Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

Підстави заявлених позовних вимог. [PERSON] та [PERSON] , яка також діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON] звернулися із позовом до Територіальної громади м.\~Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, третя особа: Комунальне підприємство «Запоріжремсервіс» та Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району про визнання права користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачки посилаються на наступні обставини. [PERSON] та її донька [PERSON] , а також її малолітній онук проживають у кімнаті 10 квартири [ADDRESS] з серпня 2015 року. Вони заселилися у вказану квартиру за згоди її наймача [PERSON] , яка була її далекою родичкою. Весь цей час вони користувалися зазначеним житловим приміщенням, оплачували послуги, робили поточні ремонти. З [PERSON] вони проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, спільно утримували та дбали про квартиру. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті останньої, вони залишилися проживати та користуватися зазначеним житловим приміщенням. Іншого житла у власності або користуванні вони не мають. Останнім їхнім місцем проживання було: [ADDRESS] , де вони проживали до літа 2015 року, однак, рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 27.11.2018 року вони визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняті з реєстрації. [ADDRESS] не приватизована та знаходиться в комунальній власності. Позивачі вселилися до вказаного жила за згоди наймача та протягом майже восьми років добросовісно, відкрито користувалися житловим приміщенням, у зв`язку із чим просять визнати за ними право користування вказаною кімнатою з серпня 2015 року. Згідно відзиву представник відповідача за довіреністю Різник Ю.М. заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивачі не надали доказів, що підтверджують факт родинних відносин з померлою квартиронаймачкою [PERSON] . За тривалий час ніхто не був зареєстрований в кімнаті квартиронаймача, а отже квартиронаймач за життя не бажав реєструвати Позивачів з невідомих підстав. У судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги у повному обсязі, а також підтвердили обставини, які викладені в позовній заяві. У судовому засіданні пояснили, що так склалося, що у них немає власного жила, до 2015 року вони також проживали у родичів. Однак, останні продали житло і їм довелося шукати інше житло. Сестра чоловіка [PERSON] у 2015 році запропонувала переїхати до неї. Вона проживала в одній кімнаті, а вони в другій. Згодом чоловік помер. [PERSON] почала хворіти на цукровий діабет, вони їй допомагали, доглядали за нею. Представник відповідача позовні вимоги не визнала у повному обсязі, посилаючись обставини, викладені у відзиві. Представник органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району Салата Н.Т. просила позов задовольнити, посилаючись на те, що малолітній [PERSON] , [INFO] мешкає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується письмовими доказами та показами свідків. Відсутність реєстрації місця проживання дитини порушує її інтереси, суттєво обмежує реалізацію його прав, гарантованих Конституцією. Свідок [PERSON] у судовому засідання пояснила, що вона з 1951 року проживає за адресою: [ADDRESS] . У квартирі [ADDRESS] за цією ж адресою проживала [PERSON] та її донька [PERSON] . Але [PERSON] померла. З 2015 року до [PERSON] переїхали [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] проживала в одній кімнаті, а позивачі в другій. З часом [PERSON] почала хворіти, а [PERSON] та [PERSON] їй допомагали, доглядали за нею. [PERSON] померла приблизно рік тому. У [PERSON] був чоловік, який також помер. Одну кімнату отримував за ордером він. Свідок [PERSON] пояснив, що проживає за адресою: [ADDRESS] з 1974 року. У квартирі [ADDRESS] за цією ж адресою проживала до моменту смерті наймач квартири [PERSON] . Приблизно у 2015 році до неї переїхали родичі - позивачі у справі. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні правовідносини. Основним квартиронаймачем кімнати [ADDRESS] була [PERSON] . Даний факт не було спростовано відповідачем. [INFO] померла [PERSON] , що підтвердили свідки у справі. Факт проживання [PERSON] , [PERSON] та малолітнього [PERSON] , [INFO] підтверджується наступними письмовими доказами: - згідно довідки № 1491 про реєстрацію місця проживання від 29.11.2018 року [PERSON] з 05 грудня 2012 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19); - листом начальника відділу по Заводський району служби (управління) у справах дітей ЗМР № П-61 від 12.04.2023, з якого вбачається, що родина [PERSON] , 1979 р.н., в якій виховується малолітній [PERSON] , [INFO] , які мешкають за адресою: [ADDRESS] , перебувала на обліку у відділі по Заводському району служби (управління) у справах дітей ЗМР з 30.10.2018 по 04.01.2023, як така, що опинилась у складних життєвих обставинах. Спеціалістами відділу по Заводському району було обстежено умови проживання родини за вищевказаною адресою (а.с. 20); - з акту обстеження умов проживання від 11.04.2023 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] проживає: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , 1979 р.н. мати та [PERSON] , 1955 р.н. - бабуся. Житлове приміщення складається з 1 кімнати, кухні та туалету загального користування. В кімнаті наявні два великих дивани, меблева стінка, телевізор, стіл, холодильник, санітарний стан помешкання добрий, в кімнаті чисто та прибрано (21-22); - актом від 02 травня 2023 року встановлено, що [PERSON] проживає з 04.08.2015 по [ADDRESS] (а.с. 26-27); - 01.10.2021 [PERSON] , уклала декларацію із лікарем загальної практики сімейним лікарем КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4», де місце фактичного проживання зазначено: [ADDRESS] (а.с. 28); - з довідки Директора Запорізької гімназії № 47 Департаменту освіти і науки Територіального відділу освіти Заводського району ЗМР вбачається, що [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] працює прибиральником службових приміщень Запорізькій гімназії № 47 ЗМР з 16.05.2016 року на умовах повного робочого часу (а.с. 29); - 25.10.2021 [PERSON] , уклала декларацію із лікарем загальної практики сімейним лікарем КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4», де місце фактичного проживання зазначено: [ADDRESS] (а.с. 30); - з довідки директора Запорізької початкової школи «Барвінок» ЗМР вбачається, що [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , навчався в Запорізькому навчально-виховному комплексі «Барвінок» ЗМР з 1 по 4 клас (зарахований 01.06.2018 та закінчив школу 1 ступеню 30.05.2022 року) (а.с. 31); - з Довідки директора Запорізької гімназії ЗМР № 47 вбачається, що учень 5-В гласу, [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , навчається в Запорізькій гімназії ЗМР № 47 (а.с. 32); - з відповіді на звернення директора департаменту з управління житлово-комунальним господарством ЗМР № П-1995 від 14.05.2021 вбачається, що [PERSON] було відмовлено у наданні вивільненої квартири з тих підстав, що родина не зареєстрована у м.Запоріжжі (а.с. 33); - із заочного рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 27.11.2018 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованих за адресою: [ADDRESS] , було визнано такими, що втратили право користування вказаним приміщенням (а.с. 34-36). Окрім того, в матеріалах справи наявні копії квитанцій про сплату комунальних послуг за 2023 рік по квартирі адресою: [ADDRESS] , які були надані позивачами (а.с. 37-43). Правові підстави ухваленого рішення. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 01 Документ сформований в системі «Електронний суд» 25.02.2024 3 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилася туди як член сім`ї наймача приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Згідно ч. 1 ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Частиною 2 ст. 64 ЖК України встановлено, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст.65 Житлового кодексу України наймач вправі в установленому порядку, за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Згідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Частиною 1 ст. 106 ЖК України повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У пункті 44 рішення від 02 грудня 2010 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» Європейський суд з прав людини визначив, що втручання у право заявника на повагу до його житла має бути не лише законним, але й «необхідним у демократичному суспільстві». Інакше кажучи, воно має відповідати «нагальній суспільній необхідності», зокрема бути співрозмірним із переслідуваною законною метою. Концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві. Згідно правової позиції, що висловлена у постанові Верховного Суду України №6-60 цс12 від 11 липня 2012 року - у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача. Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 12 червня 2020 року в справі № 755/16392/17 (провадження № 61-310св19), від 15 квітня 2020 року в справі № 466/5057/17 (провадження № 61-42617св18). Постановою Пленуму Верховного суду України №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» (п.9 із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України N 15 від 25.05.98) роз`яснено судам, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати,чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи булла письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні,чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Пленум Верховного Суду України у п.15 постанови від 01.11.1996 №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз`яснив, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст.33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає,що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`їнаймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення саме по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. Отже на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що оскільки з 2015 р. [PERSON] , [PERSON] та малолітній [PERSON] , [INFO] , проживали в квартирі за адресою: [ADDRESS] , з дозволу [PERSON] , яка була квартиронаймачем по дату смерті останньої, вони вели спільне господарство, останні допомагали [PERSON] під час її хвороби, доглядали за нею, то за ними, в порядку ч. 1 ст. 106 ЖК України можливо визнати право користування вказаною квартирою, тому в цій частині позов підлягає задоволенню. Що стосується часу, з якого позивачі просять визнати право користування спірною квартирою, то в цій частині слід відмовити, адже окремих позовних вимог про встановлення факту проживання у певний період за певною адресою заявлено не було.

Outcome: partial