Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги наступним. Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 15.02.2007 у справі №2-1977/2007 з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання їх спільного сина, [PERSON] [INFO] , у розмірі від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. З метою примусового виконання зазначеного рішення суду постановою старшого державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ м. Києва від 06.12.2012 відкрите виконавче провадження [NUMBER]. У зв`язку з простроченням сплати аліментів відповідачем утворилась заборгованість, яка за період з жовтня 2019 року по дату набуття дитиною повноліття ( [INFO] ) склала 239 582,68 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком державного виконавця. Представник позивача зазначив, що станом на дату звернення з позовом до суду пеня за прострочення сплати аліментів склала 239 582,68 грн., а тому просить стягнути з відповідача зазначену суму на користь [PERSON] . Провадження в справі відкрито 01.03.2024, відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В адрес суду надішли пояснення від [PERSON] щодо заявлених позивачем вимог. Відповідач вважає, що він не може нести відповідальність за прострочення аліментів, через відсутність своєї вини в скоєному порушенні. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що державним виконавцем, в провадженні якого перебуває ВП [NUMBER] про стягнення аліментів, не повідомляв відповідача про факт наявності заборгованості та її розмір. Крім того, відповідачем додано докази здійснення після відкриття провадження у справі виплат на часткове погашення своєї заборгованості з аліментів. Представником позивачки 18.09.2024 через систему «Електронний суд» подана заява з процесуальних питань, в якій викладено заперечення проти письмових пояснень відповідача, а також заперечення проти заявлених відповідачем клопотань. В судовому засіданні, представник позивача підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач заперечив проти позову, посилаючись на невірно на його думку зроблений державним виконавцем розрахунок заборгованості з оплати аліментів та не врахування частини зроблених ним платежів. До того ж, за твердженням відповідача, під час дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби та протягом правового режиму воєнного стану у відповідача істотно зменшились фінансові можливості щодо утримання спільної з позивачкою дитини, в тому числі з огляду на наявність у нього іншої сім`ї та дитини від іншого шлюбу. Щодо поточних матеріальних потреб його спільної з відповідачкою дитини йому невідомо, оскільки відповідачка із сином виїхали за кордон від початку збройної агресії РФ проти України. Представник відповідача проти позову заперечив, оскільки державний виконавець не повідомляв відповідача про наявність заборгованості, що на його думку виключає відповідальність відповідача через відсутність вини у невиплаті аліментів. Крім того, з огляду на часткові погашення заборгованості з аліментів, здійснені відповідачем після відкриття провадження у справі, на думку представника відповідача, розрахунок пені має бути докорінно змінений у бік зменшення станом на дату прийняття рішення у справі. Вислухавши доводи учасників справи, дослідивши надані докази, та надавши їм відповідну оцінку суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 15.02.2007 у справі №2-1977/2007 з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання їх спільного сина, [PERSON] [INFO] , у розмірі від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. На виконання рішення видано виконавчий лист. Постановою державного виконавця Святошинського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м.Київ) відкрито виконавче провадження [NUMBER]. Згідно з довідки-розрахунку, у відповідача за період з жовтня 2019 року по 11.10.2023 утворилась заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 239 582,68 гривень. 11.10.2023 дитина відповідача досягла 18-річного віку, проте згідно з повідомленням ВДВС Святошинського РУЮ м. Києва згадане виконавче провадження станом на дату розгляду справи в суді не закінчене в зв`язку з наявністю заборгованості з аліментів у боржника (відповідача). За положеннями ч.4 ст.194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Декларація прав дитини, прийнята резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року,в якості одного з керівних принципів у сфері захисту прав дітей проголошує найкраще забезпечення інтересів дитини для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання; насамперед таку відповідальність несуть її батьки. Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає цей принцип як дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ч.6 даної статті батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Сплата аліментів є одним із способів виконання вказаного зобов`язання щодо утримання дитини. Так, згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, зобов`язання відповідача як батька дитини є абсолютним, безумовним та існує в силу самого факту батьківства. Виконання такого зобов`язання не може бути поставлене у залежність від факту повідомлення або не повідомлення відповідачеві державним виконавцем про наявність заборгованості із сплати аліментів. Рішення суду про стягнення з відповідача аліментів та виконавче провадження з виконання такого рішення є інститутами примусової реалізації вказаного зобов`язання. До того ж, будучи ознайомленим з рішенням суду про стягнення аліментів (в якому визначено частку з доходів відповідача, яку належить сплачувати в якості аліментів), відповідач,

Outcome: approved