Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] з позовом про встановлення факту самостійного виховання дитини. В обгрунтування\~позову позивачка\~зазначила,\~що уперіод 10.02.2007 року до 19.10.2017 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] і від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON] , [INFO] . Зареєстрований шлюб 10.02.2007 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис за № 57, розірвано, на підставі заочного рішення Ленінським районним судом м. Дніпропетровська від 23.01.2018 року справа № 205/6060/17. Після розірвання шлюбу донька проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні, оскілки [PERSON] ухиляється від виконання батьківського обов`язку. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.02.2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на доньку у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з серпня 2015 року. З цього ж року батько - [PERSON] припинив спілкування з дочкою. Жодного разу батько не бачився з дитиною, не телефонував та не приймав участі у її вихованні. Донька весь час була та є зареєстрована за адресом заявниці за адресом: [ADDRESS] . Станом на 01.03.2024 року, згідно виконавчого листа №2/205/709/17 від 02.03.2017 року, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів становить 238 404,05грн. Крім того, факт самостійного виховання дитини підтверджується актом обстеження житлових умов №262 від 28.03.2024 року квартальним головою зі свідками. Просить встановити факт самостійного виховання дитини [PERSON] доньки [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача - [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Представник позивачки [PERSON] , [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним у позові. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив. У відповідності до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до положень частини першої\~статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 10.02.2007 р., актовий запис №57, копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 06.04.2018 р. №00019911219, [PERSON] та [PERSON] 10.02.2007 р. зареєстрували шлюб. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] (а.с.16, 15). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 26.09.2007 р., актовий запис №1278, [PERSON] народилася [INFO] . Батьки: батько - [PERSON] мати - [PERSON] (а.с.17). Згідно відомостей про розірвання шлюбу, на підставі заочного рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 23.01.2018 р. №205/6060/17, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.29). Згідно рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 15.02.2017 р. № 205/9657/16-ц, \~позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів\~задоволено. Стягуто з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] , на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття [PERSON] [INFO] , починаючи стягнення з 27.12.2016 року. Згідно довідки Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) від 01.01.2024 р. №83257/1 ВП №53525867, заборгованість по аліментах за виконавчим листом №2/205/709/17 від 02.03.2017 р. станом на 01.03.2024 р. становить 2038404,05 грн. (а.с.14, 23-24). Згідно довідок з місця проживання особи від 28.07.2015 р., 30.01.2006 р., довідки №2684 просклад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні / будинку осіб від 05.04.2024 р., [PERSON] , [INFO] уповноважений власник, [PERSON] , [INFO] донька, [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.19, 20, 26). Згідно акту обстеження житлових умов №262 від 28.03.2024 р., в.о. голови квартального комітету №22 Новокодацького району м.Дніпра, за адресою: [ADDRESS] , дійсно зареєстрована та проживає [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] (а.с.25). Відповідно до вимог ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. У відповідності до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Конвенція про права дитини в п. 3 ст. 9 закріпила принцип, за яким держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно ч. 1ст. 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Статтею 141 СК України та ч. 3 ст.11 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно дост. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ізст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтеюст. 153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ч. 1ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті, в якій зазначено, що той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, крім того з батьків, до якого застосовуються заходи примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця, з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, та у разі, якщо йому відомо місце проживання іншого з батьків, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, інформує його шляхом надсилання рекомендованого листа про тимчасовий виїзд дитини за межі України, мету виїзду, державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі. Суд зазначає, що надані суду письмові докази підтверджують факт ухилення батька від участі у вихованні дитини. Зважаючи на викладене, а також на те, що позивачка належними та допустимими доказами довела, що вона самостійно виховує та утримує свою неповнолітню дитину, тобто взагалі без участі іншого з подружжя у житті дитини, суд дійшов висновку про достатність необхідних умов для встановлення факту самостійного виховання матір`ю неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме сплачений судовий збір в сумі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved