Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

На адресу Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали цивільної справи за заявою [PERSON] , поданою в її інтересах адвокатом Безродною І.В., заінтересована особа: Одеська міська рада, про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заява обґрунтована тим, що [INFO] помер батько заявниці [PERSON] . Батько за життя потребував постійної сторонньої допомоги за станом здоров`я, не міг самостійно пересуватись, постійно проживав без реєстрації з заявницею за адресою: [ADDRESS] однією сім`єю. Заявниця вважала себе такою, що прийняла спадщину, однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку із пропущенням строку для прийняття спадщини. Заявниці необхідно встановити факт постійного проживання з [PERSON] , померлим [INFO] , на час відкриття спадщини для оформлення спадщини, що відкрилася після його смерті. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані для розгляду судді Чорнусі Ю.В. Ухвалою від 23.09.2024 відкрито провадження у справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа: Одеська міська рада, про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, цивільну справу призначено до розгляду на 24.10.2024. У судове засідання 24.10.2024 з`явилась представник заявника адвокат Безродна І.В. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився. У зв`язку з тим, що представник Одеської міської ради отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі та заяву за день до судового засідання - 23.10.2024, а також не надходженням витребуваних від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Лебідь О.В. матеріалів спадкової справи, розгляд справи відкладено на 26.11.2024. 01.11.2024 від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Лебідь О.В. до суду надійшла копія спадкової справи до майна померлого [PERSON] . У судове\~засідання 26.11.2024 з`явилась представник заявника адвокат Безродна І.В. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, заяви та клопотання не подавав. Суд розпочав розгляд справи. У зв`язку з необхідністю допиту свідків розгляд справи відкладено на 16.12.2024. У судове засідання 16.12.2024 з`явилась представник заявника адвокат Безродна І.В. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, заяви та клопотання не подавав. У судовому засіданні допитані свідки. З технічних причин у судовому засіданні оголошена перерва до 17.12.2024. У судове засідання 17.12.2024 учасники справи не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, надавши оцінку доказам, наявним у справі, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.2 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (надалі по тексту ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Відповідно до ч. 1-2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ст. 1258 ЦК України). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України). У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (надалі по тексту Пленум № 7 від 30.05.2008) зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 23.12.2022 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). [PERSON] 12.01.2024 подала приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Лебідь О.В. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. 12.01.2024 приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Лебідь О.В. зареєструвала спадкову справу номер у спадковому реєстрі 71843453, номер у нотаріуса 2/2024, до майна померлого [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Лебідь О.В. листом вих. № 17/02-14 від 12.01.2024 повідомила [PERSON] , що остання є спадкоємцем за законом першої черги після [PERSON] , померлого [INFO] , але нею пропущено встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини. У зв`язку з чим рекомендовано звернутись до суду. В матеріалах справи наявна копія свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого 31.07.1968, з якого вбачається, що її батьком є [PERSON] . З копії свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , виданого 03.03.1989, вбачається, що [PERSON] 03.03.1989 року уклала шлюб з [PERSON] та після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] . Під час судового розгляду знайшли підтвердження доводи [PERSON] про те, що вона проживала за адресою: [ADDRESS] , разом з батьком [PERSON] , померлим [INFO] , на час відкриття спадщини. Вказані обставини підтверджуються належними і допустимим доказами, зокрема: свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 31.07.1968 (а.с. 15), свідоцтвом про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , виданим 03.03.1989 (а.с. 16), декларацією про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу № 0000-4Е99-НН38, поданою 25.06.2018 [PERSON] , у якій ним зазначена адреса фактичного проживання - [ADDRESS] , довірена особа [PERSON] ; актом від 22.02.2024, складеним за участі сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , договорами на організацію поховання [PERSON] , показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно п. 23 Пленуму № 7 від 30.05.2008 якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У постанові від 26.04.2023 у справі № 204/1052/20 Верховний Суд виклав правову позицію, згідно якої під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Отже, особа, яка фактично проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. І у разі, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення факту проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цього факту. Враховуючи встановлені судом обставини, надання заявником належних і допустимих доказів спільного фактичного проживання з батьком на момент відкриття спадщини, обрання заявником вірного способуц захисту права, наявні підстави для задоволення заяви [PERSON] .

Outcome: approved