Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов лист Державної казначейської служби України від 17.01.2024 № 06-06/1115 щодо вирішення питання у встановленому законодавством порядку про здійснення дисциплінарних проваджень стосовно державних службовців міжрегіональних управлінь, внаслідок протиправних дій та/або бездіяльності яких заподіяно збитки Державному бюджету, в тому числі, [PERSON] . З метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку в діях [PERSON] порушено дисциплінарне провадження відносно старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Відділ) Литовченко Ганни Федорівни, яка обіймає посаду старшого державного виконавця Відділу з 02.01.2023, яка згідно зі статтею 6 Закону України «Про державну службу» належить до категорії «В» посад державної служби, має 7 ранг. Стаж роботи в органах юстиції складає 25 років 1 місяць 20 дні. За результатами перевірки було закрито дисциплінарне провадження відносно державного виконавця у зв`язку зі сплином строків притягнення до дисциплінарної відповідальності. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 30.08.2021, залишеного без змін постановою Сумського апеляційного суду від 14.12.2021 у справі № 591/7438/19 за позовом боржника [PERSON] до Держави Україна в особі Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми), 3-х осіб: Головне управління Державної казначейської служби України в Сумській області, Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, Фізичної-особи підприємця, позов [PERSON] задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Відділу в особі старшого державного виконавця Литовченко Г.Ф. щодо своєчасного скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи [PERSON] . Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Головного управління Державної казначейської служби України на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 52600 грн. і 20000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Як вбачається з рішення від 16.08.2019 боржнику [PERSON] у зв`язку зі спрацюванням БД 1.2.1 Заборона виїзду з України, Міністерство юстиції, провадження №55378887, відмовлено у перетинанні державного кодону на виїзд з України. Таким чином, боржник [PERSON] , його дружина та діти не змогли вилетіти на відпочинок, оскільки для виїзду за кордон неповнолітніх дітей потрібна нотаріальна згода позивача. Вищевикладене свідчить про недотримання державним виконавцем Литовченко Г. Ф. вимог частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до статті 81 Закону України «Про державну службу`державний службовець зобов`язаний відшкодувати державі шкоду, заподіяну внаслідок неналежного виконання ним посадових обов`язків. Тому просить стягнути на користь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місцезнаходження: вул. Герасима Кондратьєва, 28, м. Суми, 40003, код ЄДРПОУ 43316700) з [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) 52 600 грн. матеріальної шкоди в регресному порядку, а також судовий збір . Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, де вказує про те, що на виконанні у неї як старшого державного виконавця Зарічного відділи державної виконавчої служби у місті Суми Головного територіально« управління юстиції у Сумській області Литовченко Г.Ф. перебувало виконавче провадження № 55378887 з примусового виконання виконавчого листа №591/2751/16-ц, виданого Зарічним районним судом м. Суми від 12.10.20U1 про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 800 грн., щомісячно, до повноліття на користь матері [PERSON] . Всі виконавчі дії вона проводила у відповідності до ЗУ « Про виконавче провадження» та іншого законодавства. 02.03.2018 за вихідним №8927, направлено постанову №55378887, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України у паперовій формі до Адміністрації Державної прикордонної служби України за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 26. Державним виконавцем роз`яснено боржнику, що у зв`язку з обмеженням він не зможе виїхати за кордон, а у зв`язку з великою завантаженістю, документи можуть оброблятися тривалий час, якщо боржник має намір здійснити виїзд за кордон, він повинен своєчасно сплати заборгованість ві аліментам, потім державним виконавцем виносяться відповідні постанови про скасування обмежень. 13.03.2019 державним виконавцем скасовано постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України і до червня 2019 року з приводу виконання даної постанови між виконавцем та Державною прикордонною службою України велась переписка. На підставі вищенаведеного у відзиві , вона не визнає свою бездіяльність, так як діяла у межах чинного законодавства, виконувала свої посадові обов`язки. Умисних і протизаконних дій вона не зробила, її дії були передбаченні чинним законодавством Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, зазначає, що з моменту порушення пройшло майже 5 років, а саме: постанова про закінчення у Виконавчому провадженні №55378887 винесена 18.06.2019 року, з моменту винесення рішення суду пройшло три роки, а саме: 30.08.2021 року і до цього часу її ніхто не притягував до дисциплінарної відповідальності в межах вищевказаного виконавчого провадження. Дисциплінарне провадження було закрито. Крім цього, стороною позивача при зверненні до суду порушено порядок відшкодування шкоди державними службовцями, а саме визначений ст. 82 ЗУ «Про державну службу», у матеріалах справи відсутні докази, які підтверджували факт того, що керівник державної служби звертався до неї з письмовою пропозицією, в якій зазначався б розмір, порядок і строк відшкодування шкоди, а також обставини, що стали підставою для відшкодування. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. (а.с. 55-59) Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позовних вимог. Судом встановлено, що в провадженні старшого державного виконавця Зарічного відділи державної виконавчої служби у місті Суми Головного територіально« управління юстиції у Сумській області Литовченко Г.Ф. перебувало виконавче провадження № 55378887 з примусового виконання виконавчого листа №591/2751/16-ц, виданого Зарічним районним судом м. Суми від 12.10.20U1 про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 800 грн., щомісячно, до повноліття на користь матері [PERSON] . \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 30.08.2021, залишеного без змін постановою Сумського апеляційного суду від 14.12.2021 у справі № 591/7438/19 за позовом боржника [PERSON] до Держави Україна в особі Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми), 3-х осіб: Головне управління Державної казначейської служби України в Сумській області, Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, Фізичної-особи підприємця, позов [PERSON] задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Відділу в особі старшого державного виконавця Литовченко Г.Ф. щодо своєчасного скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи [PERSON] . Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Головного управління Державної казначейської служби України на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 52600 грн. і 20000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. (а.с. 42-43) \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Згідно ч.5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ 17.01.2024 Державна казначейська служби України звернулася з листом № 06-06/1115 із додатком до Міністерства юстиції України щодо вирішення питання у встановленому законодавством порядку про здійснення дисциплінарних проваджень стосовно державних службовців міжрегіональних управлінь, внаслідок протиправних дій та/або бездіяльності яких заподіяно збитки Державному бюджету, в тому числі, [PERSON] (а.с. 9,21) Як убачається з даного листа та додатку п.13 до нього, рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 30.08.2021 було виконано і на користь [PERSON] перераховано з державного бюджету 72\~600 грн. Наказом начальника Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 06.03.2024 за № 534/05, було закрито дисциплінарне провадження стосовно [PERSON] , яка працює в органах юстиції понад 6 років, посаду старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції обіймає\~з 02\~січня 2023\~року,\~має 7\~ранг державного\~службовця в\~межах категорії\~«В» посад\~державної служби.\~Стаж державної\~служби [PERSON] \~становить понад\~25\~років.\~До дисциплінарної\~відповідальності не\~притягувалась.\~Відповідно до\~наказу Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~від 29.01.2024\~№ 225/05\~стосовно [PERSON] \~порушено дисциплінарне\~провадження.\~ 22.02.2024\~відбулося засідання\~дисциплінарної комісії\~Східного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції з\~розгляду дисциплінарної\~справи та\~вирішення питання\~про притягнення\~ [PERSON] \~до дисциплінарної\~відповідальності.\~За результатами\~розгляду дисциплінарної\~справи дисциплінарною\~комісією було\~встановлено,\~що згідно\~змісту судового\~рішення державним\~виконавцем Литовченко\~Г.Ф.\~не дотримано\~ вимог\~частини дев`ятої\~статті 71\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження».\~Відповідно до\~частини першої\~статті 65\~Закону України\~«Про державну\~службу» підставою\~для притягнення\~державного службовця\~до дисциплінарної\~відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення. Перелік дисциплінарних проступків визначений частиною другою вказаної статті, серед яких невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих межах їхніх повноважень. Відповідно до частини третьої статті 65 Закону України «Про державну службу» державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, якщо минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, або якщо минув один рік після його вчинення або постановлення відповідної окремої ухвали суду. (а.с. 47-48) Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить із наступного. Предметом даного спору є стягнення з відповідача [PERSON] шкоди, заподіяної внаслідок неналежного виконання нею посадових обов`язків. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України, визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відповідно до ч. 4 ст. 1191 ЦК України, держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, відшкодувавши шкоду, завдану посадовою, службовою особою внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності відповідно органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, мають право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування (крім відшкодування виплат, пов`язаних із трудовими відносинами та відшкодуванням моральної шкоди). Відповідно до цієї норми права, держава, відшкодувавши шкоду, отримує право зворотної вимоги (регресу) до особи, винної за завдану шкоду. Згідно ст. 80 Закону України «Про державну службу» матеріальна та моральна шкода, заподіяна фізичним та юридичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю державних службовців під час здійснення ними своїх повноважень, відшкодовується за рахунок держави. Держава в особі суб`єкта призначення має право зворотної вимоги (регресу) у розмірі та порядку, визначених законом, до: 1) державного службовця, який заподіяв шкоду; 2) посадової особи (осіб), винної (винних) у незаконному звільненні, відстороненні або переведенні державного службовця чи іншого працівника на іншу посаду, щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної державному органу у зв`язку з оплатою часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. У разі застосування зворотної вимоги (регресу) державний службовець несе матеріальну відповідальність тільки за шкоду, умисно заподіяну його протиправними діями або бездіяльністю. Відповідно до ст. 81 Закону України «Про державну службу», державний службовець зобов`язаний відшкодувати державі шкоду, заподіяну внаслідок неналежного виконання ним посадових обов`язків. Шкодою, заподіяною державним службовцем державі, є також виплачене державою відшкодування шкоди, заподіяної державним службовцем третій особі внаслідок неналежного виконання ним посадових обов`язків. Отже, збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам під час здійснення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом. Предметом доказування у такій справі є факти неправомірних дій (бездіяльності) державного виконавця при виконанні вимог виконавчого документа, виникнення шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) державного виконавця і заподіяння ним шкоди. При цьому підставою для застосування цивільно-правової відповідальності відповідно до статті 1166 ЦК України є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених статтями 1173, 1174 ЦК України, є заподіяна шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між ними. Суд зазначає, що за загальним правилом регрес уявляє собою право відповідальної особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким відповідальна особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим і виникло нове пов`язане саме з регресною вимогою. Тобто у разі регресу виконання первісного зобов`язання має характер правоприпиняючого та одночасно правоутворюючого юридичного факту. Підпунктом 2 п.9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України передбачено, що відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) за рахунок коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) в межах бюджетних призначень за рішенням суду у розмірі, що не перевищує суми реальних збитків, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п.9,10 п.9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, кошти, відшкодовані державою з державного бюджету (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування з місцевих бюджетів) згідно з цим пунктом, вважаються збитками державного бюджету (місцевих бюджетів). За поданням Казначейства України органи прокуратури звертаються в інтересах держави до суду з позовами про відшкодування збитків, завданих державному бюджету (місцевим бюджетам). Посадові та службові особи органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), дії яких завдали шкоди, що відшкодована з бюджету, несуть цивільну, адміністративну та кримінальну відповідальність згідно з законом. При цьому суд зазначає, що саме ухвалення судового рішення на користь позивача (боржника у виконавчому провадженні) не є безумовною підставою для висновку про наявність причинного зв`язку між діями такої посадової особи та заподіяною шкодою. В даному випадку доведенню має підлягати та обставина, що саме протиправні дії чи бездіяльність заподіювача шкоди є причиною, а збитки які виникли у потерпілої особи безумовним наслідком такої поведінки особи. Аналогічна за своїм змістом правова позиція викладена у постанові КЦС ВС від 01.03.2023 року по справі № 752/3839/2022 (61-11057 св 22). Так, абазами 4, 5 п.п. 10 п. 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України визначено, що органи державної влади (органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування) після виконання рішень суду про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного бюджету (місцевих бюджетів), у випадках, визначених цим пунктом, проводять службове розслідування щодо причетних посадових, службових осіб цих органів, якщо рішенням суду не встановлено в діях посадових, службових осіб складу кримінального правопорушення. За результатами службового розслідування органи державної влади (органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування) та органи Казначейства України у місячний строк можуть звернутися до суду з позовною заявою про відшкодування збитків, завданих державному бюджету (місцевим бюджетам), з пред`явленням зворотної вимоги (регресу) у розмірі виплаченого відшкодування до посадових, службових осіб цих органів, винних у завданні збитків (крім відшкодування виплат, пов`язаних із трудовими відносинами та відшкодуванням моральної шкоди). Також згідно із ст. 6 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», державні органи після виконання рішень суду про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного бюджету, у випадках, визначених цим Законом, проводять службове розслідування щодо причетних посадових, службових осіб таких органів, якщо рішенням суду не встановлено складу кримінального правопорушення в діях зазначених осіб. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що лише службовим розслідуванням можливо встановити чи був у діях відповідача умисел на здійснення нею службової бездіяльності, і якщо такий мав місце, якими саме діями чи бездіяльністю така була вчинена. Разом із цим, суду не надано будь-яких належних, достатніх та допустимих доказів, за якими було доведено умисел відповідача на вчинення нею бездіяльності щодо своєчасного скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи [PERSON] . \~ \~ \~ \~ \~Так,\~відносно [PERSON] \~було порушено\~дисциплінарне провадження,\~за наслідками\~якого воно\~було закрито\~за строками\~притягнення до\~дисциплінарної відповідальності,\~так як\~події відбувалися\~у 2019\~році.\~ У\~наказі від\~06.03.2024\~року зазначено,\~що державним\~виконавцем Литовченко\~Г.Ф.\~не дотримано\~ вимог\~частини дев`ятої\~статті 71\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження».\~(\~Порядок стягнення\~аліментів,\~за наявності\~заборгованості зі\~сплати аліментів,\~сукупний розмір\~якої перевищує\~суму відповідних\~платежів за\~чотири місяці,\~державний виконавець\~виносить вмотивовану\~постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; постанова надсилається сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення, постанова направляється до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного частиною п`ятою статті 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені.) Крім цього, положеннями ст.82 Закону України «Про державну службу» передбачено, що для відшкодування шкоди керівник державної служби вносить державному службовцю письмову пропозицію, в якій зазначаються розмір, порядок і строки відшкодування шкоди, а також обставини, що стали підставою для відшкодування. Державний службовець повинен дати відповідь на пропозицію про добровільне відшкодування шкоди у письмовій формі. Пропозиція може бути внесена протягом трьох місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався чи мав дізнатися про обставини, що є підставою для пред`явлення вимоги, але не пізніше ніж через три роки з дня заподіяння шкоди. Державний службовець повинен дати відповідь на пропозицію про відшкодування шкоди в письмовій формі протягом двох тижнів з дня отримання пропозиції. У разі ненадання державним службовцем відповіді на пропозицію про добровільне відшкодування шкоди, відмови від відшкодування шкоди чи невідшкодування шкоди до зазначеного у пропозиції строку керівник державної служби може звернутися з позовом про таке відшкодування до суду. Однак, керівником Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вимоги вищевказаної статті закону дотримані не були, у судовому засіданні представник позивача підтвердив, що письмова пропозиція державному службовцю [PERSON] внесена не була. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Отже, під час розгляду даного позову суд не встановив, що державний службовець умисно заподіяла шкоду своїми протиправними діями, а у разі застосування зворотної вимоги (регресу) державний службовець несе матеріальну відповідальність тільки за шкоду, умисно заподіяну його протиправними діями або бездіяльністю (ч.ч. 2, 3ст. 80 Закону України «Про державну службу»). Також, вирішуючи питання відшкодування шкоди державним службовцем, визначений для цього порядок за ст. 82 Закону України «Про державну службу», однак у даному випадку така спеціальна процедура уповноваженими особами не була здійснена. У зв`язку з чим суд доходить висновку, що позовні вимоги є недоведеними, а відтак відмовляє в задоволенні позову у його повному обсязі. Крім того відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а в разі відмови покладається на позивача.

Outcome: dismissed