Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

23 листопада 2024 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 24 червня 2016 року. Шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Великомочульської сільської ради Теплицького району Вінницької області, актовий запис № 02, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Фактично шлюбні відносини припинилися з квітня 2024 року через різні погляди на життя, несумісність характерів. Подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим, тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце його проведення були повідомлені належним чином. У поданій до суду позовній заяві позивач вказала про розгляд справи без її участі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, із заявами та клопотаннями до суду не звертався. У відповідності до положень ст.ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Вирішуючи даний спір, суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 червня 2016 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] виконавчим комітетом Великомочульської сільської ради Теплицького району Вінницької області зареєстровано шлюб за актовим записом № 02, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). В даному шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 5) та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 4). На час розгляду справи сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а також, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній її волі, розірвання шлюбу не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін та їх дітей, суд дійшов висновку, що даний шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За проханням позивача після розірвання шлюбу їй слід залишити набуте внаслідок реєстрації шлюбу прізвище « [PERSON] ». Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved