського проспекту в м. Харкові, зі швидкістю близько 75 кілометрів на годину, біля будинку №271 ( нічний клуб «Радмір» ), порушуючи вимоги п. 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху України, згідно з якими: «Червоний сигнал у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух» та п.8.10 Правил згідно з яким: «У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів», діючи необережно, виїхав на перехрестя вул. Академіка Павлова та вул. Василя Стуса на забороняючий сигнал світлофора, не зупинившись перед світлофором, не надав переваги у русі пішоходу [PERSON] , яка перетинала проїжджу частину по регульованому пішохідному переходу з права наліво відносно руху автомобіля, на зелений для пішоходів сигнал світлофора, внаслідок чого [PERSON] спричинені тілесні ушкодження у вигляді: відкритого уламкового перелому діалізів обох кісток лівої гомілки в середній третині із зсувом, які відноситься до категорії тяжкого тілесного ушкодження. Вироком Київського районного суду м. Харкова від 28.09.2020 [PERSON] визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, із позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування основного покарання з випробовуванням на іспитовий строк 2 роки. (а.с. 37-38). Вироком Полтавського апеляційного суду від 19.10.2023 скасовано вирок Київського районного суду м. Харкова від 28.09.2020 в частині покарання та призначено [PERSON] покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. (а.с. 57-59). Згідно відповіді начальника інформаційного центру МТС БУ Сергія Зуб, що за результатами запиту виявлено інформацію про чинний на дату 23.10.2019 договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ОСЦПВВНТЗ) АО/1227873 щодо забезпечення транспортного засобу «ЗАЗ 110307» з державним номерним знаком [NUMBER] . Зазначений договір страхування укладений 21.06.2019 страховиком ПрАТ «УПСК» на період з 21.06.2019 по 20.06.2020. до ЦБД МТСБУ страховиком за вказаним договором ОСЦПВВНТЗ внесено інформацію про страхову суму за шкоду життю та здоров`ю у розмірі 200\~000 грн., страхову суму за шкоду майна у розмірі 100\~000 гр., франшизу у розмірі 0 (нуль) гр. (а.с. 107). Таким чином, судом встановлено, що на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована страховиком ПрАТ «УПСК». Страховий ліміт - за шкоду життю та здоров`ю у розмірі 200\~000 грн., страхову суму за шкоду майна у розмірі 100\~000 гр., франшизу у розмірі 0 (нуль) гр. Відповідно до відповіді начальника Управління врегулювання збитків ПрАТ «УПСК» від 29.11.2024 № 3922/12 вбачається, що з заявою про страхове відшкодування від 19.03.2021 до Страховика звернулася [PERSON] (вх. № 386 від 19.03.2021). За результатом врегулювання події, що сталася 23.10.2019 Страховиком прийняте рішення про виплату [PERSON] страхового відшкодування в сумі 20\~000 грн. Виплата страхового відшкодування у вказаній сумі здійснена страховиком 17.08.2023 на рахунок [PERSON] , який був нею вказаний у заяві про страхове відшкодування (а.с. 164). Позивач, звертаючись до суду з позовом просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 54106 гр., ка складається з: витрат на лікування 21502,72 гр., витрат на її транспортування 2577,70 гр., витрати на комплекс фіксаторів, анастезії та ліків 14733 гр., медичної реабілітації в КНП «Санаторій медичної документації «Глорія» Запорізької міської ради 9773 гр., витрати на адвоката 5600 гр., що разом складає 54\~106 гр. крім того, просила стягнути моральну шкоду в розмірі 100\~000 гр. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом № 1961-IV. Закон № 1961-IV регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1). За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. У Законі № 1961-IV детально регламентовано дії водія, транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, тобто потерпілого, так і страховика. Відповідно до п. 23.1 ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 23.1. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до п. 24.1 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] надала до суду квитанції на підтвердження понесених нею витрат на лікування, а саме придбання ліків, фіксаторів (14000 гр.+11025 гр)., а також лікування в КНП «Санаторій медичної реабілітації «Глорія» Запорізької області (9521,70 гр.) Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позивачем підтверджено витрати на загальну суму 35779,73 грн., з урахуванням фіксаторів (14000 гр.