Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-19 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідачки про стягнення суми боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що умови обслуговування рахунків фізичної особи у позивача опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення, з якими клієнти банку повинні ознайомлюватись не рідше одного разу на місяць. Так за п. п. 2.1, 2.4, 2.5 п. 3 розділу IІ таких Умов для надання послуг Банк видає Клієнту картку, а підписанням анкети-заяви клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. За п. 5.3 розділу II Умов сторони домовилися, що Банк має право, на власний розсуд, переглядати ліміт до використання в межах суми Ліміту кредитування. За п. 5.9 Умов на суму наданого кредиту Банк нараховує відсотки. На підставі п. 5.11 Умов клієнт зобов`язаний щомісяця сплачувати мінімальний платіж в розмірі та в термін, зазначені в мобільному додатку. Згідно з Тарифами банку базова відсоткова ставка становить 3,1 % на місяць. Так відповідно до п. 5.15 Розділу II Умов при виникненні прострочених зобов`язань за кредитом клієнт сплачує банку відсотки в подвійному розмірі. Вказував, що 24.06.2020 року відповідачка звернулась до банку, підписавши анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, яка разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, та підтвердила, що ознайомилась та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів. На підставі укладеного договору відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок в розмірі 60000 грн. Натомість, відповідачка не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Загальний розмір заборгованості відповідачки становить 71650,95 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту. На підставі переліченого просив суд стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість у вказаному розмірі та витрати з оплати судового збору. Ухвалою суду від 27 листопада 2024 року при відкритті провадження у справі судом було визначено проводити розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи. Представник позивача, Мєшнік К.І., в позовній заяві просив провести розгляд справи без його участі. Відповідачка, [PERSON] , будучи повідомленою про наявність позову АТ «Універсал банк» до неї про стягнення боргу, своїм правом на подання відзиву на позов не скористалась. Таким чином суд, дослідивши матеріали справи, вважає поданий позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. 634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того суд вказує, що за п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до змісту ч. 1-5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. За ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. На підставі ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З урахуванням викладеного вмотивування суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК). Головне, щоб електронний договір включав усі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним через недодержання письмової форми в силу прямої вказівки закону. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Отже, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є комбінацією цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічна правова позиції була викладена Верховним Судом у постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19. Факт укладення договору кредитування 24.06.2020 року між сторонами по справі підтверджується копією анкети-заяви від 24.06.2020 року про надання банківських послуг, за якою АТ "Універсал банк" надав [PERSON] кредитний ліміт зі сплатою відсотків за використання грошових коштів у передбаченому Тарифами банку розмірі. При цьому своїм підписом відповідачка підтвердила своє ознайомлення та згоду на те, що така анкета-заява разом із Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, та підтвердила, що ознайомилась та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, до яких не має заперечень. Таким чином суд дійшов висновку, що договір 24.06.2020 року, був підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису, чим підтверджено його укладання сторонами такої угоди, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт позивача за допомогою логіну та пароля договір між сторонами не був би укладений, тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Відповідно до п. 5.3, 5.11, 5.15, 5.16 Розділу II Умов і правил обслуговування фізичних осіб сторони домовилися, що Банк має право на власний розсуд переглядати ліміт до використання в межах суми Ліміту кредитування. На суму наданого кредиту Банк нараховує відсотки, а клієнт зобов`язаний щомісяця сплачувати мінімальний платіж в розмірі та в термін, зазначені в мобільному додатку. При виникненні прострочених зобов`язань за кредитом клієнт сплачує банку відсотки в подвійному розмірі, а при порушенні терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів банк на залишок боргу нараховує штраф та пеню відповідно до тарифів. Згідно із Умовами кредитування та Тарифами банку базова відсоткова ставка становить 3,1 % на місяць, а збільшена відсоткова ставка - 6,2 % на місяць, яка розраховується у випадку наявності простроченої заборгованості. Факт встановлення кредитного ліміту банком відповідачці в розмірі 60000 грн. підтверджується наданим представниками АТ "Універсал банк" розрахунком боргу. За ст. 599 ЦК зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тому, враховуючи умови договору від 24.06.2020 року, суд дійшов висновку, що угода між сторонами про надання споживчого кредиту повинна виконуватись згідно діючого законодавства та умов укладеного між сторонами договору. Згідно із розрахунком позивача вбачається, що у відповідачки станом на 25.08.2024 року мається заборгованості перед АТ "Універсал банк" за кредитним договором від 24.06.2020 року у загальному розмірі 71650,95 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту. Таким чином факт наявності заборгованості у позичальника у встановленому судом розмірі з кредиту підтверджується умовами договору кредитування від 24.06.2020 року. Отже, підсумовуючи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ "Універсал банк", заявлені до відповідача, підлягають задоволенню шляхом стягнення на користь банку з позичальника боргу за кредитним договором від 24.06.2020 року в сумі 71650,95 грн. На підставі ст. 141 ЦПК з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача витрати АТ «Універсал банк» зі сплати судового збору в сумі 3028 грн.

Outcome: approved