Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-19 00:00:00

У травні 2024 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання неповнолітні дітей, згідно з якою позивач, із урахуванням уточнення позовних вимог, просила суд: 1. Стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), який проживає за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), яка проживає за адресою: [ADDRESS] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] - [INFO] та [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів), щомісячно починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] . 2. Стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), який проживає за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), яка проживає за адресою: [ADDRESS] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів) щомісячно починаючи з 18.05.2025 року і до досягнення ним повноліття, тобто до [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 29.11.2023 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який за реєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбу м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №1969 від 29 листопада 2003 року, який було розірвано 23 квітня 2024 року відповідно до рішення Дніпровського районного суду міста Києва (справа №761/2039/24). Від спільного шлюбу позивач та відповідач мають трьох неповнолітніх діте: [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] . У позовній заяві вказано, що після розірвання шлюбу спільні діти залишились проживати разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Боржник в утриманні дітей не допомагає, аліменти не сплачує, тому з метою захисту права дітей на належне утримання з боку батька, який проживає окремо, позивачка змушена звернутись до суду з заявою про стягнення аліментів на утриманні неповнолітніх дітей. Зазначає, що відповідач зобов`язаний та здатний забезпечувати дітей фінансово, оскільки за віком та станом здоров`я є працездатною особою та має фізичну можливість працювати. У зв`язку з зазначеним, позивачка звернулася до суду з цим позовом, який просить задовольнити. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 21.11.2020 року відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного провадження. 18.09.2024 до суду надійшло клопотання представника позивача - адвоката Щербатюк Н.В. про уточнення позовних вимог, яке прийнято судом. 18.09.2024 до суду надійшло клопотання представника позивача - адвоката Щербатюк Н.В. про долучення до матеріалів справи доказів понесення судових витрат. 12.09.2024 до суду надійшов відзив відповідача на позову заяву у якому він просив відмовити в задоволенні позовної заяви в частині вимог про стягнення з нього аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів та ухвалити рішення, яким стягнути з нього аліменти на утримання дітей у твердій сумі, а саме у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину до досягнення ними повноліття. В обґрунтування відзиву вказано, що відповідач не ухиляється від участі в утриманні своїх дітей, втім існують об`єктивні обставини, які значно ускладнюють йому виконання своїх обов`язків, передбачених, зокрема ст. 180 СК України. Відповідач зазначив, що ним заперечується виключно розмір аліментів. У відзиві вказано, що відповідач здійснює догляд та піклування за своїм літнім батьком [PERSON] , 1945 року народження, який є інвалідом першої групи і потребує постійної сторонньої допомоги, матеріальної підтримки на придбання ліків, продуктів харчування та інших засобів для існування, зазначені витрати покладаються на відповідача. Також, відповідачем вказано, що він є ФОП, 3 групи платника єдиного податку , а зважаючи на важкий економічний стан в державі, спричинений військовою агресією РФ проти України, підприємницька діяльність відповідача не забезпечує йому постійного та стабільного доходу. У відзиві вказано, що присуджувати аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача становитиме для нього значний матеріальний тягар та може спричинити низьку негативних наслідків. 25.09.2024 до суду надійшла відповідь позивача на відзив у якій позивач просив позовну заяву задовольнити. У відповіді на відзив зазначено, що у відзиві відсутні докази догляду відповідача за своїм батьком. Також, вказано, що відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Відповідач є керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТАЛЕКС», а не виключно фізичною особою-підприємцем. 16.10.2024 до суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив у якому відповідачем вказано, що рідний брат відповідача [PERSON] має обставини, які перешкоджають йому допомога у догляді за їхнім батьком, а також викладено заперечення щодо аргументів викладених у відзиві. Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримала та просила її задовольнити. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, в частині стягнення з [PERSON] по 1 прожитковому мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину, в іншій частині позову просили відмовити. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Сторонами не заперечувалось, що 29 листопада 2003 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який за реєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбу м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №1969 від 29 листопада 2003 року, який було розірвана 23 квітня 2024 року відповідно до рішення Дніпровського районного суду міста Києва (справа №761/2039/24) Перевіряючи обставини справи, судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей: - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 30.05.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві (а.с. 15); - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про народження виданого повторно серії [NUMBER] , виданого 05.04.2023 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 16). Разом з тим, звертаючись з позовом до суду, позивач, як на підставу для його задоволення, вказувала, що сторонами не досягнуто згоди про сплату аліменти на утримання дітей відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дитини, хоча вказаний обов`язок відповідача, як батька, передбачений ст. 180 СК України. Як вбачається з матеріалів справи неповнолітні діти сторін [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та позивачка зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади №2024/004702119 від 09.05.2024, 2024/004736942 від 10.05.2024 (а.с. 17, 18). Відомостей про доходи відповідача матеріали справи не містять. Водночас, доказів, які б свідчили як про безумовну відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу на утримання своєї малолітньої дитини, так і те, що він є непрацездатною особою, останнім до суду не надано. Так, відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Тлумачення положень статті 180 СК України свідчить, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні,чи їх шлюб розірвано. При цьому, аналіз глави 15 СК України дозволяє зробити висновок, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Суд критично оцінює обґрунтування відзиву, що відповідачем здійснюється догляд та піклування за своїм літнім батьком [PERSON] , 1945 року народження, який є інвалідом першої групи і потребує постійної сторонньої допомоги, оскільки відповідачем не надано відповідних доказів на підтвердження здійснення ним такого догляду, а довідка [INFO] від 16.08.2024 №07/1774 відповідно до якої [PERSON] надана відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізації» вказаного факту не підтверджують. Частиною другою статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як передбачено ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: - дітей віком до 6 років - 2563 гривні; - дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Згідно із з положеннями ч. 1, 2 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Стягнення аліментів у частці заробітку (доходу) батька, матері має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти по можливості той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками. Згідно із ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини (стаття 12 Закону). Згідно із ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В той же час, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, зокрема положення ст. 182 Сімейного кодексу України, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу). Таки чином, враховуючи, що матеріалами справи підтверджується відсутність перешкод для виконання відповідачем обов`язку по утриманню власної дитини, враховуючи часткове визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, а саме стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 27.05.2024 року і до досягнення сином [PERSON] повноліття, а вподальшому стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття. При цьому, слід зазначити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів. В порядку, визначеному 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави в сумі 1211,20 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved