Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

Заступник керівника\~Окружної прокуратури\~ міста\~ Хмельницького\~ в\~ інтересах\~ держави\~ в\~ особі\~органу,\~уповноваженого \~державою \~здійснювати відповідні\~функції у\~спірних правовідносинах\~Хмельницької \~міської \~ради звернувся\~ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма-Обрій», [PERSON] про визнання незаконними та скасування державної реєстрації земельної ділянки, права власності на неї, зобов`язання повернути земельну ділянку. В позові просив визнати незаконною та скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 6825085400:02:004:0479 площею 1,84 га та права оренди ТОВ «Агрофірма Обрій»(ЄДРПОУ 35779344)на земельну ділянку з кадастровим номером 6825085400:02:004:0479 площею 1,84 га.; визнати незаконною та скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 6825085400:02:004:0479 площею 1,84 га.; зобовязати [PERSON] ( РНОКПП [NUMBER] ) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Обрій» повернути земельну ділянку водного фонду площею 0,6818 га в межах земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 6825085400:02:004:0479 площею 1,84 га, яка розташована на території Хмельницької міської територіальної громади, на користь держави в особі Хмельницької міської ради та стягнути судові витрати у виді судового збору. Рішенням Пархомовецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області № 2 від 13.03.2001 [PERSON] безоплатно передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,84 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться за межами населеного пункту села Пархомівці Хмельницького району Хмельницької області. В подальшому, на підставі зазначеного рішення сесії видано 20.03.2001 Державний акт на право власності на земельну ділянку серії IV-XM №015428, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №26. Кадастровий номер земельної ділянки 6825085400:02:004:0479. У подальшому, у зв`язку із смертю [INFO] [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (спадкова справа №673-2003) від 01.12.2003, посвідченим державним нотаріусом Хмельницької районної державної нотаріальної контори Гребенніковою О.І., син померлої - [PERSON] набув право власності на вищевказану земельну ділянку, яка знаходиться на території Хмельницької міської територіальної громади. Також встановлено, що земельна ділянка перебуває в оренді ТОВ «Агрофірма-Обрій» відповідно до договору оренди землі від 01.12.2016, укладеного з [PERSON] . Строк дії договору оренди земельної ділянки 10 років. В свою чергу, [PERSON] , який був зареєстрований по [ADDRESS] , помер [INFO] . У зв`язку із цим, приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Терлич О.Л. 15.08.2023 було заведено спадкову справу за №88/2023. Згідно спадкової справи, особою, яка прийняла спадщину [PERSON] є донька померлого - [PERSON] . На даний час свідоцтво про право на спадщину не видавалося, а тому відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно на земельну ділянку з кадастровим номером 6825085400:02:004:0479 за [PERSON] до цього часу не внесено. Разом із цим, окружною прокуратурою виявлено порушення вимог ст.ст.13, 14 Конституції України, ст. ст. 78,79 Земельного кодексу України (561- XII - в редакції станом на 13.03.2001) та ст. ст. З, 4, 88 Водного кодексу України при наданні у приватну власність спірної земельної ділянки, оскільки дана земельна ділянка належить до земель водного фонду та частково перебуває в межах прибережної захисної смуги струмка без назви - лівої притоки річки Південний Буг, що виключає право приватної власності на неї. Згідно з інформацією Регіонального офісу водних ресурсів у Хмельницькій області (листи від 01.02.2022 за №99 та від 03.05.2024 за №462), за наявними в РОВР в області матеріалами, використовуючи Публічну кадастрову карту України встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 6825085400:02:004:0479 площею 1,84 га знаходиться за межами с.