Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до\~суду з\~позовом до [PERSON] про визнання за нею права власності на нерухоме майно - об`єкт самочинного будівництва гараж (літера «А») площею забудови 39,30 кв.м., загальною площею 33,8 кв.м., будівельним об`ємом 94,0 кв.м., який розташований на земельній ділянці для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0.0807 га та розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3525510100:03:006:0180. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що їй на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0.0807 га та розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3525510100:03:006:0180. На цій земельній ділянці позивачка в період 2011 року здійснила самочинне зведення гаражу загальною площею 33,8 кв.м. Після завершення будівництва позивачка замовила в КП «Благовіщенське міжміське бюро технічної інвентаризації» технічний паспорт, який було виготовлено 1 вересня 2023 року та відповідно була заведена інвентаризаційна справа №576. Технічним паспортом встановлено, що дозвільні документи на будівництво гаражу позивачкою до БТІ не надавались, також встановлено площі будівлі, а саме: загальна площа 33,8 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] . Також 10 червня 2024 року ФОП [PERSON] було виготовлено звіт про проведення технічного обстеження будівлі вказаного гаражу, яким встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації. Під час проведення будівельних робіт гаража позивачкою були дотримані будівельні, архітектурні та санітарні норми. З початку будівництва та до його завершення ніяких претензій з боку відповідача не було, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою [PERSON] 20.06.2024 року позивачка з метою реєстрації самочинного будівництва збудованого гаража звернулась до приватного нотаріуса Голованівського районного нотаріального округу Кримської Н.П. з заявою про реєстрацію прибудови, де нотаріусом їй було відмовлено, що змусило позивача звернутись з позовом до суду. Відповідач подав до суду заяву про відсутність заперечень проти задоволення позову. Перевіркою питання наявності законних підстав для задоволення позову та питання того, чи не порушує визнання позову відповідачем вимог закону, прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд, дослідивши у порядку спрощеного провадження надані сторонами докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. З копії паспорту [NUMBER] , виданого 4 січня 1998 року Ульяновським РВ УМВС України в Кіровоградській області, [PERSON] , [INFO] , громадянка України. Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади № 2022/001631980 місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . З копії\~витягу з\~Державного реєстру\~речових прав\~№ 383156124\~від 17.06.2024\~року [PERSON] належить квартира [ADDRESS] . З копії\~витягу з\~Державного реєстру\~речових прав\~№ 331240336\~від 04.05.2024\~року [PERSON] належить квартира [ADDRESS] . З копії технічного паспорту на гараж за адресою [ADDRESS] суд встановив експлікацію план, характеристику, об`єкта. З копії звіту про проведення технічного обстеження гаража від 10.06.2024 року встановлено, що під час проведення будівельних робіт гаража позивачкою були дотримані будівельні, архітектурні та санітарні норми, зроблено висновок про можливість надійної та безпечної експлуатації гаража. З копії листа приватного нотаріуса Кримської Н.П. від 20.06.2-24 року № 8/01-16 вбачається, що 20.06.2024 року для реєстрації самочинного будівництва розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3525510100:03:006:0180 [PERSON] звернулась з усною заявою до приватного нотаріуса Кримської Н.П., однак нотаріусом було відмовлено у зв`язку з відсутністю документу, що підтверджує введення в експлуатацію будівлі гаражу. При вирішенні справи суд керується такими нормами законодавства: Відповідно до\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Пункт 8 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначає, що право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 ЗК України) та землекористувачі (стаття 95 ЗК України). Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством. Відповідно до вимог\~ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно правової позиції\~Верховного Суду України у справі N6-1328цс15, згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій\~статті 376 ЦК України\~ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Згідно\~ст.376 ЦК\~суди, розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно власником земельної ділянки. Право власності у порядку, передбаченому частиною третьою\~статті 376 ЦК, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв`язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом. На підставі ч.3\~ст.376 ЦК України\~суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина третя\~статті 375 ЦК). Відповідно до ч. 2\~ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Водночас згідно із ч. 3\~ст. 376 ЦК України\~право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, а саме об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду. Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03.07.2018 року № 158\~затверджено Порядок проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, яким передбачена процедура введення в експлуатацію лише індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, а також господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 300 квадратних метрів, збудованих у період з 05.08.1992 року по 09.04.2015 року та будівель і споруд сільськогосподарського призначення, збудованих до 12.03.2011 року. Згідно порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 461\~у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Частиною 3\~ст. 375 ЦК України\~передбачено, що право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ч. 5\~ст. 376 ЦК України\~на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Враховуючи, що відповідачем - співвласником земельної ділянки, на якій розташоване самочинно збудоване нерухоме майно, надано дозвіл розміщення гаражу. Місцезнаходження будівлі не порушує права інших осіб, дане нерухоме майно відповідно до експертних висновків придатне для подальшої експлуатації, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ч.4\~ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved