Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

У липні 2024 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся з позовом представник [PERSON] до [PERSON] про визнання шлюбу недійсним, у якому просив суд Визнати недійсним шлюб, укладений між громадянкою України [PERSON] та громадянином Народної Республіки [PERSON] , зареєстрований 24.06.2021р. Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 1329. Позов обґрунтований тим, що у квітні 2021 року позивачка, [PERSON] , в соціальній мережі «Інстаграмм» познайомилась з громадянином Народної Республіки Бангладеш [PERSON] . Під час спілкування у соціальній мережі [PERSON] зазначив, що він займається оформленням посвідки на право проживання в Україні, проте має труднощі з документами. Тому [PERSON] запропонував [PERSON] укласти з ним фіктивний шлюб, який надасть йому змогу отримати таку посвідку. За таку послугу відповідач обіцяв сплатити позивачці 1 000 доларів США. Оскільки [PERSON] на той час була у дуже скрутному матеріальному становищі, вона погодилась на пропозицію відповідача. В травні 2021 року [PERSON] разом з [PERSON] вперше зустрілися біля Приморського відділу ДРАЦС у м. Одесі та подали заяву на реєстрацію шлюбу. Вдруге сторони зустрілися 24.06.2021р. у Приморському відділі ДРАЦС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), де зареєстрували свій шлюб, про що було складено актовий запис № 1329. При цьому в той же день перед укладенням шлюбу на вимогу позивачки відповідач підписав розписку, в якій зобов`язався сплатити [PERSON] грошові кошти у розмірі 1 000, 00 доларів США та розірвати шлюб після отримання посвідки на проживання в Україні. Після реєстрації шлюбу сторони жодного разу не бачились. З січня 2023 року позивачка намагалась зв`язатись з відповідачем для того, щоб домовитись з ним з приводу розірвання шлюбу. Проте телефон за номером + [NUMBER] наразі знаходиться поза зоною досяжності, а профіль відповідача в соціальній мережі «Інстаграмм» був видалений. За таких обставин позивачка змушена звернутись до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 12.08.2024 року по справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у підготовчому засіданні на 18.09.2024 року. Вирішено питання щодо витребування доказів. В підготовче судове засідання, яке призначене на 18.09.2024 року сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 18.09.2024 року по справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.10.2024 року. Позивачка в судове засідання не з`явилась, про місце, дату та час судового розгляду повідомлялась належним чином. Адвокатка Поліщук А.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 24 червня 2021 року перебувають у зареєстровнаому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 1329. З позовної заяви вбачається, що позивач за винагороду вирішила укласти з іноземцем фіктивний шлюб, та 24.06.2021 року одружилась з відповідачем. Позивачка зазначає про те, що шлюб було укладено без наміру створення сім`ї, в день перед укладенням шлюбу на вимогу позивачки відповідач підписав розписку, в якій зобов`язався сплатити [PERSON] грошові кошти у розмірі 1 000, 00 доларів США. Реєстрація шлюбу відповідачу була необхідна для легалізації його перебування на території України, отримання на його підставі спочатку посвідки на тимчасове проживання, а у подальшому отримання дозволу на імміграцію в Україну та посвідки на постійне проживання у нашій державі. Частинами 1, 2 ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Реєстрація шлюбу з особою, яка визнана недієздатною, а також з особою, яка з інших причин не усвідомлювала значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, має наслідки, встановлен істаттями 38-40 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка. Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства. Шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя. Відповідно до абзацу 2 п. 13постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»за рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі фіктивності (ст. 40 СК України). Шлюб не може бути визнано недійсним, якщо на момент розгляду справи відпали обставини, які засвідчують відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім`ю. Таким чином, встановлені у справі обставини свідчать про те, що позивач уклала шлюб без намірів створити сім`ю, тобто шлюб носив фіктивний характер. Причини реєстрації фіктивного шлюбу можуть бути різними, як правило вони пояснюються та обумовлюються бажанням отримати певні права, підставою виникнення яких самостійно чи у складі інших юридичних фактів є шлюб, наприклад, отримання спадщини, житлової площі тощо. У випадку встановлення фіктивності шлюбу намір визначається стосовно речей неправового характеру - бажання проживати разом, вести спільне господарство, дбати про добробут та моральний стан сім`ї тощо. Саме по речах неправового характеру, що супроводжують відносини осіб після реєстрації шлюбу, можна визначити намір осіб щодо шлюбу. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 752/2337/16-ц. Зі змісту шлюбно-сімейних правовідносин, поняття шлюбу, а також положень Сімейного кодексу України вбачається, що при розгляді спорів щодо фіктивності шлюбу судам необхідно встановити всі обставини справи, зокрема, стосунки подружжя до шлюбу, його тривалість, спільне проживання, у разі тимчасового або роздільного проживання, його причини, ведення господарства подружжям у шлюбі, набуття спільного майна, інші докази, які б свідчили про бажання створити сім`ю чи про його відсутність. Суд вважає, що у сторін не було наміру на створення сім`ї. Шлюб був зареєстрований лише з метою отримання відповідачем дозволу на проживання в Україні, а відтак є фіктивним. Відповідно до ст. 44 СК України у випадках, передбачених статтями 39-41 цього Кодексу, шлюб є недійсним від дня його державної реєстрації. Частиною 1 ст. 45 СК України передбачено, що недійсний шлюб (стаття 39 цього Кодексу), а також шлюб, визнаний недійсним за рішенням суду, не є підставою для виникнення у осіб, між якими він був зареєстрований, прав та обов`язків подружжя, а також прав та обов`язків, які встановлені для подружжя іншими законами України. З огляду на наведене, суд вбачає наявність підстав для визнання шлюбу, зареєстрованого 24 червня 2021 р., недійсним з моменту його реєстрації.

Outcome: approved