Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

02.07.2024 року заявник [PERSON] звернувся до суду з цією заявою та просить постановити судове рішення, яким встановити факт належності йому державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 366845 від 10.10.2006 року та встановити факт, що підставою для його видачі є розпорядження Болградської районної державної адміністрації від 08 червня 2005 року №377 "Про затвердження технічної документації з передачі в натурі земельних часток (паїв) громадянам і надання її у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва", мотивуючи заяву тим, що на підставі розпорядження Болградської районної державної адміністрації від 08 червня 2005 року №377 йому, [PERSON] , 10.10.2006 року було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 366845, який підтверджує його право власності на землю, кадастрові номери земельних ділянок №5121483000:01:004:0305 площею 0,28 га, №5121483000:01:001:0102 площею 0,90 га, цільове призначення яких для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Дмитрівської сільської ради (на теперішній час Городненської), в якому невірно зазначили його прізвище та вказали в державному акті прізвище « [PERSON] », в той час як в паспорті його прізвище вказане « [PERSON] ». Також у вищевказаному державному акті зазначено, що підставою передачі у приватну власність земельної ділянки є розпорядження №378 від 08 червня 2005 року, що також є помилковим, вірним є №377. Дані обставини позбавляють його можливості розпоряджатися своєї власністю в повному обсязі, тому він звертається з цією заявою. Ухвалою судді від 05.07.2024 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Заявник\~ [PERSON] в судове засідання не з`явився, в позовній заяві клопотав про розгляд справи у його відсутності, на задоволенні заявлених ним вимог наполягав (а.с.5). Представник заявника [PERSON] , яка підтвердила свої повноваження довіреністю від 18.06.2024 року посвідченої начальником Ізмаїльсько-Арцизького відділу надання безоплатної правничої допомоги на підставі ч.3 ст. 245 ЦК України (а.с.23), 28.08.2024 року надала до суду клопотання про розгляд справи без участі заявника та його представника. Представник заінтересованої особи Городненської сільської ради Болградського району Одеської області сільський голова Богоєв М., в судове засідання не прибув, надав 13.09.2024 року на електрону пошту суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Розглянувши подані документи та матеріали, суд прийшов до висновку, що \~заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Зі змісту зазначеної норми права, а також роз`яснень, викладених у пункті 1\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~випливає, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. В судовому засіданні встановлено, що за паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданого 03.04.1997 року Болградським РВ УМВС України в Одеській області, заявника ідентифіковано за прізвищем, українською мовою « [PERSON] », на другій сторінці паспорту російською мовою також зазначено « [PERSON] » (а.с.8). Відповідно до картки платників податків [PERSON] , [INFO] отримав реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] . Реєстрація у Державному реєстрі здійснена 30.12.1996 року, картку видано ДПІ у Болградському районі (а.с.8 на звороті). Так, розпорядженням Болградської районної державної адміністрації Болградського району Одеської області від 08 червня 2005 року №377, було затверджено технічну документацію з передачі в натурі земельних часток (паїв) громадянам із земель колективної власності колишнього КСП «Рассвет», де під номерами 5603 та 5607 значиться [PERSON] , якому виділені земельні ділянки № [NUMBER] площею 0,280 га та № [NUMBER] площею 0,898 га, що підтверджується архівним витягом наданим начальником архівного відділу Іоновою Л. (а.с.13), але в розпорядженні також помилково зазначено прізвище заявника « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] ». Так, на підставі цього розпорядження, 10 жовтня 2006 року заявнику було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ЯА №366845, яким підтверджено його право власності на земельні ділянки загальною площею 1,18 га, розташовані на території Дмитрівської сільської ради Болградського району Одеської області (на даний час це території Городненської об`єднаної громади), цільове призначення яких - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.11), але в цьому акті прізвище заявника зазначено « [PERSON] », в той час як за паспортом громадянина України його прізвище зазначено « [PERSON] ». Окрім цього державний акт містить помилку в номері прийнятого розпорядження, а саме в державному акті вказано «№378», замість вірного «№377», як вже було встановлено судом. Державний акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010651802647. На підставі виданого державного акту заявник 10.10.2006 року зареєстрував в Державному земельному кадастрі за собою право власності на вищевказані земельні ділянки, яким були присвоєні кадастрові номери 5121483000:01:001:0102 площею 0,8983 га та 5121483000:01:004:0305 площею 0,2799 га, де його прізвище вказано помилково « [PERSON] », але вказаний дійсний (вірний) РНОКПП, а саме «податковій номер [NUMBER] », що підтверджується витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0000790512024 від 28.03.2024 (а.с.16-18) та № НВ-0000790312024 від 28.03.2024 (а.с.19-21). Заявник [PERSON] звернувся до Болградської районної державної адміністрації щодо виправлення помилок, які допущені у державному акті, але йому листом №б/н від 01.05.2024 року було повідомлено (роз`яснено), що виправлення орфографічних помилок відбувалось до 2013 року шляхом видачі нових державних актів замість тих, що містять помилки, внести виправлення до державного акту неможливо, у зв`язку з чим рекомендовано звернутися до суду в порядку ст.293 ЦПК України (а.с.22). Статтею 3 ЦК України встановлено, що судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність є загальними засадами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм «поза розумним сумнівом» (див.рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»). Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку що докази на які посилається заявник, достатні для встановлення факту того, що\~в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯА №366845, виданого на ім`я [PERSON] , було допущені помилки в написанні прізвища заявника, та не вірно зазначений номер розпорядження Болградської районної державної адміністрації, а помилки сталися через неуважність працівників, які оформлювали державний акт. При таких обставинах, суд приходить до висновку про те, що вимоги заявника є обґрунтованими і відповідно до статті 315-319 ЦПК України підлягають задоволенню.

Outcome: approved