Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

18.09.2024 позивач [PERSON] звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із позовною заявою, у якій просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, що зареєстрований 12.07.2016 Жовтневим районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №458. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 12.07.2016 між позивачем та відповідачем укладено шлюб та у них [INFO] народилася донька [PERSON] . Позивач вказує, що фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинились з моменту народження дитини, незважаючи на те, що вони проживали разом, у нього з відповідачем різних поглядів на сімейне життя та виховання дитини, у зв`язку з чим виникали конфлікти, відносини погіршилися та вони вирішили припинити ведення спільного господарства. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим, оскільки між ним та відповідачем відсутні приязні відносини, довіра, взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги один до одного. Також позивач зазначає, що, без його відому та попередження, 11.09.2024 відповідачка разом з малолітньою донькою виїхала з їхнього спільного місця проживання за кордон, їх місце перебування на теперішній час, позивачу невідомо. Позивач вважає, що за таких умов шлюб необхідно розірвати, примирення неможливе. Після виконання судом вимог частин шостої та восьмої статті 187 ЦПК України, ухвалою суду від 11.11.2024 відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження. Розгляд справи призначено на 11.12.2024 о 09:30, про що повідомлено сторін. 11.12.2024 до суду позивачем подано заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позивні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити, а також просить долучити до матеріалів справи: талон-повідомлення єдиного обліку №14937 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію; лист Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, адресований позивачу на його звернення щодо стану розшукових дій відносно [PERSON] та [PERSON] , згідно якої заведено ОРС «Розшук» щодо вказаних осіб та першочерговими заходами встановлено, що вони перетнули кордон на пункті пропуску Устилуг, 12.09.2024 о 02:28. У призначене судове засідання, сторони не з`явилися. За відсутності доказів про вручення відповідачу судової повістки про виклик до суду, копії ухвали суду про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви, розгляд справи було відкладено на 23.12.2024 о 13:45, про що було повідомлено сторін, а відповідача, додатково, у порядку, встановленому частиною одинадцятою статті 128 ЦПК України шляхом розміщення на сайті Вишгородського районного суду Київської області оголошення про її виклик до суду на 23.12.2024. У судове засідання, призначене на 23.12.2024 о 09:30, сторони не з`явилися. Як убачається із матеріалів справи, конверт, надісланий на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, як внутрішньо переміщеної особи, із судовою повісткою про виклик до суду, копією ухвали суду про відкриття провадження у справі та копією позовної заяви з додатками, повернувся до суду без вручення адресату з причин «за закінченням терміну зберігання». Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутності сторін, суд враховує заяву позивача від 11.12.2024 про розгляд справи у його відсутності, положення статті 223 ЦПК України, вжиті судом заходи забезпечення участі відповідача під час розгляду справи у суді, а також, що відповідно до частини одинадцятої статті 128 ЦПК України,\~з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Крім цього, копію ухвали суду про відкриття проваджену справі надіслано для оприлюднення у Єдиному державному реєстрі судових рішень та уся інформація щодо цього судового провадження міститься на сайті «Судова влада України». Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Статтею 174 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 12.07.2016 перебувають у шлюбі, зареєстрованому Жовтневим районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №458. Позивач та відповідач є батьками дитини [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинилися, у них різні погляди на сімейне життя та виховання дитини, між ними відсутні приязні відносини, довіра, взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги один до одного, у зв`язку з чим збереження шлюбу є неможливим. Як убачається із листа Вишгородського РУП ГУПН в Київській області від 07.10.2024, здійснюються розшукові заходи щодо встановлення місця знаходження [PERSON] та [PERSON] , які 12.09.2024 о 02:28 перетнули кордон на пункті пропуску Устилуг. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У статті 12 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-якої обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини третьої статті 105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з частиною першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до\~статті 112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із статтею 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, проте, як встановлено судом, позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем, а відповідачем це не заперечується. Позивач скористався наданим правом та звернувся до суду з позовом у даній справі, наполягає на розірванні шлюбу. Сторони не виявили бажання примиритись. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи,які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечитиме інтересам позивача, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved