Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

01.10.2024 до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області звернувся представник [PERSON] - адвокат Апексімов Ігор Сергійович (діє на підставі ордеру про надання правничої допомоги серії ВН №1413433) із заявою (вхід. №27891/24), в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме: - між [PERSON] ( [INFO] , громадянкою України), як донькою, та [PERSON] ( [INFO] , громадянина України), як матір`ю; - між [PERSON] ( [INFO] , громадянкою України), як донькою, та [PERSON] ( [INFO] , громадянина України), як батьком. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що [INFO] народилася [PERSON] , батьком якої є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , про що 18.11.1964 Міським бюро ЗАГС м. Знам`янка Кіровоградської області зроблено відповідний актовий запис №299. При цьому, батьки заявниці - [PERSON] , 1934 року народження уродженець м. Галац, Румунія та [PERSON] , 1944 року народження, уродженка м. Знам`янка Кіровоградської області перебували у шлюбі, що відповідним підтверджується свідоцтвом про шлюб. 11.07.1987 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що 11.07.1987 Іллічівським міським РАЦС Одеської області складено відповідний актовий запис №321. Разом з тим, під час видачі батькам заявниці паспортів громадян України їх прізвище зазначено, як « [PERSON] ». [INFO] померла мати заявниці - [PERSON] , а [INFO] помер батько - [PERSON] . Встановлення факту родинних відносин має юридичне значення для отримання заявницею витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо смерті своїх батьків, оскільки орган реєстрації актів цивільного стану не визнає родинні відносини вищезазначених осіб. Таким чином, у зв`язку з цим, виникла необхідність встановити факт родинних відносин. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.10.2024 визначено головуючу суддю Братків І.І. 04.10.2024 ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області /суддя Братків І.І./ було відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та призначено до судового розгляду. Заявник [PERSON] та її представник - адвокат Апексімов І.С. у судове засідання не з`явився, через систему «Електронний суд» надав заяву (вхід. №32007/24) в якій просить здійснювати розгляд справи без їх участі, заяву підтримують повністю. Представник заінтересованої особи Білгород-Дністровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов такого висновку. Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися нам припущеннях (ст.ст.12,81 ЦПК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4ст.263 ЦПК України). У відповідності до ч.1ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За приписами ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. З наданих до суду матеріалів справи, судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , в графі батько вказаний - [PERSON] , в графі мати вказано - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] виданого Міським бюро ЗАГС м. Знам`янка Кіровоградської область, про що зроблено відповідний актовий запис №299. Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] - [PERSON] , 1934 року народження уродженець м. Галац, Румунія та [PERSON] , 1944 року народження, уродженка м. Знам`янка Кіровоградської області уклали шлюб. З копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] виданого Білгород-Дністровським РВ УМВС України в Одеській області, в графі «Сімейний стан» вбачається відмітка про зареєстрований шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] Іллічівським міським відділом ЗАГС Одеської області, про що зроблено запис №321. Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. За нормою ч. 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1)докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2)довідки органів реєстрації актів цивільного стану (далі - РАЦС) про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3)пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Відповідно до ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини. У постанові Верховного Суду від 22 лютого 2024 року у справі № 953/6430/22 зроблено правовий висновок, що зміст положень частини третьої статті 294 ЦПК України не свідчить, що суд в справах окремого провадження про встановлення факту має повністю замінювати заявника в доказовій діяльності та на власний розсуд визначати та збирати докази. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту. В заяві має бути зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується, до заяви має бути приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів. Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц, від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19, від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19/19, від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20. Такі ж умови, за яких справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду, визначено і Листом ВСУ від 01 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Згідно з цим же документом, при вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц. Отже, існують два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий. Якщо факт, що має юридичне значення, підлягає встановленню в позасудовому порядку, особа має використати такий порядок. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку адміністративного судочинства (схожі висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 08 листопада 2019 року у справі № 161/853/19, від 18 грудня 2019 року у справі № 370/2598/16-ц, від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21). Заявник вказує у заяві, що встановлення факту родинних відносин необхідне для отримання заявницею витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо смерті своїх батьків, оскільки орган реєстрації актів цивільного стану не визнає родинні відносини вищезазначених осіб.. За таких обставин, заявником потрібно було надати суду відмову органу та дані про те, що встановлення факту для нього є юридичним наслідком не пов`язаним із спором про право. Подібні висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 287/167/18-ц, від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18, Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 363/5518/21, від 04 травня 2022 року у справі № 372/285/21, зазначено, що заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би факт, що має юридичне значення, але йому в цьому було відмовлено (із зазначенням причин відмови). Отже, суди встановлюють юридичні факти тільки у разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів, і виключно за наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту, такий факт може встановити суд у порядку окремого провадження. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Вищевказані обставини, встановлені судом, свідчать про те, що заявник не надав суду жодних доказів того, що Білгород-Дністровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області відмовив у отриманні дублікату свідоцтва про смерть та свідоцтва про народження, у зв`язку з розбіжностями у прізвищі заявника та його батька та відсутність підтвердження факту родинних відносин між заявником і його батьком, що свідчить про порушення його прав та змушує звертатись до суду за їх захистом - станом на час розгляду цієї справи заявником не доведено факту невизнання чи порушення його прав та необхідності їх захисту в судовому порядку шляхом встановлення факту родинних відносин. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту родинних відносин задоволенню не підлягає. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухвалені судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed