Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Ширяївської селищної ради Березівського району Одеської області про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді належній їй житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належав їй на праві власності, відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Іванівської державної нотаріальної контори Одеської області Чекаліною А.Я. 22.05.1998 року та зареєстрований у реєстрі за №960. Маючи намір оформити спадкові права як спадкоємець за заповітом після смерті матері, позивач звернувся до нотаріуса, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому відмовлено, оскільки ним пропущений шестимісячний термін для подачі заяви про прийняття спадщини. Оскільки, на думку позивача, строк для подачі заяви про прийняття спадщини був пропущений ним з поважних причин, він вимушений звернутись з позовом до суду. Позивач надав суду заяву в якій підтримав заявлені вимоги, просить суд їх задовольнити та розглянути справу за його відсутністю. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, у судове засідання не з`явився, заяви про відкладення розгляду справи та відзив не подавав. Згідно\~ст. 223 ч. 1 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] за життя мала на праві приватної власності житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належав їй на праві власності, відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Іванівської державної нотаріальної контори Одеської області Чекаліною А.Я. 22.05.1998 року та зареєстрований у реєстрі за №960. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом Іванівської державної нотаріальної контори Одеської області Чекаліною А.Я. 22.05.1998 року та зареєстрований у реєстрі за №962. За заповітом позивачу заповідано усе майно, де б воно не було б, та з чого воно не складалося б, та усе те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право. [INFO] померла моя мати позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 23.04.2021 року виданим Подільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). З метою оформлення спадкових прав за заповітом, позивач звернувся до приватного нотаріуса Березівського районного нотаріального округу Одеської області Петрова Ю.М., однак у оформленні спадкових прав за заповітом відмовлено, з підстави пропуску строку для прийняття спадщини, про що надано письмову відповідь №237/01-16 року від 25.10.2024 року, щодо необхідності звернення до суду. Судом встановлено, що про складання [PERSON] заповіту на користь [PERSON] , позивачу відомо не було. Про наявність вказаного заповіту позивач дізнався вже поза межами строку, встановленого законом для прийняття спадщини. Згідно інформаційної довідки з спадкового реєстру №78899746 інформація щодо заведення спадкової справи після смерті [PERSON] та щодо звернення інших спадкоємців з заявами про оформлення спадщини відсутня. Право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті\~1220,\~1222,\~1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша\~статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою\~статті 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Відповідно п. 24\~Постанови № 7 від 30 травня 2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування"\~Пленум Верховного Суду України дав роз`яснення, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд у Постанові від 26.06.2019 року у справі № 565/1145/17 зауважив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При вирішенні цивільно-правового спору суд враховує, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004. Стаття 17 Закону України "Про виконання рішення застосування практики Європейського суду з прав людини"\~передбачає, що суди застосовують при розгляді справи\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі "Ільхан проти Туреччини" від 27 червня 2000 року зазначив, що при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вказане, в сукупності з тим, що ніхто крім позивача на спадщину не претендує, вона до цього часу ніким не прийнята, відумерлою у встановленому законом порядку не визнана, що з урахуванням практики Європейського суду з прав людини та положень\~ст. 263 ЦПК України\~дає підстави суду дійти висновку, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини і позивачу слід визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved