Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

У листопаді 2024 року позивач за представництва свого адвоката Шпака Володимира Івановича звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 03 липня 2020 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого подружжя має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , однак сімейне життя з відповідачем перестало складатись через те, що впродовж часу перебування у шлюбі подружнє життя між сторонами значно ускладнилось, а згодом стало взагалі неможливим. Позивач зазначає, що з весни 2024 року сторони припинили спільне подружнє життя, не ведуть спільного господарства та не мають спільних інтересів. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просив шлюб розірвати. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2024 року, після усунення недоліків, позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 02 грудня 2024 року через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначається, що відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, проте відповідач зазначила, що шлюбні відносини припинені з 01 серпня 2024 року. До 01 серпня 2024 року сторони проживали разом і вели спільне господарство. Після розірвання шлюбу спільна дитина сторін проживатиме з відповідачем, при цьому остання не заперечує проти спілкування позивача із сином, його участі у вихованні сина, натомісь відповідач заперечує факт постійного проживання позивача з сином. Відповідач вважає, що залишення малолітнього сина з позивачем (батьком) на тривалий період є неможливим у зв`язку із періодичним зловживанням позивачем алкогольними напоями, що і стало причиною припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу. Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, позивач в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Шпак В.І., за відсутності обмежень у повноваженнях, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності, в якій також зазначив, що позов підтримують у повному обсязі та наполягають на його задоволенні. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Тесля А.М., за відсутності обмежень у повноваженнях, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її та відповідача відсутності, в якій також зазначила, що не заперечує проти розірвання шлюбу, при ухваленні рішення у зазначеній справі просила врахувати обставини, що викладені у відзиві, а також просила відновити відповідачу дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи принцип диспозитивності за ст. 13 ЦПК України, приходить до висновку про ухвалення у судовому засіданні рішення про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 03 липня 2020 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 429, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 03 липня 2020 року, залученим до матеріалів справи в копії (а.с. 11). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 12). Сімейне життя не склалося через відсутність інтересів, взаєморозуміння та поваги, зникнення почуття любові, а також через те, що впродовж часу перебування у шлюбі подружнє життя між сторонами значно ускладнилось, а згодом стало взагалі неможливим, внаслідок чого з весни 2024 року шлюбні відносини між сторонами погіршилися та остаточно шлюбні відносини припинені з 01 серпня 2024 року і з цього часу сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України\~ дружина\~ та\~ чоловік\~ зобов`язані\~ спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими\~ членами\~ сім`ї\~ на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин,\~примушування до їх збереження,\~в тому числі примушування до статевого\~зв`язку за\~допомогою фізичного\~або психічного насильства,\~є порушенням права\~дружини,\~чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В ході розгляду справи, судом перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні сторін. Вирішуючи справу,\~суд зважає\~на особливий\~характер сімейних\~відносин та\~їх об`єктивну\~недоступність для\~оточуючих,\~при цьому,\~бере до\~уваги наявність\~у подружжя\~малолітнього сина\~ [PERSON] ,\~враховує також\~його інтереси\~та зазначає\~про те,\~що задля\~охорони його\~інтересів є\~кращим проживання\~в повній\~родині,\~проте зауважує,\~що зазначені\~вище та\~дійсні причини\~позову про\~розірвання шлюбу,\~категоричне заперечення\~як позивача\~так і\~відповідача проти\~збереження шлюбу, вочевидь свідчать про те, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, що мають істотне значення, тому відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Про розподіл судових витрат на свою користь позивач не клопотав, тому судові витрати з відповідача не стягуються. Оскільки згідно зі ст.\~113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за можливе відновити відповідачу після розірвання шлюбу дошлюбне прізвище « [PERSON] ». На підставі викладеного,

Outcome: approved