Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

20.11.2024 [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи тим, що вона перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від спільного проживання вони мають сина [PERSON] , [INFO] . Причиною звернення до суду з даним позовом є те, що сімейне життя з відповідачем не склалося, вони втратили взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного, у них відсутні спільні інтереси та наявні різні погляди на життя. Останнім часом чоловік почав принижувати її та чинити відносно неї фізичне насильство у присутності дитини. Вона разом із сином переїхала на орендовану квартиру, тому на даний час ведення спільного господарства та сумісне проживання між ними припинено, та за її переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає і це суперечить її інтересам та інтересам дитини. Оскільки шлюб носить формальний характер, просила шлюб, зареєстрований 15 вересня 2018 року у Білоцерківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1291, розірвати. 21.11.2024 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове зсідання на 19.12.2024 - 09:00 год та витребувано у [PERSON] оригінал свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.09.2018. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце засідання повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили. 10.12.2024 відповідач - [PERSON] подав до суду заяву, в якій зазначив, що підстави розірвання шлюбу зазначені позивачкою він визнає частково, ним не визнаються обставини щодо\~ вчинення ним над позивачкою фізичного насильства та щодо спільної домовленості про визначення місця проживання дитини. Тому, він просить розглядати справу за його відсутності та винести рішення про розірвання шлюбу. 19.12.2024 позивачка - [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] » та стягнути з відповідача судові витрати. Також, подала до суду оригінал свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.09.2018, на виконання ухвали суду від 21.11.2024. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України за умов неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4\~ ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 15 вересня 2018 року у Білоцерківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1291; від спільного проживання мають сина [PERSON] , [INFO] ; проживають окремо, сімейно шлюбні стосунки не підтримують, втратили взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного, що підтверджено матеріалами справи та визнається відповідачем. Позивачка, у підтвердження позовних вимог, вказує на те, що відповідач її принижує та чинить відносно неї фізичне насильство у присутності дитини, однак до суду не надано жодного доказу на підтвердження даних обставин, тому суд не має можливості дійти висновку про їх наявність. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони мають стійке волевиявлення щодо розірвання шлюбу, сім`я розпалась остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить їх інтересам, а примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка заявила клопотання про залишення їй після розірвання шлюбу прізвища « [PERSON] », тому суд, враховуючи положення ст. 113 СК України, дійшов висновку, що дане клопотання підлягає до задоволення. Щодо питання про визначення місця проживання дитини, то воно вирішується відповідно до вимог ст. 7, 19, 160, 161, 171 СК України за наявності спору, з урахуванням вимог ст. 4,13,174-177 ЦПК України, тобто, у загальному порядку встановленому законодавством України. Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч.1 ст. 142 ЦПК України, в разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні суду вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору сплаченого при поданні позову. Позивачка сплатила при подачі позову судовий збір у розмірі 1211,20 грн, таким чином, враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, з відповідача на користь позивачки стягуються судові витрати у розмірі 605,60 грн та підлягають поверненню позивачці з державного бюджету 50 % судового збору сплаченого при поданні позову в розмірі 605,60 грн.

Outcome: approved