Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

У травні 2024 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява [PERSON] , в якій остання просить суд встановити факт належності їй правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.10.1996 року, реєстровий № 3-4682, на частки квартири, виданого Першою слов`янською державною нотаріальною конторою Донецької області, на ім`я [PERSON] . В обґрунтування заяви заявниця зазначає, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті залишилась спадщина у вигляді одної другої частки квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . 29.04.2024 року заявниця звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно Пудло В.О. із заявою про проведення реєстраційних дій. Однак у реєстрації відмовили у зв`язку з тим, що у свідоцтві про право на спадщину за законом ПІБ не співпадає з заявником. У свідоцтві про право на спадщину за законом від 24.10.1996 року, виданого Першою слов`янською державною нотаріальною конторою Донецької області, зазначено ім`я заявниці « [PERSON] ». У паспорті громадянина України громадянина України та у довідці РНОКПП ім`я заявниці вказане « [PERSON] ». Під час складання свідоцтва про право на спадщину ніхто не звернув увагу на правильність написання ім`я. Оскільки через помилку у її імені відсутня можливість належним чином оформити державну реєстрацію квартири, тому вона звернулася до суду з проханням встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину за законом. Ухвалою суду від 21.05.2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд по суті за правилами окремого провадження. Заявниця [PERSON] надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі. Заінтересована особа державний реєстратор\~прав на\~нерухоме майно\~Вікторія Пудлов судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, доходить висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Правовстановлюючий документ - це документ, який підтверджує права певного суб`єкта та складений у порядку, передбаченому законодавством. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 12 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України також визначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені та по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Згідно ч. 1 статті 28 ЦК України ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається з прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. 29.04.2024 року заявниця [PERSON] звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно з метою проведення державної реєстрації набуття права власності на квартиру за адресою [ADDRESS] , але їй було відмовлено у державній реєстрації у зв`язку з суперечностями у свідоцтві про право на спадщину за законом в імені заявника, що підтверджується рішенням від 29.04.2024 року № 72864404 про відмову в проведенні реєстраційних дій. [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.10.1996 року, реєстровий номер 3-4682, у зв`язку із невідповідністю у ньому даних щодо її ПІБ, через допущення помилки у написанні імені « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Судом встановлено, що заявниця [PERSON] народилася у м. Слов`янськ, її ПІБ українською мовою записано як « [PERSON] », російською « [PERSON] », що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданого 13.10.2004 року Слов`янським МВ УМВС України в Донецькій області. Відповідно до довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, виданої 01.03.2011 року, [PERSON] одержала ідентифікаційний номер [NUMBER] . [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданого 13.10.2004 року Слов`янським МВ УМВС України в Донецькій області. У свідоцтві про право на спадщину за законом від 24.10.1996 року, реєстровий номер 3-4682 зазначено, що [PERSON] , 1988 року народження, є спадкоємницею майна гр. [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складається з 1/2 частини квартири номер [ADDRESS] . Також, у інвентаризаційній справі домоволодіння зазначено ПІБ власника квартири на російській мові, а саме « [PERSON] », що співпадає з паспортом громадянина України заявниці [PERSON] . Проаналізувавши вищевказані докази, суд дійшов висновку, що свідоцтво про право на спадщину за законом від 24.10.1996 року, реєстровий номер 3-4682 належить заявниці [PERSON] , оскільки даний факт підтверджений вищенаведеними матеріалами справи, внаслідок чого суд задовольняє заяву [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Outcome: approved