+11025 гр)., які хоч і не були призначені позивачці лікарем, однак виходячи з характеру ушкоджень, які вона отримала в результаті кримінального правопорушення, суд вважає, що їх використання позивачем було неминучим. При цьому, суд відмовляє в задоволенні матеріальної шкоди, яка відповідно до наданих квитанцій, містить витрати не на ліки, а на продукти харчування, зубні щітки та інше, а також витрат на санаторій медичної реабілітації «Глорія» Запорізької області в розмірі 9521,70 гр., оскільки відповідно до виписок з історії хвороби, такий санаторій позивачці не рекомендовано та лікарем не призначено. Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджено витрати в розмірі 35779,73 гр., та страховиком сплачено [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 20000 грн., з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути матеріальну шкоду в розмірі 15779,73 гр. (35779,73 гр. 20\~000 гр.). Щодо стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Позивач зазначає, що внаслідок протиправних дій відповідача їй заподіяна моральна шкода, яка полягає в душевних та фізичних стражданнях, які спричинили негативні зміни у її житті: негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації , переживання фізичних незручностей, тимчасова відірваність від активного соціального життя, порушення сну, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, замикання, а також побоювання щодо майбутнього стану здоров`я. також позивач зазначає, що внаслідок ДТП вона перенесла значний фізичний біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє здоров`я, а головне страху за своє життя. Також, протягом двох місяців позивач не мала змоги ходити, через отриманні переломи ніг та ушкодження, пересувалася на інвалідному візку, перенесла дві операції, не могла спокійно сидіти та лежати, гігієнічні процедури не обходились без сторонньої допомоги. Позивач потребувала зовнішньої допомоги з боку батьків, з приводу чого почувала себе як джерело клопоту та обмежень для близьких. Крім того, до тепер продовжуються проблеми зі здоров`ям, у вигляді періодичних болів, обмеження фізичної активності. Тому, враховуючи характер і обсяг душевних і психічних страждань, їх тривалість, позивач просить стягнути з відповідача 100 000 грн. у якості відшкодування моральної шкоди. Згідно із частиною першою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до частини 3 статті 23 Цивільного кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (частина перша статті 1187 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною п`ятою статті 1187 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21) вказано, що абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати. Таким чином, розмір відшкодування моральної шкоди не є сталою величиною, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням усіх обставин справи й доведеності позову. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні. Суд зауважує, що гроші виступають еквівалентом завданої моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та справедливої сатисфакції потерпілому. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. Таким чином, враховуючи характер спірних правовідносин, підстави для відшкодування моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та, надавши належну правову оцінку обставинам завдання шкоди, а також глибині моральних страждань, завданих позивачу, яких вона зазнала, у зв`язку з отриманням тяжких тілесних ушкоджень завданих з вини відповідача, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку про задоволення вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 100 000 грн. Щодо стягнення\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу адвоката в розмірі 5600 грн. В позовній заяві позивач зазначає, що під час слухання кримінального провадження нею понесенні витрати на послуги адвоката, які вона просить стягнути з відповідача. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат. Так судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Зі змісту статті 58 ЦПК України вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною четвертою статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт. Однак, матеріали справи не містять відомості про те, які послуги наданні адвокатом, скільки часу витратив адвокат на надання послуг, акти виконаних робіт, їх вартість, а також відомостей про те, що позивач сплатила послуги адвоката, що позбавляє суд можливості вирішити питання про стягнення витрат на правничу допомогу, а тому в задоволенні вимог про стягнення витрат на правничу допомогу слід відмовити. Також, зважаючи на те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню,

Outcome: partial