Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

У вересні 2024 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 33 340,78 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову вказує, що 24.03.2020 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 31 500,48 грн. на строк 36 місяців на споживчі потреби з відсотковою ставкою 32% річних Позикодавець виконав свої зобов`язання за договором, надавши можливість відповідачеві користуватися кредитними коштами, однак позичальник не повернув отримані кошти та не сплатив кошти за користування кредитом. 20.09.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача, яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 27.09.2024 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у відкритому судовому засіданні 14.11.2024. 10.12.2024 на адресу суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про розгляд справи повідомлявся належним чином за зареєстрованою адресою проживання, з відзивом (запереченнями) на позов до суду не звертався, тому суд ухвалив провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 24.03.2020 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) було укладено угоду про надання кредиту № 491022258 в розмірі 31 500,48 грн. на 36 місяців за фіксованою процентною ставкою 32% річних, тип кредиту «Кредит готівкою», дата повернення кредиту - 25.03.2023. Відповідно до умов кредитного договору банк надав позичальнику кредит, а останній зобов`язався повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом за графіком платежів, що визначений в додатку № 1 до угоди. Загальна сукупна вартість споживчого кредиту складає\~ 49 391,32 грн. 20.09.2021 між АТ «Альфа-банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу № 3, у відповідності до умов якого АТ «Альфа-банк» передав (відступив) ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» прийняв належні АТ «Альфа-банк» права вимоги до боржників, вказаними у Додатку № 1-1 до договору факторингу. Відповідно до витягу з Додатку № 1-1 до договору факторингу № 3 від 20.09.2021 та акта приймання-передачі реєстру боржників від 20.09.2021, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 491022258 від 24.03.2020 в сумі 39 840,78 грн. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 491022258 від 24.03.2020, станом на 25.08.2021 заборгованість відповідача складає 39 840,78 грн., в тому числі 29 148,03 грн. - борг за кредитом та 10 692,75 грн. - проценти. В матеріалах справи наявні також анкета-заява про акцепт пропозиції банку, виписка з рахунку відповідача, паспорт та картка платника податків відповідача. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З матеріалів справи вбачається, що позичальник свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти, однак відповідач порушив взяті зобов`язання, оскільки за ним рахується заборгованість в розмірі 39 840,78 грн., яка складається: 29 148,03 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту; 10 692,75 грн. - сума заборгованості за відсотками. Поряд з цим, позивач у позовній заяві зазначає ціну позову: 33 340,78 грн., у прохальній частині позову просить суд стягнути "заборгованість за кредитним договором у розмірі 33340,78 гривень". Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва. За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких відомостей (доказів) на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості у заявленому позивачем до стягнення розмірі. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, що заявлені позивачем в розмірі 9 200 грн., слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 133 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Судом встановлено, що разом з позовом представником позивача надано докази на підтвердження розміру витрат на правову допомогу, а саме: 1) договір про надання правничої допомоги № 03-07/24 від 03.07.2024 між ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» та Адвокатом Литвиненко О.І., відповідно п.п. 1.1 адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту; 2) акт № 1 приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правничої допомоги № 03-07/24 від 03.07.2024, складений 15.07.2024 на суму 9 200 грн.; 3) свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 9438/10 від 18.09.2020. Копія платіжної інструкції № 1097 від 07.03.2024 судом не досліджується, оскільки вказаний документ не містить інформацію щодо предмета доказування. З наданих документів вбачається, що під час розгляду даної справи в суді зі сторони позивача були понесені та заявлені до стягнення судові витрати на правничу допомогу адвоката Литвиненко О.І. в розмірі 9 200 грн., в тому числі за послуги: первинна консультація - 1 000 грн. (0,5 год.); аналіз документів - 4 000 грн. (2 год.); підготовка позовної заяви - 4 200 грн. (2,1 год.). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін (ст. 137 ЦПК України). Таким чином, враховуючи вищевикладене, зважаючи на незначну складність справи, ціну позову, обсяг наданої адвокатом правової допомоги в межах даної справи та витрачений ним час, а також велику кількість однотипних позовів в провадженні суду, суд вважає про необхідність часткового задоволення вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу на суму 5 000 грн., що на думку суду відповідає критеріям реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, та є доцільним і справедливим. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3 028 грн.

Outcome: approved