Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

У липні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , третя особа: [INFO] про визнання батьківства та внесення змін до акту про народження дитини. Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилався на те, що з літа 2011 року до літа 2013 року позивач [PERSON] перебував у стосунках з [INFO] .. 22 листопада 2013 року [INFO] зареєструвала шлюб з [PERSON] , а [INFO] народила сина - [PERSON] , батьком якого згідно ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України був записаний [PERSON] . З лютого 2014 року [INFO] та [PERSON] припинили проживати разом та 17 серпня 2020 року шлюб між ними було розірвано. З осені 2017 року позивач відновив стосунки з [INFO] та 23 вересня 2021 року між ними було укладено шлюб. 08 березня 2023 року [INFO] повідомила позивачу, що він є батьком малолітнього [PERSON] . У зв`язку із чим, позивач просив суд: -Визнати батьківство [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] ; -Виключити із актового запису № 569, серія [NUMBER] від 22 лютого 2014 року, що складений Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Київського міського управління юстиції, про народження дитини [PERSON] , [INFO] - відомості про батька дитини « [PERSON] , [INFO] , громадянина України»; -Внести зміни до актового запису № 569, серія [NUMBER] , вчиненого 22 лютого 2014 року Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Київського міського управління юстиції, про народження дитини [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] , [INFO] , змінити прізвище дитини - [PERSON] , [INFO] , з « [PERSON] » на « [INFO] » та змінити по-батькові дитини з « [PERSON] на « [INFO] ». Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва Коробенко С.В. від 27 липня 2023 року провадження в справі було відкрито в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання. 06 вересня 2023 року на адресу Солом`янського районного суду м. Києва від [INFO] надійшов відзив, в якому остання підтримала позовні вимоги [PERSON] та просила задовольнити. 06 вересня 2023 року на адресу Солом`янського районного суду м. Києва від [PERSON] надійшов відзив, в якому відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва Коробенко С.В. від 01 грудня 2023 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва Коробенко С.В. від 02 лютого 2024 року справу було направлено за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 квітня 2024 року прийнято до провадження цивільну справу та призначено підготовче судове засідання. Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Третя особа у підготовче судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи сповіщена належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно роз`яснень, викладених в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Прийнявши визнання позову відповідачем та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом з матеріалів справи встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 22 листопада 2013 року Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, між громадянином України [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, про що 22 листопада 2013 року Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області складено відповідний актовий запис № 369. Після реєстрації шлюбу сторони прізвища не змінювали. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22 лютого 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, [PERSON] народився [INFO] , про що 22 лютого 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві складено відповідний актовий запис № 569. Батьками дитини вказані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва у справі № 760/5969/20 від 14 серпня 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 23 вересня 2021 року Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), між громадянином України [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, про що 23 вересня 2021 року Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено відповідний актовий запис № 2367. Після реєстрації шлюбу дружина отримала прізвище - « [INFO] ». Відповідно до звіту Endeavor DNA LABORATORIES складеного 22 листопада 2023 року про встановлення батьківства ДНК, передбачуваний батько - [PERSON] відносно дитини [PERSON] не може бути виключений як біологічний батько, ймовірність встановлення батьківства 99,99998%, тестування проведене компанією Endeavor DNA Inc. акредитованою лабораторією A2LA та ISO/IEС 17025:2017, номер сертифіката A2LA 4049.01. Положеннями ст. 121 та ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України регламентовано, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Статтею 7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), ратифікованою постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, передбачено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини (ст. 133 Сімейного кодексу України). В даному випадку судом встановлено, що відповідач [PERSON] та третя особа [INFO] під час народження [INFO] дитини - [PERSON] , перебували у зареєстрованому шлюбі, а отже відомості про батька дитини внесено відповідно до ст. 133 СК України на підставі ст. 122 СК України. Разом із тим, згідно з ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. У відповідності до приписів частин 1 та 3 ст. 128 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. В даному випадку позивачем дотримано строк звернення до суду з відповідним позовом. Як передбачено ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 6 своєї Постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно із ст. 129 Сімейного кодексу України зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. У п. 10 вказаної вище Постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, роз`яснено судам, що в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК України), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, який визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (статті 126, 127 СК України). Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це (пункт 9 Постанови Пленум Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 червня 2023 року у справі № 180/568/19 (провадження № 61-11401св22), на яку міститься посилання в касаційній скарзі, зазначено, що «питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved