Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , про зміну способу стягнення аліментів, в якому просила: змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 02.11.2009 року по справі № 2-7849/09 та виданого на його виконання виконавчого листа № 2-7849/09 від 27.12.2010 р. з: «Стягнути аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходу громадян, щомісячно до досягнення дітьми повнолітнього віку починаючи з 2.10.2009 року» на: Стягувати з\~ [PERSON] \~(РНОКПП\~ [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 10\~000 (десять тисяч) грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до повноліття дитини. Відкликати виконавчий\~лист по\~справі №\~2-7849/09\~від 27.12.2010\~р.,\~виданий Октябрським\~районним судом\~м.\~Полтави.\~ Стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати (які поніс та які очікує понести), попередній (орієнтовний) розрахунок яких становить 6000,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 02 листопада 2009 року стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходу громадян, щомісячно до досягнення дітьми повнолітнього віку починаючи з 2.10.2009 року. На виконання рішення суду Октябрським районним судом м. Полтави видано виконавчий лист № 2-7849/09 від 27 грудня 2010 року, який перебуває на виконанні у Шевченківському ВДВС у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. В шлюбі, який існував у сторін до 19.11.2010 р., у [PERSON] та [PERSON] народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Шлюб розірвано з 19.11.2010 року. В квітні 2023 році старшій дочці [PERSON] виповнилося 18 років і аліменти на її користь вже не стягуються. Наразі з відповідача стягуються аліменти лише на [PERSON] , при цьому, враховуючи зміст виданого виконавчого листа аліменти стягуються в розмірі: «1/6 частини всіх видів заробітку але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення донькою повноліття.» [PERSON] проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] . На даний момент у позивачки змінилося матеріальне становище та обсяг доходів, що в свою чергу пов`язано із зростанням економічної кризи в державі та тим, що [PERSON] є інвалідом 2 групи довічно і отримує пенсію в розмірі 2760 грн., тимчасово не працює. Також на утриманні матері знаходиться її повнолітній син [PERSON] , який навчається на денній формі навчання на 1-му курсі в Національному університеті «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» та немає будь-яких доходів. Значний ріст цін спонукає до необхідності витрачати на утримання дитини значні кошти, а саме на відповідне харчування, шкільне приладдя, одяг, взуття, проїзд у транспорті, лікування. Сума, яку перераховує відповідач для дитини (середня сума 1450 грн.) недостатня, тому [PERSON] потребує більшої уваги з боку матеріального забезпечення батька. Відповідач сплачує аліменти на дитину із заробітної плати, яку отримує будучи директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Фабрика «Мода» (код ЄДРПОУ 03056395). При цьому, така заробітна плата директора визначена на рівні мінімальної заробітної плати та в середньому в місяць становить 1416 грн. (з квітня 2023 року, коли аліменти нараховуються лише на одну доньку). Вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання нашої спільної неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі і в значно більшому розмірі ніж він сплачує наразі, що підтверджується наступним: Відповідач є молодою (1973 р.н.), працездатною людиною і має виконувати свій батьківський обов`язок щодо своєї дитини. Розмір аліментів в сумі 1416 грн. є досить незначними і жодним чином не покриває витрат на дитину, які сплачуються матір`ю щомісячно для забезпечення як найкращих інтересів дитини і її гармонійного розвитку. З огляду на те, що наразі дитині 15 років, то мінімальний рекомендований розмір аліментів має бути на рівні 3196 грн. (згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік»). При цьому, він (розмір аліментів) не може бути нижче 1598 грн. (50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку). Таким чином, розмір аліментів 1416,50 грн. наразі не відповідає чинному законодавству, та не гарантує інтереси дитини. Тобто, фактично на даний час відповідач сплачує аліменти на дитину, які не відповідають ні рекомендованому розміру, ні гарантованому законодавством. Також, враховуючи те, що економічна ситуація в країні постійно змінюється, рівень цін росте, а відповідач приховує свої реальні заробітки, то позивачка бажає змінити спосіб отримання аліментів із частки від заробітку на тверду грошову суму. Позивачка заявляє позовну вимогу про зміну способу стягнення аліментів та стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 10\~000 грн. (десять тисяч гривень). Такий розмір аліментів є можливим для сплати зі сторони відповідача, враховуючи його майновий стан, та відповідатиме найкращим інтересам дитини. Представник позивача адвокат Дроменко Л.В. позовні вимоги підтримала та прохала суд їх задовольнити. [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги вказавши на те, що вона ніде не працює, єдиний дохід це пенсія по інвалідності та зазначила, що [PERSON] постійно ходить до батька в гості і буває залишається на ночівлю але проживає з нею і вона несе витрати на неї, відповідач в змозі сплачувати аліменти в розмірі зазначеному в позові оскільки приховує свій реальний дохід . Не заперечувала щодо того, що відповідач надає допомогу старшій їх повнолітній доньці на навчання. Повідомила, що дійсно їздила на відпочинок за корон але це оплачували їй її батьки і вона туди їздила на лікування після отриманих в наслідок ДТП травм а тому не брала із собою дітей. Представник відповідача адвокат Курило Н.В. позовні вимоги визнала частково та зазначила, що відповідач погоджується з тим, щоб сплачувати аліменти в розмірі 2000,00 грн., оскільки отримує мінімальну заробітну плату, інших доходів не має та наразі сплачує за навчання вже повнолітньої дитини. Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву з якого вбачається наступне. Ознайомившись з позовною заявою [PERSON] , вважаю, що вона підлягає частковому задоволенню. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. А тому в нього відсутнє право заперечувати, щоб суд змінив спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Октябрського райсуду м. Полтави від 02.11.2009 р. по справі N? 2-7849/09 та виданого на його виконання виконавчого листа N? 2-7849/09 від 27.12.2010 р. в частці від доходу на аліменти в твердій грошовій сумі. Але заперечує стосовно розміру аліментів, які просить позивач стягнути з нього в сумі 10 000,00 грн. щомісячно, з дня подання позовної заяви до повноліття [PERSON] , [INFO] . Позивач просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 10 000,00 грн. щомісячно. Але такий розмір аліментів є для нього занадто великим, він не має фінансової можливості сплачувати аліменти в такому розмірі. Єдиним його доходом є заробітна плата, яку він отримує працюючи директором ТОВ ФАБРИКА «МОДА». Довідку про доходи за період з 2020 р. по теперішній час ТОВ ФАБРИКА «МОДА» надала суду на виконання ухвали суду. Посадовий оклад директора ТОВ ФАБРИКА «МОДА» з 01.01.2024 р. становить 14200,00 грн. У зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України з 24.02.2022 в Україні було введено правовий режим воєнного стану, що вимагало нових підходів та правил регулювання у системі організації трудових відносин на підприємстві. З метою продовження господарської діяльності на підприємстві, уникнення ситуації із закриттям бізнесу, оскільки зменшився об`єм роботи на підприємстві, для збереження робочих місць в Товаристві з березня 2022 р. в ТОВ ФАБРИКА «МОДА» були запроваджені зміни в організації виробництва і праці на підприємстві. Частина працівників Товариства були переведені на неповний робочий день (4 години на день) з оплатою праці згідно штатного розпису та за відпрацьований час. Серед цих посад була і посада директора Товариства. він як директор Товариства з березня 2022 р. став працювати в режимі не повного робочого дня (4 години на день) з оплатою праці згідно відпрацьованого часу. Позивач просить стягнути з нього аліменти в розмірі більшому, ніж він має щомісячний дохід. Крім того за останні роки дуже погіршився його стан здоров`я, виявили наступні хронічні захворювання: гепертонічна хвороба 3 ступеню ризик 3, дисциркуляторна енцефалопатія 2 ступеня, транзиторна ішемічна атака в вертебро-базилярному басейні, остеохондроз шиї, остеопороз плеча та правої стопи, остеохондроз поперекового відділу хребта в том числі 2 грижі, артроз колін, хронічний холецистит та хронічний панкреатит (копії медичних документів додаю). Тільки за останній рік [PERSON] знаходився на амбулаторному лікування з 22.08.23 р. по 28.08.23 р., та 3 рази на стаціонарному лікуванні: з 30.08.23 р. по 11.09.23 р., з 11.01.24 р. по 22.01.24 р., з 08.04.24 р. по 15.04.24 р. Вказані обставини підтверджуються листками непрацездатності, копії яких додаю. В зв`язку із своїм станом здоров`я, він не має фізичною можливості працювати повний робочий день. В зв`язку з наявністю у [PERSON] вищезазначених хвороб, проходженням лікування, як стаціонарного так і амбулаторного, він змушений постійно витрачати грошові кошти на придбання ліків і ці витрати є життєво необхідними. На протязі останніх трьох років разом з ним проживає їх з позивачкою повнолітня донька [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання. Навіть коли [PERSON] проживала з ним в період коли їй було від 16 до 18 років, він продовжував сплачувати аліменти на її утримання на користь позивачки. Також він сплачував за її навчання в медичному коледжі (копію договору про надання освітніх послуг від 28.07.2020 р. додає) і зараз він сплачує за її навчання в Полтавському державному медичному університеті, копію договору про надання платної освітньої послуги від 17.08.2023 р. Позивач в своїй позовній заяві зазначає, що значний ріст цін спонукає до необхідності витрачати на утримання дитини значні кошти, а саме на відповідне харчування, шкільне приладдя, одяг, взуття, проїзд у транспорті. Сума, яку перераховує відповідач для дитини (середня сума 1450,00 грн.) недостатня, тому [PERSON] потребує більшої уваги з боку матеріального забезпечення батька. Таке твердження позивачки не в повній мірі відповідає дійсності і не відомо за який період позивач визначає середню суму отриманих аліментів, оскільки період в позові позивачка не зазначила. Сума, аліментів, які стягуються з [PERSON] щомісячно встановить не 1416,50 грн., як зазначає позивач в своєму позові. Ці суми відображені в довідках про мої доходи, які надані суду ТОВ ФАБРИКА «МОДА» на виконання ухвали суду. Виходячи з вищезазначених довідок аліменти складали за останні півроку наступні суми: березень 2024 р. 1589,00 грн., лютий 2024 р. 1905,17 грн.,січень 2024р. 1870,30 грн., грудень 2023 р. 1512,10 грн., листопад 2023 р. 1769,45 грн., жовтень 2023 р. 1416,50 грн. Що стосується витрачання позивачкою грошових коштів на проїзд доньки [PERSON] в транспорті, то це знову ж таки не відповідає дійсності. Ангеліна, як дитина з багатодітної сім`ї, що підтверджується посвідченням дитини з багатодітної сім`ї у відповідності до ст. 13 Закону України «Про охорону дитинства» має пільгу, а саме безоплатний проїзд усіма видами міського пасажирського транспорту (крім таксі), автомобільним транспортом загального користування в сільській місцевості, а також залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами приміських і міжміських маршрутів, у тому числі внутрірайонних, внутрі- та міжобласних незалежно від відстані та місця проживання за наявності посвідчення встановленого зразка. [PERSON] таке посвідчення має. В зв`язку з вищезазначеним, позивач не несе витрат на проїзд доньки [PERSON] у транспорті. Донька [PERSON] також користується пільгою на безоплатне харчування в школі. Молодша донька [PERSON] під час шкільних канікул та у вихідні дні проживає разом з [PERSON] та знаходиться на його утриманні. Крім сплати аліментів на доньку [PERSON] , він в добровільному порядку придбавав для неї канцтовари (зошити, авторучки, олівці, лінійки, і т.п.), шкільне приладдя, необхідні підручники, ліки, одежу та взуття, мобільні телефони, путівки в табір відпочинку для дітей, возив на відпочинок та оздоровлення на море, постійно оплачую їй мобільний зв?язок та інтернет. У випадках знаходження доньки [PERSON] на стаціонарному лікуванні в медичних закладах, оплату ліків завжди здійснював він особисто, а не позивачка. Позивачка в позовній заяві зазначає, що на її утриманні, крім доньки [PERSON] знаходиться повнолітній син [PERSON] , який навчається на денній формі навчання на 1 курсі НУ «Полтавська політехніка ім. Ю.Кондратюка» та не має будь - яких доходів. При цьому, як доказ надає дві довідки з НУ «Полтавська політехніка ім. Ю.Кондратюка» з яких вбачається, що він не отримував доходів в навчальному закладі в період з 01.01.2023 р. по червень 2023 р. (включно) та з вересня 2023 р. по лютий 2024 р. (включно). Але ці довідки підтверджують лише ту обставину, що він не отримує доходи від навчального закладу а не взагалі не отримує ніяких доходів. Позивачка не надала довідку Державної податкової служби про розмір доходів, що отримував [PERSON] за вказаний період часу. Крім того позивачем не надана інформація про розмір аліментів, який отримує [PERSON] від свого батька, як повнолітня дитина до 23 років, який продовжує навчання. Позивачка стверджує в позовній заяві, що вона тимчасово не працює, але таке твердження не відповідає дійсності. Позивачка постійно працювала і зараз працює без оформлення в різних перукарнях. Зараз вона працює в перукарні. За останній рік позивачка придбала дороговартісне майно, а саме: сенсорно електричну каво машину, електрогриль [PERSON] , мікрохвильову піч, електроблендер, електром`ясоробку, електрочайник, електропароварку, скляний кухонний стіл із стільцями, телевізор, смарт приставку для телевізора, крісло «яйце» та журнальний столик, дзеркало, професійний електрофен, Apple iPhone 15 Pro Max, часи Apple Watch. В серпні 2021 р. позивачка без дітей відпочивала в Турції, а в лютому 2022 р. знову ж таки без дітей відпочивала в Єгипті. Придбання такого дороговартісного майна та закордонних відпочинків свідчить про те, що фінансовий стан позивачки змінився не в гіршу сторону, як вона зазначила в позовній заяві, а навпаки в кращу сторону. В 2021 р. позивачка отримала у власність квартиру [ADDRESS] , в якій на даний час вона проживає. Позивачка в позовній заяві стверджує, що їх донька [PERSON] навчається в 9 класі, та відповідно потребує більшої матеріальної допомоги з огляду на необхідність підвищеної підготовки навчання. Що це за підвищена підготовка навчання, яка її вартість, чи ця підготовка є безкоштовною чи вона вартує грошових коштів позивачка суду не пояснила та не надала доказів необхідності такої підвищеної підготовки навчання. Що стосується твердження позивачки, що їх донька [PERSON] , має проблеми зі здоров`ям, та у відповідності до довідки №27 від 27.11.2023 р. має діагноз сколіоз 1 ступеня, та, як зазначає позивачка потребує постійного (систематичного) лікування. Дійсно, згідно довідки [PERSON] має таке захворювання з 2021 р., але жодного разу лікування вона не отримувала ні стаціонарно ні амбулаторно. Рекомендації стосовно лікування з цього приводу лікарі не надавали і такі рекомендації в матеріалах справи відсутні. Надана до позовної заяви довідка не містить рекомендацій лікаря про призначення курсу лікування та про призначення якихось ліків. Крім того, якби їх доньці [PERSON] , призначалося б лікування, то лікар виписував би рецепт, а у відповідності до ст. 13 Закону України «Про охорону дитинства» дітям з багатодітних сімей надається пільга - безоплатне одержання ліків за рецептами лікарів. Позивачка зазначає, що він має у власності нерухоме майно та корпоративні права.. Дійсно він має у власності квартиру, але він її не купував. Ця квартира дісталася [PERSON] у спадок від його померлої мами [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом. Корпоративні права мені також дісталися у спадок, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом. [PERSON] не мав витрат, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Від володіння квартирою він не отримував прибутку, як і від володіння корпоративними правами. Сама по собі наявність у нього у власності квартири та корпоративних прав не свідчить про те, що [PERSON] має можливість сплачувати аліменти в розмірі 10000,00 грн. щомісячно. Позивач до позовної заяви додала копії виписок по його картковим рахункам. Один з них це зарплатний картковий рахунок, а інший це кредитний картковий рахунок. З цих карткових рахунків вбачається, що він здійснює оплату комунальних платежів, мобільного зв`язку свого та своїх дітей, продуктів харчування, ліків та за навчання старшої доньки. Інших витрат він не здійснюю. Депозитних рахунків він не має. При визначенні розміру аліментів, прохає суд врахувати, що він щомісячно має сплачувати комунальні послуги, які в середньому становлять 3320,00 грн. в місяць в зимовий час та 1620,00 грн. в літній період. Копії квитанцій, що підтверджують дану обставину. Позивач просить стягувати аліменти в твердій грошовій сумі з дня подання позовної заяви, але це суперечить чинному законодавству. Аліменти в новому розмірі сплачуються з дня набрання судовим рішенням законної сили, про це зазначив Верховний Суд України в п.23 постанови пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року N?3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Що стосується відшкодування судових витрат, які позивач просить відшкодувати в розмірі 6 000,00 грн., то вважає, що ця сума є не співмірною і завищеною. Тому він просить суд приймаючи рішення в цій частині суттєво зменшити розмір відшкодування витрат на правничу допомогу. З урахуванням стану здоров?я, його доходів та витрат, які [PERSON] несе на придбання ліків, по оплаті комунальних послуг на утримання житла для своєї сім?ї, навчання повнолітньої дочки та інших обставин, визначених ч. 1 ст. 182 СК України, він має можливість сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 грн. Позивачка не надала суду належних та допустимих доказів, що відповідач має сплачувати аліменти в розмірі 10 000,00 грн. щомісячно. На підставі вищевикладеного, прохає суд позов [PERSON] до нього про зміну способу стягнення аліментів задовольнити частково, змінивши спосіб стягнення з [PERSON] аліментів та стягувати аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 2 000,00 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. В іншій частині позову просить відмовити. У відповідності до. п. 8) ч. 3 ст. 178 ЦПК України повідомим попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи: 5 000,00 грн., які складаються з витрат