Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

В липні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Станкосервіс» про стягнення штрафу за договором позики, посилаючись на те, що 01.09.2023 року між ним та відповідачем укладено договір позики, відповідно до умов якого товариство з обмеженою відповідальністю «Станкосервіс» отримало в позику у нього грошові кошти в розмірі 1 000 000,00 гривень та зобов`язалося повернути вказані кошти в строк до 01.03.2024 року. У зв`язку із порушенням Позичальником зобов`язання щодо повернення на користь Позикодавця вказаних вище грошових коштів, у квітні 2024 року він звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Станкосервіс» про стягнення заборгованості за договором позики від 01 вересня 2023 року в розмірі 1 000 000,00 гривень. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 липня 2024 року у справі № 686/10139/24 його позовну заяву задоволено повністю. Даним судовим рішенням, яким преюдиційно встановлено вказані вище обставини, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Станкосервіс» на користь [PERSON] : 1 000 000,00 гривень - боргу; 5 303,00 гривень - судового збору. Разом з тим, станом на момент подання даної позовної заяви товариством з обмеженою відповідальністю «Станкосервіс» не виконано власного обов`язку щодо повернення йому грошових коштів, відповідно до умов договору позики від 01.09.2023 року та рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 липня 2024 року у справі № 686/10139/24. Так, положеннями п. 2.2. Договору передбачено, що у разі прострочення Позичальником обов`язку з повернення грошових коштів, визначеного п. 1.3. даного Договору, Позичальник зобов`язаний сплатити на користь Позикодавця штраф в розмірі 1 000 000,00 гривень. Враховуючи прострочення й ухилення відповідача від виконання умов договору та судового рішення, з огляду на порушенням його майнового інтересу у вигляді неотримання ним від відповідача суми позики в розмірі 1 000 000,00 гривень, що стало наслідком безпідставного користування відповідачем грошовими коштами позивача, вказане зумовлює необхідність у зверненні до суду із даною позовною заявою. З врахуванням наведеного позивач просить: стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю «Станкосервіс» (код в ЄДРПОУ 31100437) на користь [PERSON] штраф за договором позики від 01 вересня 2023 року в розмірі 1 000 000,00 гривень. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, в позовній заяві просили справу розглянути за відсутності позивача та його представника. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, зазначивши, що існування штрафу за укладеним договором позики не заперечуєть, але у зв`язку із скрутним фінансовим становищем та відсутністю будь-яких грошових коштів, у товариства відсутня можливість здійснити сплату на користь позивача штрафу за договором позики. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 вересня 2023 року між [PERSON] та ТзОВ «Станкосервіс» укладено договір позики, відповідно до умов якого ТзОВ «Станкосервіс» отримало в позику у [PERSON] грошові кошти в розмірі 1000000,00 гривень та зобов`язалося повернути вказані кошти у строк до 01 березня 2024 року. Відповідно до 2.2. Договору передбачено, що у разі прострочення Позичальником обов`язку з повернення грошових коштів, визначеного п. 1.3. даного Договору, Позичальник зобов`язаний сплатити на користь Позикодавця штраф в розмірі 1 000 000,00 гривень. У зв`язку із порушенням Позичальником зобов`язання щодо повернення на користь Позикодавця вказаних вище грошових коштів, у квітні 2024 року [PERSON] звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Станкосервіс» про стягнення заборгованості за договором позики від 01 вересня 2023 року в розмірі 1 000 000,00 гривень. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 липня 2024 року у справі № 686/10139/24 позовну заяву [PERSON] було задоволено повністю, та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Станкосервіс» на користь [PERSON] борг за договором позики від 01 вересня 2023 року в сумі 1000000 та 5 303 грн. судового збору.. Вказані обставини підтверджуються: договором позики від 01.09.2023 року; рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 липня 2024 року у справі № 686/10139/24. Відповідно до ст.1046 ч.1 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною першою ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України). За змістом ст.ст. 525,526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Застаттею 611 ЦК Українив разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст.546 та ст.549 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання (п. 3 ч. 1ст. 611ЦК України). Разом з тим, відповідно до пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Вказане положення внесено Законом України № 2120-IX від 15.03.2022р. та набрало чинності 17.03.2022 року. Починаючи з 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України був введений в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому приймаючи зміни до вказаного Указу Президента України продовжено строк дії воєнного стану в Україні. Отже, починаючи з 24 лютого 2022 року по день ухвалення рішення суду в цій справі, на території України введено воєнний стан. Оскільки позивачем заявлені вимоги про стягнення неустойки (штрафу) у період, у який на території України введено воєнний стан, приймаючи до уваги положення пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України, суд вважає, що підстави для задоволення позовних вимог позивача про стягнення штрафу, відсутні. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Станкосервіс» про стягнення штрафу за договором позики, слід відмовити. Відповідно до ч.9 ст.158 ЦПК України, у зв`язку з ухваленням рішення щодо повної відмови у задоволенні позову [PERSON] , слід скасувати захлоди забезпечення позову застосовані ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.08.2024 року у справі №686/21010/24, а саме арешт на житловий будинок (таунхаус) загальною площею 138,9 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2190126168104.

Outcome: dismissed