Пархомівці (на даний час Хмельницька міська ТГ), розташована частково на струмку без назви - ліва притока річки Південний Буг та його прибережній захисній смузі. Наявність водного об`єкту в районі розташування спірної земельної ділянки підтверджується топографічними картами 1960 року. Зазначені обставини також підтверджені картографічними матеріалами за наслідками проведених топографо-геодезичних робіт сертифікованим інженером-землевпорядником (лист від 01.06.2023 за №156), згідно яких через земельну ділянку площею 1,84 га з кадастровим номером 6825085400:02:004:0479 (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - землі сільськогосподарського призначення) протікає струмок та частково знаходиться його прибережна захисна смуга - площею 0,6818 га. Знаходження на спірній земельній ділянці водного об`єкту також підтверджується даними з Державного земельного кадастру. Таким чином, \~ \~ \~ \~в \~ \~ \~ \~межах \~ \~ \~ \~сформованої земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером: 6825085400:02:004:0479 площею 1,84 га частково знаходяться землі водного фонду площею 0,6818 га, а саме струмок без назви - ліва притока річки Південний Буг та його прибережна захисна смуга. Неможливість досудового врегулювання спору зумовило звернення позивача до суду. Представник прокуратури заявлений позов підтримав та наполягав на його задоволені. Представник ТОВ «АГРОФІРМА-ОБРІЙ» направив на адресу суду письмовий відзив, який підтримав в судовому засіданні. Просив застосувати строк позовної давності до спірних відносин та відмовити у задоволені позову, враховуючи невірно обраний спосіб захисту, необґрунтованість та недоведеність заявлених вимог. [PERSON] підтримала позицію представника ТОВ «АГРОФІРМА-ОБРІЙ», заявила, що вона не є власником спірної земельної ділянки, а тому вимоги до неї безпідставні. Заслухавщи учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню. Судом встановлено, що Рішенням Пархомовецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області № 2 від 13.03.2001 [PERSON] безоплатно передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,84 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться за межами населеного пункту села Пархомівці Хмельницького району Хмельницької області. В подальшому, на підставі зазначеного рішення сесії видано 20.03.2001 Державний акт на право власності на земельну ділянку серії IV-XM №015428, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №26. Кадастровий номер земельної ділянки 6825085400:02:004:0479. У подальшому, у зв`язку із смертю [INFO] [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (спадкова справа №673-2003) від 01.12.2003, посвідченим державним нотаріусом Хмельницької районної державної нотаріальної контори Гребенніковою О.І., син померлої - [PERSON] набув право власності на вищевказану земельну ділянку, яка знаходиться на території Хмельницької міської територіальної громади. Також встановлено, що земельна ділянка перебуває в оренді ТОВ «Агрофірма-Обрій» відповідно до договору оренди землі від 01.12.2016, укладеного з [PERSON] . Строк дії договору оренди земельної ділянки 10 років. В свою чергу, [PERSON] , який був зареєстрований по [ADDRESS] , помер [INFO] . У зв`язку із цим, приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Терлич О.Л. 15.08.2023 було заведено спадкову справу за №88/2023. Згідно спадкової справи, особою, яка прийняла спадщину [PERSON] є донька померлого - [PERSON] . На даний час свідоцтво про право на спадщину не видавалося, а тому відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно на земельну ділянку з кадастровим номером 6825085400:02:004:0479 за [PERSON] до цього часу не внесено. Згідно з інформацією Регіонального офісу водних ресурсів у Хмельницькій області (листи від 01.02.2022 за №99 та від 03.05.2024 за №462), за наявними в РОВР в області матеріалами, використовуючи Публічну кадастрову карту України встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 6825085400:02:004:0479 площею 1,84 га знаходиться за межами с.Пархомівці (на даний час Хмельницька міська ТГ), розташована частково на струмку без назви - ліва притока річки Південний Буг та його прибережній захисній смузі. Наявність водного об`єкту в районі розташування спірної земельної ділянки підтверджується топографічними картами 1960 року. Зазначені обставини також підтверджені картографічними матеріалами за наслідками проведених топографо-геодезичних робіт сертифікованим інженером-землевпорядником (лист від 01.06.2023 за №156), згідно яких через земельну ділянку площею 1,84 га з кадастровим номером 6825085400:02:004:0479 (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - землі сільськогосподарського призначення) протікає струмок та частково знаходиться його прибережна захисна смуга - площею 0,6818 га. Знаходження на спірній земельній ділянці водного об`єкту також підтверджується даними з Державного земельного кадастру. В межах \~ \~ \~ \~сформованої земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером: 6825085400:02:004:0479 площею 1,84 га частково знаходяться землі водного фонду площею 0,6818 га, а саме струмок без назви - ліва притока річки Південний Буг та його прибережна захисна смуга. За змістом статей\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу у суді. Зазначений захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача. Під способами захисту суб`єктивних земельних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, а також можливість їх захистити іншим способом, встановленим договором або законом чи судом у визначених законом випадках, закріплені у частині 2\~статті 16 ЦК України.\~Глава 29 ЦК України\~передбачає, зокрема, такі способи захисту права власності, як витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов) та усунення перешкод у реалізації власником права користування та розпорядження його майном (негаторний позов). Перелік способів захисту земельних прав викладений у частині 3\~статті 152 ЗК України. Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, зокрема визначеним зазначеною частиною, або ж іншим способом, який передбачений законом. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України). Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною 1\~статті 388 ЦК України. Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. На негаторний позов не поширюються вимоги щодо позовної давності, оскільки з таким позовом можна звернутися в будь-який час, допоки існують правовідносини та правопорушення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц вказала, що питання розмежування віндикаційного та негаторного позовів висвітлювалось і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц. Зокрема, у пункті 39 зазначено, що визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є наявність або відсутність в особи права володіння майном на момент звернення з позовом до суду; у пункті 89 зазначено, що особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника. З огляду на усталену практику Великої Палати Верховного Суду, з метою більш чіткого і ясного викладення своєї правової позиції Велика Палата Верховного Суду вважає доцільним частково відступити від зазначених висновків шляхом такого уточнення: визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є відсутність або наявність у позивача володіння майном; відсутність або наявність в особи володіння нерухомим майном визначається виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння; особа, до якої перейшло право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правомочності власника, включаючи право володіння. Отже, прокурор обґрунтовано у спосіб, передбачений законом, пред`явив негаторний позов. Відповідно до ст. 78 Земельного кодексу України (561 -XII - в редакції станом на 13.03.2001) до земель водного фонду належать землі, зайняті річками, озерами, водоймами, болотами, гідротехнічними та іншими водогосподарськими спорудами, а також землі, виділені по берегах водойм під смуги відведення. Землі в смугах відведення надаються органам водного господарства та іншим \~ \~ \~ \~організаціям для \~ \~ \~ \~спеціальних потреб і використовуються ними для лісопосадок, ремонту споруд, будівництва переправ, виробничих приміщень, складів тощо. Зони охорони встановлюються навколо водойм, водних джерел і гідротехнічних споруд для виконання комплексу санітарних, протиерозійних заходів і створення захисних лісонасаджень з метою збереження і поліпшення водних ресурсів. Стаття 79 Земельного кодексу України (561-XII - в редакції станом на станом на 13.03.2001)передбачала, що на землях водного фонду забороняється будь-яка діяльність, що суперечить їх цільовому призначенню. Землі водного фонду, що є в користуванні водогосподарських підприємств і організацій, можуть надаватися за \~ \~ \~ \~рішенням \~ \~ \~ \~районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів у тимчасове користування для сінокосіння і риборозведення. Порядок використання земель водного фонду визначається законодавством України. Згідно ч. 1 ст. 88 Водного кодексу України (в редакції станом на з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по обидва береги річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: -для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів - 25 метрів; -для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів; -для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. Якщо крутизна схилів перевищує три градуси, мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється. Окрім цього, роздержавлення та паювання земель сільгосппідприємств здійснювалося відповідно до Земельного кодексу України (561-12) та Указу Президента України від 08.08.1995 № 720 (720/95) «Про порядок паювання земель,переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», якими встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність сільськогосподарським підприємствам. Відповідно до статті 2 Водного кодексу України (в редакції станом на 13.03.2001 року), водні відносини в Україні регулюються цим кодексом. Статтею 3 Водного кодексу України (в редакції станом на 13.03.2001) встановлено, що усі води (водні об`єкти) на території України становлять її водний фонд. Землі водного фонду знаходяться у державній власності й, відповідно до статті 4 Земельного кодексу України (в редакції станом на 13.03.2001), не можуть передаватись у колективну та приватну власність за винятком невеликих (до 3 гектарів) ділянок водойм і боліт, що входять до складу угідь сільськогосподарських підприємств, селянських(фермерських) господарств. Крім того, відповідно до статті 6 Водного кодексу України (в редакції станом на 13.03.2001), води (водні об`єкти) є виключно власністю народу України і надаються тільки у користування. Таким чином, землі водного фонду, є об`єктами обмеженого обігу. Порядок надання земель водного фонду в користування та припинення права користування ними встановлювався ст. 85 Водного кодексу України (в редакції станом на 13.03.2001). Постановою Кабінету Міністрів України від 13 травня 1996 року № 502 (в редакції станом на 13.03.2001) «Про затвердження Порядку користування землями водного фонду» встановлювався порядок використання зазначених земель. Отже, відповідно до викладеного та згідно з чинним станом на 13.03.2001 законодавством, землі водного фонду роздержавленню та паюванню не підлягали. Аналогічні вимоги є в діючому законодавстві. Зокрема, прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках усіх категорій земель, крім земель морського транспорту (ч. 3 ст. 60 ЗК України (2768-ІІІ). За приписами ст.ст. 61, 62 ЗК України (2768-ІІІ), ст.ст. 89, 90 ВК України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. Землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які розповсюджується особливий порядок їх використання та надання їх у користування. Так, земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови можуть передаватися громадянам та юридичним особам на умовах оренди для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі, рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об`єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо (ч. 4 ст. 59 ЗК України -2768-ІІІ)). Приписи ч. 2 ст. 59 ЗК України (2768-ІІІ) передбачають можливість передання земель водного фонду у приватну власність тільки у випадку безоплатного передання громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування у власність замкнених природних водойм (загальною площею до 3 гектарів). Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми. Інших випадків, за яких можна набути право приватної власності на земельні ділянки водного фонду, у ЗК України немає. Правовідносини, пов`язані з вибуттям земель із державної власності, становлять «суспільний», «публічний» інтерес, а незаконність рішення органу державної влади, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної власності, такому суспільному інтересу не відповідає. Повернення земельної ділянки з особливим правовим режимом переслідує легітимну мету контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів та за цільовим призначенням, що відповідає «суспільному», «публічному» інтересу і не порушує принцип пропорційності. Стосовно земель водного фонду закон установлює пріоритет державної, комунальної власності на землю над приватною і, крім того, прямо забороняє органам місцевого самоврядування та органам виконавчої влади передавати\~у приватну\~власність землі водного фонду, крім замкнених природних водойм загальною площею до 3 гектарів. Крім цього, необхідно врахувати, що відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не означає відсутність самої прибережної захисної смуги. Зазначене узгоджується із правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 30.05.2018 у справі № 469/1393/16-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц, від 07.04.2020 у справі № 372/1684/14-ц, від 25.03.2019 у справі № 469/580/16-ц, від 27.01.2020 №463/3507/16-а. Враховуючи викладене, як на момент передачі у власність спірної земельної ділянки [PERSON] , так і на даний час частина спірної земельної ділянки в силу приписів ч. 1 ст. 58 ЗК України та ст. 4 ВК України належить до земель водного фонду та розташована частково на струмку без назви - ліва притока річки Південний Буг та його прибережно-захисної смуги. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України). За правилами статей 4,5 ЗК України завданням земельного законодавства, яке включає в себе цей Кодекс та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин, є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель, а основними принципами земельного законодавства є, зокрема, поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом. Прийняття рішення про передачу у приватну власність землі державної чи комунальної власності позбавляє Український народ загалом (ст. 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі, відповідно, державної чи комунальної власності. У цьому контексті у сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю у поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.ст. 14, 19 Конституції України). Частиною 1 ст. 12 ЗК України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема розпорядження землями територіальних громад. Згідно з ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. У п. 24 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України, який набрав чинності 27.05.2021, визначено, що з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім визначеного цією частиною переліку земель. З огляду на те, що спірна земельна ділянка відноситься до земель водного фонду, які не можуть перебувати у приватній власності, зважаючи на положення п. 24 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України вона належить до земель комунальної власності, правомочності власника щодо якої здійснює Хмельницька міська рада на території якої вона знаходиться. За змістом ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч. 1 ст.122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України). Зважаючи на.те, що у [PERSON] право приватної власності на частину спірної земельної ділянки виникло незаконно, а як наслідок рішення Пархомовецької сільської ради №2 від 13.03.2001 в частині передачі в приватну власність [PERSON] спірної земельної ділянки, площею 1,84 га з кадастровим номером: 6825085400:02:004:0479 - є незаконним. Як зазначалося вище, у зв`язку із смертю [INFO] [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину, син - [PERSON] набув право власності на вищевказану земельну ділянку, а після його смерті-донька [PERSON] . Заперечення [PERSON] набуття права власності щодо спірної земельної ділянки є таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки за інформаціє нотаріуса, остання прийняла спадщину після смерті батька. Неотримання свідоцтва про право на спадщину не є беззаперечним фактом на підтвердження відсутності у відповідача [PERSON] права власності на означену земельну ділянку. Оскільки, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.(ч.5 ст.1268 ЦК). Обраний позивачем спосіб захисту щодо зобов`язання [PERSON] повернути спірну земельну ділянку відповідає характеру відносин, що склались та є ефективним способом захисту порушених прав. З огляду на незаконність державної реєстрації спірної земельної ділянки, реєстрації речових прав за відповідачем та відсутність підстав для реєстрації таких прав за їх дійсним власником-позивачами, на підставі ст.16 ЦК України, ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ч.13. ст.79-1 ЗК України, підставним є визнання незаконною та скасування у Державному земельному кадастрі державно реєстрації спірної земельної ділянки з кадастровим номером 6825085400:02:004:0479 із одночасним припиненням у Державному реєстрі речових прав усіх зареєстрованих щодо неї речових прав та їх обтяжень. Без такого скасування неможливе повернення земельної ділянки з кадастровим номером 6825085400:02:004:0479 у комунальну власність територіальної громади. Враховуючи,\~що на\~даний час\~ свідоцтво\~про право\~на спадщину\~не видавалось,\~реєстрація права\~власності на\~ спадкове\~майно не\~ здійснена,\~підставним \~є \~визнання незаконною та скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 6825085400:02:004:0479 площею 1,84 га та права оренди ТОВ «Агрофірма Обрій» на земельну ділянку з кадастровим номером 6825085400:02:004:0479 площею 1,84 га. Відповідно частина земельної ділянки водного фонду площею 0,6818 га в межах земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 6825085400:02:004:0479 площею 1,84 га, яка розташована на території Хмельницької міської територіальної громади, підлягає поверненню на користь держави в особі Хмельницької міської ради. Заявлений позов є підставним та таким, що підлягає до задоволення повністю. Підстави для застосування строку позовної давності, зважаючи на характер спору, обраний спосіб захисту, пред`явлення негаторного позову, відсутні. Судові витрати у виді судового збору підлягають стягненню з відповідачів на користь прокуратури в порядку ст.141 ЦПК,-

Outcome: approved