на правничу допомогу. Представник позивача надала відповідь на відзив з якого вбачається, що [PERSON] не має іншого доходу і живе лише на свою заробітну плату, яку отримує за неповний робочий день. Відповідно до штатного розпису ТОВ фабрика «МОДА» посадовий оклад директора з 01 січня 2024 р. становить 14\~200 грн. Інформація щодо того, що у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України з березня 2022 р. ТОВ фабрика «МОДА» були запроваджені зміни в організації виробництва і праці на підприємстві та частина працівників Товариства були переведені на неповний робочий день (4 години на день) в тому числі директор Товариства не відповідають наданим доказам та відповідно фактичним обставинам справи. Так, відповідних доказів щодо цього відповідачем не надано (наказ про зміни в організації виробництва і праці; накази про зміну умов праці інших працівників; табеля обліку робочого часу; списки про нараховану та виплачену заробітну плату). Що стосується «графіку роботи директора», то до відзиву додано вже з 31.07.2020 р. накази про встановлення неповного робочого дня для директора Товариства, що фактично підтверджує лише факт ухилення ним від сплати аліментів, а не виробничі потреби Товариства. Твердження відповідача про те, що позивач просить стягнути аліменти в розмірі, ніж щомісячний дохід платника аліментів, спростовуються фактичними обставинами справи. З огляду на позицію відповідача, та подані ним докази, він отримує заробітну плату у розмірі на рівні мінімальної заробітної плати. І така тенденція майже з часу початку сплати аліментів. При цьому, з 2018 року дивіденди ним не отримуються. Але, маючи «мінімальну заробітну плату» і «відсутність інших доходів» відповідач: - з 2018 року і по 2021 р. (до закриття кордонів для військовозобов`язаних чоловіків) тричі або двічі на рік відпочивав на дорогих курортах за кордоном, що підтверджується відповіддю з Державної прикордонної служби України від 08.04.2024 р. № 19-24365/18/24). - [PERSON] є одноособовим власником (кінцевим бенефіціарним власником) ТОВ фабрика «МОДА». Дане Товариство має щорічний оборот у два мільйони \~шістсот сімдесят чотири тисячі грн. (округлено згідно фінансового звіту за 2023 р.). Товариство не є збитковим і має чистий прибуток близько 38-40 тисяч грн. - Відповідач сплачує за навчання іншої доньки щорічно близько 20-24 тисяч, згідно договору про надання платної освітньої послуги. - крім того, зрозуміло, що відповідач сплачує комунальні послуги, забезпечує свої побутові потреби, які в нього, як в директора Товариства не на рівні людей, які мають дохід мінімальну заробітну плату. Все це дає підстави стверджувати, що [PERSON] має інші, значно більші доходи, ніж показує офіційно. Що стосується погіршення здоров`я відповідача, то хочу зазначити, що до відзиву не додано жодної квитанції та оплату понесеного лікування, а тому таке «погіршення здоров`я» не відобразилося на матеріальному стані відповідача. Щодо утримання (та продовження утримувати) повнолітньої доньки [PERSON] . [PERSON] є повнолітньою і наразі сама себе забезпечує. [PERSON] працює фармацевтом в аптеці «Фармацепт» (в онко диспансері) та отримує заробітну плату, навчається вона на заочній формі навчання. Крім того, як неодноразово зазначав Верховний Суд, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Відповідач окремо підняв питання проїзду дитини, а саме те, що вона, як дитина з багатодітної сім`ї здійснює його безкоштовно. У зв`язку із досягненням однією із дітей повноліття (тут мова йде про [PERSON] ) сім`я позивачки втратила статус багатодітної сім`ї і всі у зв`язку з цим пільги. Зазначені в п. 5 відзиву обставини не доводяться належними та допустимими доказами. Бо все це робиться в тому числі позивачкою. Щодо обставин, викладених в п. 6 та п. 7, хочу зазначити наступне: - відповідно до ст. 182 СК України, при вирішенні питань стягнення аліментів та визначення їх розміру враховується саме майновий стан платника аліментів, а не отримувача. - за умови достатнього матеріального стану отримувача аліментів, платник має забезпечувати такий же рівень, а не менше. - все майно, яке було придбане в нову квартиру, придбане позивачкою за рахунок коштів, які сплачені за виконавчим провадженням № 65467867 в рахунок часткового погашення боргу в розмірі 171500 грн. (докази додаються). - квартира про яку йде мова, не придбана позивачкою, а отримана в дарунок (копія договору додається). Що стосується лікування доньки [PERSON] , то хочу зазначити, що і щодо свого лікування відповідач не надав жодних доказів понесеного лікування (матеріальні витрати). Наявний у [PERSON] діагноз не потребує стаціонарного лікування, або якогось постійного медикаментозного. Але сколіоз потребує постійної профілактики та дотримання певного способу життя, так донька має проходити курси масажів та інших маніпуляцій, які не проводяться у державних лікарнях. На підставі зазначеного, просить задовольнити заявлені позивачами позовні вимоги у повному обсязі. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] повідомив, що товаришує з [PERSON] тривалий час і є хрещеним батьком [PERSON] . Йому особисто відомо , що приблизно останні чотири роки спільна [PERSON] з позивачкою донька [PERSON] живе разом з ним і він останній також оплатив навчання в інституті. Донька [PERSON] постійно на вихідні приходить ночувати до батька. Донькам від купляє одяг , взуття та надає іншу фінансову допомогу. Є турботливим батьком, який також на всі поїзди за кордон на відпочинок бере доньок [PERSON] і [PERSON] оскільки в нього з рідних більше нікого не залишилось. Вказав, що позивачку востаннє бачив в 2021 році в приміщенні парикмахерської розташованій по вул.Ватутіна в м.Полтава а так постійно бачить позивачку в соціальних мережах де остання показує свій відпочинок в різних країнах. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] повідомила, що вона працює спільно з [PERSON] їй відомо від останнього, що він придбуває путівки для спільних дітей його з позивачкою, зокрема показува дані путівки, також оплатив за навчання доньці яка поступила до інституту. Зазначила, що в січні 2024 року бачила позивачку коло в парикмахерській розташовані в м.Полтава поблизу зупинки Укрпошта яка підстригала клієнтів. Також після чого десь по квітень 2024 року неодноразово бачила позивачку в приміщенні вказаної парикмахерської. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] повідомив, що товаришує з [PERSON] тривалий час а також проживає по сусідству з останнім. Зазначив, що [PERSON] в червні 2024 року йому особисто повідомила, що проживає з батьком а до цього вона приходила на ночівлю до батька на вихідні. Йому це відомо також оскільки його син допомагав [PERSON] по інформатиці. Вказав, що [PERSON] має високий тиск і час від часу проходить лікування в медичних закладах. Також останнім часом у [PERSON] бачить [PERSON] спільно зі старшою сестрою [PERSON] . Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] повідомила, що вона товаришує з позивачкою та загалом знайома з нею приблизно вісім-дев`ять років також вони проживають спільно як сусіди в одному будинку вона на дев`ятому поверсі а позивачка на четвертому. Час від часу вона заходить до позивачки в гості на каву а також її донька допомагала [PERSON] по англійській мові. Час від часу баче вранці Ангеліну коло будинку і також коли заходить на каву до позивачки то також бачить в неї [PERSON] . Охарактеризувала позивачку як дбайливу матір. Заслухавши позивача, представника позивача та представника відповідача, з`ясувавши пояснення свідків, врахувавши відзив відповідача та відповідь на відзив представника позивача, дослідивши докази у справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, враховуючи позиції учасників справи, висловлені у заявах по суті справи, які було подано до суду, виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з огляду на таке. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Поряд з цим, відповідно до положень ч. 1 - ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами у розумінні ч. 1\~ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи положення ч. 2\~ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Положеннями ч. 1, ч. 5, ч. 6\~ст. 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень\~ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Так, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено такі обставини. В шлюбі, який існував у сторін до 19.11.2010 р., у [PERSON] та [PERSON] народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано з 19.11.2010 року. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 02 листопада 2009 року стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходу громадян, щомісячно до досягнення дітьми повнолітнього віку починаючи з 2.10.2009 року. На виконання рішення суду Октябрським районним судом м. Полтави видано виконавчий лист № 2-7849/09 від 27 грудня 2010 року, який перебуває на виконанні у Шевченківському ВДВС у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. В квітні 2023 році старшій дочці [PERSON] виповнилося 18 років і аліменти на її користь вже не стягуються. Наразі з відповідача стягуються аліменти лише на [PERSON] , при цьому, враховуючи зміст виданого виконавчого листа аліменти стягуються в розмірі: «1/6 частини всіх видів заробітку але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення донькою повноліття.» [PERSON] проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Посадовий оклад директора ТОВ ФАБРИКА «МОДА» з 01.01.2024 р. становить 14200,00 грн. У зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України з 24.02.2022 в Україні було введено правовий режим воєнного стану, що вимагало нових підходів та правил регулювання у системі організації трудових відносин на підприємстві. З метою продовження господарської діяльності на підприємстві, уникнення ситуації із закриттям бізнесу, оскільки зменшився об`єм роботи на підприємстві, для збереження робочих місць в Товаристві з березня 2022 р. в ТОВ ФАБРИКА «МОДА» були запроваджені зміни в організації виробництва і праці на підприємстві. Частина працівників Товариства були переведені на неповний робочий день (4 години на день) з оплатою праці згідно штатного розпису та за відпрацьований час. Серед цих посад була і посада директора Товариства- відповідача по справі, який як директор Товариства з березня 2022 р. став працювати в режимі не повного робочого дня (4 години на день) з оплатою праці згідно відпрацьованого часу. Протягом 2023 року у відповідача погіршився стан здоров`я, виявили наступні хронічні захворювання: гепертонічна хвороба 3 ступеню ризик 3, дисциркуляторна енцефалопатія 2 ступеня, транзиторна ішемічна атака в вертебро-базилярному басейні, остеохондроз шиї, остеопороз плеча та правої стопи, остеохондроз поперекового відділу хребта в том числі 2 грижі, артроз колін, хронічний холецистит та хронічний панкреатит, що підтверджується медичними документами. Так [PERSON] знаходився на амбулаторному лікування з 22.08.23 р. по 28.08.23 р., та 3 рази на стаціонарному лікуванні: з 30.08.23 р. по 11.09.23 р., з 11.01.24 р. по 22.01.24 р., з 08.04.24 р. по 15.04.24 р. В зв`язку з наявністю у [PERSON] вище зазначених хвороб, проходженням лікування, як стаціонарного так і амбулаторного, він змушений постійно витрачати грошові кошти на придбання ліків і ці витрати є життєво необхідними. На протязі останніх трьох років разом з відповідачем проживає їх з позивачкою повнолітня донька [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання. Відповідач сплачував за її навчання в медичному коледжі, оскільки згідно договору про надання освітніх послуг від 28.07.2020 р. останній укладений саме з відповідачем і зараз він сплачує за навчання доньки в Полтавському державному медичному університеті. Сума, аліментів, які стягуються з [PERSON] щомісячно становить не 1416,50 грн., як зазначає позивач. Ці суми відображені в довідках про доходи відповідача. Так, згідно довідки ТОВ ФАБРИКА «МОДА» аліменти складали за останні півроку наступні суми: березень 2024 р. 1589,00 грн., лютий 2024 р. 1905,17 грн.,січень 2024р. 1870,30 грн., грудень 2023 р. 1512,10 грн., листопад 2023 р. 1769,45 грн., жовтень 2023 р. 1416,50 грн., а доход відповідача був в межах 6-7 тисяч гривень. З огляду на наведені вище правовідносини між сторонами, з приводу яких виник спір, судом відзначається таке. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. 2\~ст. 51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3\~ст. 51 Конституції України). За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст.\~183, ч. 1 ст.\~184 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1, ч. 2\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ч. 1 ст. 3, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої\~Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Позивач, крім іншого просить змінити спосіб стягнення аліментів з частки від його доходу на 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на це судом відзначається таке. Відповідно до ч. 3\~ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі» СК України\~той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже визначення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є визначенням їх у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1\~ст. 184 СК України\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, у тому числі й у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку виключно за заявою одержувача аліментів. Положеннями ч. 1\~ст. 192 СК України\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З урахуванням наведеного, зокрема фізичний стан відповідача, те, що надає допомогу на навчання їх спільної з позивачкою повнолітній доньці, довідки про доходи за місцем роботи надані відповідачем, те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів спростування доводів відповідача щодо отримання ним більших доходів ніж наданих ним довідок про заробітну плату, суд зауважує, що справедливим і розумним буде присудження аліментів на утримання їх спільної доньки [PERSON] у розмірі 3000,00 грн., починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи встановлені обставини справи, наведені вище положення процесуальних норм та норм матеріального права, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог з урахуванням предмету та підстав пред`явленого позову, беручи до уваги зміну матеріального стану позивача, погіршення стану здоров`я відповідача та отримання останнім мінімального заробітку та сплати коштів за навчання старшої доньки, суд дійшов висновку, що вимога позивача про зміну розміру аліментів є обґрунтованою проте не доведеною, а тому така вимога підлягає частковому задоволенню з урахуванням наведених вище мотивів, що не суперечить чинному законодавству, зокрема тому, яке регулює сімейні відносити, і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і таке рішення суду у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав та інтересів фізичної особи, зокрема, дитини. Ухвалюючи рішення у справі, суд щодо його умотивованості відзначає, що доводи сторін та їх представників у даній справі оцінені судом на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин, а відтак, доводи ними озвучені у судовому засіданні та зазначені ними у заявах по суті справи і заявах з процесуальних питань, які було подано до суду, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на суб`єктивному трактуванні ними фактичних обставин справи і норм матеріального права, судової практики та процесуального закону, а тому такі доводи враховуючи, зокрема, практику Європейського суду з прав людини, не вимагають детальної відповіді або спростування. Окремо судом відзначається, що відповідно до\~ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. На підставі викладеного позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення. Так підлягає задоволенню вимоги щодо зміни розміру аліментів, що стягуються за рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 02.11.2009 року по справі № 2-7849/09 та виданого на його виконання виконавчого листа № 2-7849/09 від 27.12.2010 р. Підлягає задоволенню щодо стягнення з\~ [PERSON] \~ на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до повноліття дитини. Підлягає також задоволенню щодо відкликання виконавчого листа по справі № 2-7849/09 від 27.12.2010 р., виданий Октябрським районним судом м. Полтави. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Зі змісту ст. 58 ЦПК України слідує, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Відповідно до ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно ст. 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною четвертою ст. 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Так, у відповідності до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з матеріалів справи, 21.02.2024 року між адвокатом Дроменко Л.В. та [PERSON] було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги. Відповідно до копії квитанції №14 від 14.03.2024 року сплачено на користь адвоката Дроменко Л.В. 6000,00 грн. Відповідач у відзиві прохав зменшити розміру витрат на правничу допомогу. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у\~справах № 923/560/17,\~№ 329/766/18,\~№ 178/1522/18. Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду ,\~викладених у\~додатковій постанові\~від 7\~липня 2021\~року у\~справі №\~910/12876/19,\~ провадження № 12-94гс20 . За частиною першою\~статті 74 ГПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою N 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", пункти 79 і 112 відповідно). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). Частина четверта\~статті 126 ГПК України\~передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За частиною п`ятою\~статті 129 ГПК України\~під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Згідно з правових висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладених у додатковій ухвалі від 21 липня 2020 року справа № 915/1654/19, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята\~статті 126 ГПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі N 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі N 910/906/18. При цьому Касаційний господарський суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009, справа "Баришевський проти України" від 26.02.2015). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: "East/West Alliance Limited" проти України" від 02.06.2014, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. В питанні критеріїв також слід згадати висновки Великої Палати у\~справі № 755/9215/15-ц. Так, суд наголосив, що\~при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у\~справі № 905/1795/18\~та у\~справі № 922/2685/19, де визначено, що\~суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial