Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

Суть справи. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, про усунення перешкод у користуванні майном, посилаючись на те, що позивач є власником земельної ділянки та будинку, набутого в порядку звернення стягнення на іпотечне майно. Проте, позивач не має можливості користуватися своєю власністю, оскільки там проживає відповідач, який раніше був власником цього майна, на яке було звернуто стягнення в рахунок погашення боргових зобов`язань, після чого майно перейшло у власність іншої особи, яка в рахунок виконання зобов`язань передала позивачу у власність відповідне майно. Позивач зазначає, що такі неправомірні дії відповідача перешкоджають їй реалізовувати своє право власності, проте вона як власник повинна нести тягар утримання майна. Таким чином, позивач просить зобов`язати відповідача усунути перешкод у користуванні майном, шляхом його виселення. Рух справи. 20.09.2023 визначено головуючого суддю. 25.09.2023 відкрито загальне позовне провадження, підготовче засідання призначено на 19.10.2023. 19.10.2023 підготовче засідання відкладено на 13.11.2023, у зв`язку з клопотанням представника відповідача. 113.11.2023 підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду на 06.12.2023. 06.12.2023 справа не розглядалась, у зв`язку з перебуванням головуючого судді на навчаннях. 17.01.2024 судове засідання відкладено на 14.03.2024, у зв`язку з клопотанням представника відповідача. 14.03.2024 постановлена ухвала про зупинення провадження у справі. 04.06.2024 ухвала про зупинення провадження у справі скасована в порядку апеляційного провадження. 11.06.2024 цивільна справа надійшла до суду першої інстанції. 15.07.2024 судовий розгляд справи не відбувся, у зв`язку з відсутністю електропостачання у приміщення суду. 19.09.2024 в судовому засіданні оголошена перерва до 22.10.2024 для ознайомлення представником відповідача з поданими представником позивача поясненнями. 22.10.2024 судове засідання відкладено на 26.11.2024 за клопотанням представника відповідача. 26.11.2024 судове засідання не відбулося, у зв`язку з оголошенням у м. Києві повітряної тривоги. 10.12.2024 ухвалено рішення. Доводи учасників справи. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав зазначених в останньому та додаткових поясненнях, просив задовольнити та зазначив, що правових підстав для користування майном позивача у відповідача не має. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що відповідач будь яких боргів за які на його майно було звернуто стягнення не мав і відповідне судове рішення наразі оскаржується у апеляційній інстанції. Позивач жодного разу не поцікавилась майном, яке перейшло у її власність, відповідач проживає у будинку та несе витрати по його утриманню після повернення до м. Києва. Обставини встановлені судом. 04.05.2018 заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва (далі - заочне рішення) з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто заборгованість за договором позики /а.с. 64, 65/ 05.04.2019 постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом № 753/15372/17 від 13.07.2018 виданого Дарницьким районним судом м. Києва на виконання вказаного заочного рішення, передано стягувачу [PERSON] житловий будинок загальною площею 201,2 кв.м. з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку кадастровий номер 8000000000:90:937:0024, загальною площею 0,0751га, місцезнаходження: [ADDRESS] /а.с. 66/. 10.04.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу видано свідоцтво про те, що [PERSON] належить на праві власності житловий будинок загальною площею 201,2 кв.м. з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку кадастровий номер 8000000000:90:937:0024, загальною площею 0,0751га, місцезнаходження: [ADDRESS] /а.с. 17/. 12.05.2023 ухвалою Дарницького районного суду м. Києва заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення від 04.05.2018 залишено без задоволення. 12.07.2019 між позивачем та [PERSON] укладено договір іпотеки, відповідно до якого останній в рахунок виконання грошових зобов`язань передав позивачу в іпотеку житловий будинок загальною площею 201,2 кв.м. з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку кадастровий номер 8000000000:90:937:0024, загальною площею 0,0751га, місцезнаходження: [ADDRESS] /а.с. 7 -14/. 30.08.2019 за позивачем на підставі договору іпотеки було зареєстровано право власності на житловий будинок загальною площею 201,2 кв.м. з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (далі - будинок) та земельну ділянку кадастровий номер 8000000000:90:937:0024, загальною площею 0,0751га, місцезнаходження: [ADDRESS] (далі - земельна ділянка) /а.с. 15, 16/. З пояснень представниківсторін та актівскладених ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» від 17.11.2022 та підписаних відповідачем вбачається, що останній проживає у будинку. Мотиви з який суд виходив при ухваленні рішення та положення закону, яким він керувався. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Відповідно до ст. 17 Закону Українивід 23.02.2006 № 3477-IV«Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, зокрема і шляхом виселення. А тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що оскільки право власності відповідача на будинок було припинено у 2019 році, а останній відмовляється у добровільному порядку звільнити будинок та продовжує проживати в ньому без будь-якої правової підстави, право позивача, як нового власника підлягає захисту в обраний нею спосіб, а саме усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення відповідача із належного їй на праві власності житлового будинку. Судові витрати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплати судового збору.

Outcome: approved