Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2.3601 га, що розташована на території Грабівської сільської ради Кодимського (на даний час Подільського) району Одеської області, що належала на праві власності померлому [INFO] [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є спадкоємцем за заповітом після померлого та у встановлений законом строк вона прийняла спадщину, звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою. Проте не може оформити право власності на земельну ділянку, оскільки у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на цей об`єкт нерухомого майна. В свою чергу, відповідач не спілкується з нею та до нотаріуса не з`являється. У зв`язку з цим, з метою захисту своїх спадкових прав, вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Кодимського районного суду від 10.01.2024 року у даній цивільній справі відкрито провадженням та справу призначено до розгляду у загальному позовному провадженні, а також витребувано докази з Кодимської державної нотаріальної контори (втому числі зі Спадкового реєстру). В підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилась, однак надала до суду заяву від 17.12.2024 року про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила про підтримання заявлених позовних вимог в повному обсязі. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, натомість надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Крім того, згідно ч.4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у матеріалах цивільної справи письмові докази, в їх сукупності, належить дійти до наступного виснвоку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . Ця обставина підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.02.2022 року. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2.3601 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер: 5122581600:01:001:0373), яка розташована на території Грабівської сільської ради Кодимського (зараз Подільського) району Одеської області, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 89449964 від 13.06.2017 року та Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ5104369852017 від 20.04.2017 року. Відповідно припису ч. 5 ст. 12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей, що містяться в цьому реєстрі. За життя, а саме 13.11.2018 року, [PERSON] , склав заповіт, за яким заповів [PERSON] земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,3601 га (кадастровий номер: 5122581600:01:001:0373), розташовану на території Грабівської сільської ради Кодимського (зараз Подільського) району Одеської області, про що свідчить копія відповідного заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Грабівської сільської ради Кодимського району Одеської області Рябою Оксаною Степанівною та зареєстрованого в реєстрі за № 39. Зазначений заповіт не змінювався та не скасовувався, що вбачається зі змісту листа № 671/02-14 від 10.12.2024 року (вхідн. №7267/24 від 11.12.2024 р.) за підписом державного нотаріуса Кодимської державної нотаріальної контори Налдіної М.М. Згідно ч.1 і 2 ст. 1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Стаття 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст. 1220 ЦК України). У відповідності до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно доч.1ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як встановлено судом, позивач [PERSON] у встановлений законом строк прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] , звернувшись до нотаріуса із відповідною заявою, про що свідчить лист-повідомлення Кодимської державної нотаріальної контори від 20.12.2024 року № 671/02-14. Крім того, цю спадщину в аналогічний спосіб прийняв відповідач як спадкоємець за законом. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. В свою чергу абзацом 2 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 передбачено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Однак, при відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме на земельну ділянку наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Грабівської сільської ради Кодимського (зараз Подільського) району Одеської області за межами села загальною площею 2.3601 га (кадастровий номер : 5122581600:01:001:0373), позивач [PERSON] позбавлена можливості оформити своє право на прийняту спадщину шляхом одержання в нотаріальній конторі відповідного свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується змістом вище згаданого листа Кодимської районної державної нотаріальної контори від 27.12.2022.11.2023 року № 605/02-14, яким позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності у порядку спадкування та роз`яснено про необхідність звернення до суду для вирішення питання прийняття спадщини. При наданні оцінки листам нотаріусів, у яких зазначено про причини невидачі спадкоємцям свідоцтв про право на спадщину, необхідно виходити із їх змісту та відповідно враховувати підстави зазначені нотаріусами, при цьому істотне значення мають підстави, які унеможливлюють у будь-якому випадку в майбутньому видачу таких свідоцтв нотаріусами, тому при наявності таких підстав незалежно від форми відповіді нотаріуса лист чи постанова про відмову у видачі свідоцтва, необхідно виходити з того, що у спадкодавця можливість оформити спадщину у нотаріуса відсутня (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 369/8878/16-ц). Відмова в отриманні спадкових прав не постановою нотаріуса, а листом, не може бути перешкодою позивачці для захисту своїх прав у судовому порядку (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 04 травня 2020 року у справі № 707/1309/15-ц). В свою чергу сам відповідний лист нотаріальної контори є фактично відмовою у видачі свідоцтва про право на спадщину (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 613/1289/17). Частина 1 ст. 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ураховуючи вище викладене суд вважає, що заявлений позивачем позов обґрунтований, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Outcome: approved