Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики № 100161228 від 07.08.2023, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 8556,00 грн. строком на 105 днів зі сплатою і за користування кредитом відповідно до умов договору. Відповідач умови договору не виконав, а тому має заборгованість у розмірі 35160,33 грн., з яких: 8556,00 грн. основного боргу, 25684,33 грн. сума заборгованості за відсотками. Крім того, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики № 76714555 від 22.08.2023, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. строком на 18 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом відповідно до умов договору. Відповідач умови договору не виконав, а тому має заборгованість у розмірі 5343,60 грн., з яких: 2000,00 грн. основного боргу, 3343,60 грн. сума заборгованості за відсотками. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 07.08.2023 укладено договір позики №76999556 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ «Мілоан» і [PERSON] , згідно з умовами якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом перерахування на банківський рахунок позивальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцеві плату (проценти) від суми позики. У порушення норм закону та умов договору відповідач, незважаючи на повідомлення, не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ "ФК "ЄАПБ", ні на рахунки попереднього кредитора. 29 січня 2024 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Мілоан») агентство укладено договір факторингу № 29012024, у відповідності до умов якого, ТОВ «Мілоан» передає ТОВ "ФК "ЄАПБ", за плату належні йому права вимоги, в тому числі за кредитним договором № 100161228, про що свідчить акт прийому-передачі Реєстру Боржників № 22 від 29.01.2024 за договором факторингу № 29012024 від 29.01.2024 та витяг з Реєстру Боржників № 2 до договору факторингу № 29012024 від 29.01.2024. 22 серпня 2023 року укладено договір позову № 76714555 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , згідно з умовами якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. У порушення норм закону та умов договору відповідач, незважаючи на повідомлення, не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ "ФК "ЄАПБ", ні на рахунки попереднього кредитора. 14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», агентство укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», передає ТОВ "ФК "ЄАПБ", за плату належні йому права вимоги, в тому числі за договір фінансового кредиту № 76714555, про що свідчить акт прийому-передачі Реєстру Боржників № 2 від 29.01.2024 за договором факторингу № 29012024 та витяг з Реєстру боржників до договору факторингу № 2 від 29.01.2024. Зважаючи на вказане, позивач звернувся до суду із вказаним позовом з метою захисту майнових прав. Ухвалою суду від 24.10.2024 відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом та повідомленням сторін. Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Натомість в прохальній частині просив розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримав і просив задовольнити, проти винесення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань чи відзиву на позов до суду не подав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи не заперечує і представник позивача. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення. Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року за № 17-рп/2011згідно якого у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 07 серпня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» і [PERSON] укладено кредитний договір № 100161228, на виконання умов якого відповідач отримав кредитні кошти. 29 січня 2024 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Мілоан» укладено договір факторингу № 29012024, у відповідності до умов якого, ТОВ «Мілоан» передає ТОВ "ФК "ЄАПБ", за плату належні йому права вимоги, в тому числі за кредитним договором № 100161228, про що свідчить акт прийому-передачі Реєстру Боржників № 22 від 29.01.2024 за договором факторингу № 29012024 від 29.01.2024 та витяг з Реєстру Боржників № 2 до договору факторингу № 29012024 від 29.01.2024 на суму 35160,33 грн. Судом встановлено, що 22 серпня 2023 року укладено договір позову № 76714555 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , на виконання умов якого відповідач отримав кредитні кошти. 14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», агентство укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», передає ТОВ "ФК "ЄАПБ", за плату належні йому права вимоги, в тому числі за договір фінансового кредиту № 76714555, про що свідчить акт прийому-передачі Реєстру Боржників № 2 від 29.01.2024 за договором факторингу № 29012024 та витяг з Реєстру боржників до договору факторингу № 2 від 29.01.2024 на суму 5343,60 грн. Звертаючись з позовом до суду Товариство зазначило, що відповідач умови договору не виконав за кредитними договорами № 100161228 від 29 січня 2024 року та № 76714555 від 22.08.2023, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка в загальному розмірі становить 40503, грн. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року (справа № 6-122 цс13) зазначено, що виходячи зі змісту статей 512,514 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Відповідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Статтею 78 ЦПК України, передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно статті 1048 цього Кодексу. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. При цьому суд враховує, що розрахунок заборгованості відповідачем не оспорювався і доказів погашення кредитної заборгованості відповідачем суду не подано. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідач не подав належних письмових доказів сплати заборгованості та власного контррозрахунку за кредитним договором, не спростував наявність фактичних та правових підстав звернення позивача з позовом до суду у цій справі. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає докази позивача належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе за договором зобов`язання, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у заявленому розмірі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 3028 грн., а тому на підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати по справі, а саме сплачений позивачем судовий збір підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Outcome: approved