Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває цивільна справа за позовною заявою представника позивача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» Касир Ігора Михайловича до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо премета спору на стороні відповідача відділ державної виконавчої служби у м.Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення майна з-під арешту. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача: Позовну заяву мотивує тим, що 25 вересня 2008 року [PERSON] та закрите акціонерне товариство КБ «Приватбанк» правонаступником якого є публічне АТ КБ «Приватбанк» уклали договір іпотеки , за умов якого іпотекодавець надав в іпотеку належне йому майно за адресою [ADDRESS] . 16 березня 2011 року міським відділом державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, правонаступником якого є відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, на підставі постанови номер 8-24240335 від 04 березня 2011 року накладено арешт на квартиру за адресою [ADDRESS] . 13 жовтня 2016 року право власності на вищезазначене майно було зареєстровано за банком на підставі Договору іпотеки(реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно:1060165821248, номер запису про право власності 16996004 від 13 жовтня 2016 року) Посилаючись на зазначені обставини позивач просить зняти арешт накладений на житловий будинок за адресою [ADDRESS] ., який на праві власності належить АТ КБ «Приватбанк» шляхом скасування у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обтяження №16996263 від 16 березня 2011 року. Відзиву на позовну заяву у встановлений строк не подано. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 квітня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 листопада 2024 року закрито підготовче провадження в цивільній справі та призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання 18 грудня 2024 року: представник позивача не з`явився, про час, дату та місце розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. У поданій позовній заяві зазначив, що у разі неявки представника банку в судове засідання не заперечує проти заочного розгляду справи, та постановлення заочного рішення суду, у разі виникнення обставин викладених у ч.1 ст.280 ЦПК України; відповідач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштової кориспонденції та розміщення оголошення на сайті Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, відзив у встановлений судом строк, не подав. представник третьої особи не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядк, про причини неявки не повідомив. За змістом\~статті 280 ЦПК України\~суд не\~може ухвалити\~заочне рішення\~у справі\~у разі\~якщо позивач\~заперечує проти\~такого вирішення\~справи,\~а тому\~враховуючи,\~що відповідач\~будучи належним\~чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судові засідання не з`являється, відзиву на позов не надав, а позивач своєї згоди на ухвалення заочного рішення не надав, суд уважає, що відсутні підстави для ухвалення заочного рішення у справі та враховуючи, ч.8\~ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Застосування технічних засобів фіксування під час розгляду цивільної справи не здійснювалось відповідно до ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників судового процесу. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 25 вересня 2008 року [PERSON] та закрите акціонерне товариство КБ «Приватбанк» правонаступником якого є публічне АТ КБ «Приватбанк» уклали договір іпотеки , за умов якого іпотекодавець надав в іпотеку належне йому майно за адресою [ADDRESS] . 16 березня 2011 року міським відділом державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, правонаступником якого є відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, на підставі постанови номер 8-24240335 від 04 березня 2011 року накладено арешт на квартиру за адресою [ADDRESS] . 13 жовтня 2016 року право власності на вищезазначене майно було зареєстровано за банком на підставі Договору іпотеки(реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно:1060165821248, номер запису про право власності 16996004 від 13 жовтня 2016 року). Відповідно до частини першої\~статті 4 ЦПК України, частини першої\~\~статті 16 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно зі\~статтею 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту. Враховуючи наявність накладеного арешту, позивач вважає своє право розпоряджатись майном порушеним. Статтями\~575,\~577 ЦК України\~визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про іпотеку»\~іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з частиною шостою\~статті 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов`язання\~відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки щодо зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації (частина сьома\~статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Статтею 4 Закону України «Про іпотеку»\~передбачено, що обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно з п. 7 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відмова в державній реєстрації не застосовується у разі державної реєстрації права власності на нерухоме майно іпотекодержателем - фінансовою установою в порядку, передбаченому\~статтями 33-38\~Закону України "Про іпотеку". Наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень, інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем. За позивачем зареєстровано право власності на спірне майно. Особливості звернення стягнення на заставлене нерухоме майно визначено також положеннями\~Закону України «Про виконавче провадження». Вимогами ч.7 ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень\~Закону України\~"Про іпотеку". Таким чином, оскільки накладення арешту на майно має наслідком заборону відчуження арештованого майна, то ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. З урахуванням вимог ст. 3 Закону України «Про іпотеку» випливає, що в разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно. При цьому факт порушення основного зобов`язання, яке забезпечене іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя і не пов`язується з його\~\~існуванням, а, отже, й порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом у постановах: від 10 квітня 2018 року у справі № 910/4772/17 та від 19 листопада 2019 року у справі № 137/2080/18-ц (провадження № 61-13492св19), а також у постановах Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 338/1118/16 (провадження № 61-16095св18) та від 23 жовтня 2019 року у справі № 520/7842/16 (провадження № 61-20640св18). Таким чином оскільки на підставі іпотечного договору позивач є іпотекодержателем спірного будинку, який належить на праві власності [PERSON] , проте на такий накладено арешт пізніше реєстрації іпотеки, тому наявні правові підстави для зняття арешту із нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, оскільки іпотекодержатель має переважне право перед іншими кредиторами на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Відповідно до ст.141\~ЦПК\~України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 3028 грн. 00 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved