Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

У листопаді 2024 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування якої зазначив, що 29.06.2023 [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписав Заяву-Договір № 2023/І_С/369-000993 про приєднання до Правил відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк» та договір № 2023/ОВР/369-000204. Банк відкрив клієнту картковий рахунок та субрахунок, на якому встановлена орієнтовна сума кредиту 10 000,00 грн, мржливу суму кредиту 300 000,00 грн, відсоткова ставка 43,00 % річних, відсоткова ставка на прострочену заборгованість 43,00 % строк дії договору 12 місяців з можливістю пролонгації відповідно до умов Правил. Відповідач [PERSON] належним чином не виконував своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, відсотків, а тому станом на 08.10.2024 за ним утворилась заборгованість у розмірі 57 395,96 грн, з яких 24 062,81 грн - заборгованість за кредитом (поточна); 18 934,35 грн - заборгованість за кредитом (прострочена); 1 179,92 грн - заборгованість за процентами (поточна); 13 218,88 грн - заборгованість за процентами (прострочена). На підставі вищевикладеного представник позивача просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13.11.2024 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін. Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні докази, приходить до наступного висновку. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 29.06.2023 29.06.2023 [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписав Заяву-Договір № 2023/І_С/369-000993 про приєднання до Правил відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк» та договір № 2023/ОВР/369-000204. Банк відкрив клієнту картковий рахунок та субрахунок, на якому встановлена орієнтовна сума кредиту 10 000,00 грн, мржливу суму кредиту 300 000,00 грн, відсоткова ставка 43,00 % річних, відсоткова ставка на прострочену заборгованість 43,00 % строк дії договору 12 місяців з можливістю пролонгації відповідно до умов Правил (п. 4 Заяви). Згідно п. 3.1. Заяви сторони підтверджують досягнення згоди щодо всіх істотних умов Заяви-Договору. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання за договором, відкрив клієнту картковий рахунок, виконував розрахунково-касове обслуговування клієнта та надав йому кредитні кошти у встановленому договором ліміті. Однак, відповідач порушив умови виконання кредитного зобов`язання за вказаним вище договором, внаслідок чого станом на 08.10.2024 за ним утворилась заборгованість у розмірі 57 395,96 грн, з яких 24 062,81 грн - заборгованість за кредитом (поточна); 18 934,35 грн - заборгованість за кредитом (прострочена); 1 179,92 грн - заборгованість за процентами (поточна); 13 218,88 грн - заборгованість за процентами (прострочена). З виписки, наданої Банком, по особовому рахунку клієнта вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами. З метою досудового врегулювання спору відповідачу було направлено на адресу реєстрації вимогу про дострокове повернення кредиту № 132/25589/2024 від 27.08.2024, однак у добровільному порядку [PERSON] суму заборгованості позивачу не повернув. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, позичальник ПАТ АБ «Укргазбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав [PERSON] у користування кредитні кошти на умовах платності, повернення та строковості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Договором № 2023/І_С/369-000993 від 29.06.2023 встановлена процентна ставка за користування кредитними коштами та порядок сплати відсотків. Статями 526, 527, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач не надав своєчасно позичальнику грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», «так і строк (термін) виконання зобов`язання» (стаття 530 ЦПК України). Статтею 525 ЦК України заборонено односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною першою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В статті 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до статті 617 ЦК України. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався представник позивача у позовній заяві, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду. Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved