Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

У лютому 2024 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач 1), третя особа: ТОВ «Страхова компанія «Кредо», про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, у якому просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 102 321,63 грн, витрати на оплату судового транспортно-товарознавчого дослідження у розмірі 5 018,58 грн та витрати по оплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 17 лютого 2023 року в м. Києві по вул. Велика Житомирська, 25 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки AUDI A3 д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля FIAT DOBLO д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 березня 2023 року у справі №761/7391/23 винним у вчиненні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] . На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу AUDI A3 д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ТОВ «СК «КРЕДО». Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 160 000,00 грн, розмір франшизи - 2 500,00 грн. На запит позивача від 05.04.2023 страхова компанія повідомила, що сума страхового відшкодування власнику транспортного засобу FIAT DOBLO д.н.з. [NUMBER] за попереднім розрахунком становить 68 438,77 грн, без урахування франшизи згідно полісу - 2500,00 грн. ТОВ «СК «КРЕДО» сплатило на користь позивача страхове відшкодування у зазначеному вище розмірі, також [PERSON] сплатив позивачу суму франшизи. Не погоджуючись із сумою страхового відшкодування позивач замовив проведення незалежної експертизи. Згідно висновку експерта №ВЕД 21/23 від 22.05.2023, розмір матеріального збитку, який був завданий власнику автомобіля FIAT DOBLO д.н.з. [NUMBER] , станом на дату ДТП становить 213 685,98 грн (з ПДВ на змінні складові та матеріали), 185 219,05 грн (без ПДВ на змінні складові та матеріали), розмір вартості відновлювального ремонту пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП автомобіля FIAT DOBLO д.н.з. [NUMBER] з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, станом на дату ДТП становить 189 731,37 грн (з ПДВ на змінні складові та матеріали), 163 882,56 грн (без ПДВ на змінні складові та матеріали). За проведення експертного дослідження позивач сплатив 5018,58 грн. Позивач звертався до ТОВ «СК «КРЕДО» з вимогою про сплату різниці між фактичним розміром шкоди та сумою сплаченого страхового відшкодування, проте страхова компанія листом від 23.06.2023 відмовила позивачу. Враховуючи необхідність користування автомобілем, позивач за власний рахунок здійснив відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля, вартість відновлювального ремонту становить 173 260,40 грн. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою становить 102 321,63 грн. На підставі зазначеного позивач просить про задоволення позову. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2024 матеріали позову передано на розгляд судді Аббасовій Н.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23.02.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 22.05.2024 задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Кривенко Ю.С. про залучення до справи у якості співвідповідача ПрАТ «Щорський завод продовольчих товарів». 13.06.2024 на адресу суду надійшла нова редакція позовної заяви з урахуванням зміненого суб`єктного складу учасників, згідно якої позивач просить суд: стягнути солідарно з [PERSON] , як винуватця ДТП, та ПрАТ «Щорський завод продовольчих товарів», як власника транспортного засобу, яким керував винуватець ДТП, на користь [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 102 321,63 грн, витрати на оплату судового транспортно-товарознавчого дослідження у розмірі 5 018,58 грн, а всього 107 340,21 грн. 25.06.2024 від представника відповідача [PERSON] - адвоката Носадчого Р.Є. надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача 1 просив відмовити у задоволенні позову. У відзиві представник відповідача 1 зазначив, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент вчинення ДТП була застрахована в ТОВ «СК «КРЕДО». Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхова сума за шкоду заподіяну майну становить 160 000,00 грн. ТОВ «СК «КРЕДО» здійснило виплату позивачу страхове відшкодування у розмірі 68 438,77 грн, що є сумою меншою ніж ліміт відповідальності страховика, а тому відшкодування шкоди в межах вищевказаного ліміту, а саме 91 561,23 грн, має бути здійснено саме страховою компанією. Сума, яка може бути стягнута з відповідача [PERSON] , як різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, становить 15 778,98 грн. 26.06.2024 від представника відповідача ПрАТ «Щорський завод продовольчих товарів», в особі директора Кононевича В.Ф., надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача 2 просив відмовити у задоволенні позовних вимог в частині вимог до ПрАТ «Щорський завод продовольчих товарів», посилаючись на те, що належним відповідачем у даній справі є ТОВ «СК «КРЕДО». Ухвалою суду від 03.07.2024 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті в загальному позовному провадженні. 29.08.2024 на електронну адресу суду надійшли пояснення представника відповідача [PERSON] - адвоката Носадчого Р.Є., у яких представник відповідача 1 просив стягнути з ТОВ «СК «КРЕДО» різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою у розмірі 91 561,23 грн, іншу частину у розмірі 15 778,98 стягнути з [PERSON] . Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову у повному обсязі. Відповідач ПрАТ «Щорський завод продовольчих товарів» та третя особа ТОВ «Страхова компанія «Кредо» в судове засідання своїх представників не направили. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників справи, дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд по суті зазначає про таке. За змістом частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно частини 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частин 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлені такі факти та їх правовідносини. Позивач [PERSON] є власником автомобіля FIAT DOBLO д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. 17 лютого 2023 року в м. Києві по вул. Велика Житомирська, 25 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки AUDI A3 д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля FIAT DOBLO д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 13.03.2023 у справі №761/7391/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. Згідно змісту постанови суду від 13.03.2023 у справі №761/7391/23, [PERSON] 17 лютого 2023 року о 12 год. 40 хв. у м. Києві по вул. Велика Житомирська, 25, керуючи транспортним засобом AUDI A3 д.н.з. [NUMBER] , повертаючи ліворуч при зеленому сигналі світлофору не надав перевагу в русі транспортному засобу FIAT DOBLO д.н.з. [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку, що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.п. 16.6, 1.5 Правил дорожнього руху. Право власності на транспортний засіб AUDI A3 д.н.з. [NUMBER] зареєстровано за ПрАТ «Щорський завод продовольчих товарів», що підтверджується наявними в матеріалах справи відомостями. Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №211268063, [PERSON] застрахував транспортний засіб AUDI A3 д.н.з. [NUMBER] в ТОВ «СК «КРЕДО». Згідно Полісу №211268063, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 160 000,00 грн, розмір франшизи - 2 500,00 грн. Згідно звіту №3008710/03/23 від 01.04.2023 про оцінку колісного транспортного засобу, виконаного на замовлення ТОВ «СК «КРЕДО», вартість відновлювального ремонту автомобіля FIAT DOBLO д.н.з. [NUMBER] з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без урахування ПДВ на змінні складові та матеріали становить 70 938,77 грн. ТОВ «СК «КРЕДО» виплатило позивачу [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 68 438,77 грн. Сума франшизи у розмірі 2 500,00 грн сплачена [PERSON] на користь позивача. Згідно висновку експерта №ВЕД 21/23 від 22.05.2023, виконаного на замовлення позивача [PERSON] , розмір матеріального збитку, який був завданий власнику автомобіля FIAT DOBLO д.н.з. [NUMBER] , станом на дату ДТП становить 213 685,98 грн (з ПДВ на змінні складові та матеріали), 185 219,05 грн (без ПДВ на змінні складові та матеріали). Розмір вартості відновлювального ремонту пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП автомобіля FIAT DOBLO д.н.з. [NUMBER] з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, станом на дату ДТП становить 189 731,37 грн (з ПДВ на змінні складові та матеріали), 163 882,56 грн (без ПДВ на змінні складові та матеріали). За проведення експертного дослідження, згідно договору на проведення транспортно-товарознавчого дослідження №21/23 від 01.05.2023, укладеного між [PERSON] та судовим експертом Семенченком П.О., позивачем сплачено кошти у розмірі 5018,58 грн, що підтверджується рахунком-фактурою від 01.05.2023 та платіжною інструкцією на вказану суму. 12.06.2023 позивач звертався до ТОВ «СК «КРЕДО» із вимогою про виплату різниці між фактичним розміром шкоди та сумою сплаченого страхового відшкодування, проте листом №1415 від 23.06.2023 позивачу було відмовлено у виплаті посилаючись на норму п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якою визначено, що страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Позивач здійснив відновлювальний ремонт автомобіля FIAT DOBLO д.н.з. [NUMBER] . Вартість відновлювального ремонту автомобіля FIAT DOBLO д.н.з. [NUMBER] , який було здійснено у ФОП [PERSON] , склала 173 260,40 грн, що підтверджується рахунком від 14.09.2023, квитанціями до прибуткового касового ордеру від 20.07.2023, 04.09.2023, актами виконаних робіт від 31.08.2023, 13.09.2023, квитанцією про оплату замовлення від 18.10.2023. Отже, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою становить 102 321,63 грн. Положеннями ч. 1 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Положеннями ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Відповідно до роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2014, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини (п.4). Згідно з ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІV (далі - Закон №1961-ІV) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону №1961-ІV). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону №1961-ІV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). У разі якщо деліктні відносини поєднані з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом №1961-ІV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом №1961-ІV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону №1961-ІV). Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постановах від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03.10.2018 у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18). Аналогічна правова позиція підтримана Верховним Судом в постанові від 26.01.2022 у справі № 204/5403/18 (провадження № 61-14777св21) та постанові від 26.01.2022 по справі № 465/674/19 (провадження № 61-12514св21). Отже, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у ст. 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень ст. 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку підстави для покладення відповідальності на страхувальника відсутні. Аналогічні за змістом висновки викладено у постанові Верховного Суду від 06.07.2022 у справі № 641/10491/15-ц (провадження № 61-12709св21). Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі ст. 29 Закону №1961-ІV, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч. 2 ст. 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу. Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 02 вересня 2019 року у справі № 545/425/17, від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц та від 19 липня 2021 року у справі № 206/3219/15-ц (провадження № 61-І9062св20). Подібні за змістом висновки, зокрема щодо застосування положень ч.2 ст. 1192 ЦК України, викладено у постановах Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 265/5388/20 (провадження № 61-14462св21), від 18 травня 2022 року у справі № 761/11792/16-ц (провадження № 61-42292св18), від 20 червня 2022 року у справі № 156/1162/20 (провадження № 61-19св22) та від 17 серпня 2022 року у справі № 761/15232/18 (провадження № 61-19661св20). Під час визначення розміру збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, необхідно враховувати складові цих збитків відповідно до змісту ч.2 ст.1192 ЦК України: реальна вартість втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 №6, шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них в частині, заподіяної нею (в порядку часткової відповідальності). Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими. У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Статтею 543 ЦК України визначено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивачем обґрунтовано та доведено належними та допустимими доказами, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого в результаті ДТП належного йому автомобіля FIAT DOBLO д.н.з. [NUMBER] складає 173 260, 00 грн. Як встановлено вище, розмір страхового відшкодування, який було сплачено ТОВ «СК «КРЕДО» на користь позивача становить суму у розмірі 68 438,77 грн, розмір франшизи, який було сплачено [PERSON] на користь позивача становить суму у розмірі 2 500,00 грн. Отже, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою становить 102 321,63 грн. Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням належного йому транспортного засобу внаслідок ДТП перевищує виплачений розмір страхового відшкодування, різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням у розмірі 102 321,63 грн підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача. Також солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають документально підтверджені витрати на оплату судового транспортно-товарознавчого дослідження у розмірі 5 018,58 грн. Отже, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та про наявність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідачів солідарно на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved