Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. Позивачка [PERSON] звернулась до суду із вищевказаним позовом, який обґрунтовано тим, що відповідно до рішення Яготинського районного суду Київської області від 11 травня 2019 року, яке набрало законної сили 10 червня 2019 року, у справі № 382/359/19 за позивачкою визнано право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,2211 га, що розташована на території Безуглівської сільської ради Згурівського району Київської області та належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 085068 від 29.07.2003 року. Через сімейні обставини, позивачка змогла зайнятися державною реєстрацією майна лише в жовтні 2023 року, тоді ж вона дізналася, що право власності на земельну ділянку зареєстроване за [PERSON] . Відповідно до рішення Безуглівської сільської ради № 128-34-VII від 06.05.2019 року [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.08.2011 року. Рішенням Безуглівської сільської ради № 137-25-VII від 05.06.2019 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі на земельні частки (паї) та надання їх у безоплатну власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства. [PERSON] помер [INFO] , спадщину після його смерті прийняла його мати відповідачка у справі [PERSON] . Право власності відповідачки на земельну ділянку кадастровий номер 3221980600:04:002:0014 зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте, відповідно до рішення Безуглівської сільської ради від 26.06.2001 року № 17 земельна ділянка площею 3,21211 га в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Безуглівської сільської ради, була передана у приватну власність [PERSON] та 29 липня 2003 року [PERSON] видано державний акт серії ІІ-КВ № 085068, який зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 257. [PERSON] померла [INFO] . [PERSON] в Безуглівську сільську раду були надані документи для отримання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, дані у яких не відповідають дійсним обставинам. Так [PERSON] було надане свідоцтво про право на спадщину за законом від 01.08.2011 року, в якому вказано, що [PERSON] померла [INFO] і спадщина на яку видане свідоцтво, складається із земельної ділянки № [NUMBER] площею 3,22 га, яка розташована на території Безуглівської сільської ради на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії КВ № 0081743, зареєстрованого в Книзі видачі сертифікатів за № 298, в той час як 29.07.2003 року [PERSON] вже було видано державний акт взамін сертифікату. Позивачка вважає, що [PERSON] , а як наслідок і відповідачка незаконно отримали у власність земельну ділянку, яка належить позивачці та просить суд скасувати рішення Безуглівської сільської ради № 137-25-VІІ від 05.06.2019 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на земельні частки (паї) та надання їх в безоплатну власність для ведення особистого селянського господарства [PERSON] » в частині земельної ділянки площею 3,2197 га, кадастровий номер 3221980600:04:002:0014, та скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності [PERSON] та [PERSON] на нерухоме майно земельну ділянку площею 3,2197 га, кадастровий номер 3221980600:04:002:0014, з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо цієї земельної ділянки. Відповідач Згурівська селищна рада у письмовій заяві, поданій до суду, позовні вимоги визнала повністю, вказавши, що наслідки визнання позову відомі. Третьою особою СТОВ «Аратта» заяв, клопотань чи заперечень до суду не подано. Третьою особою ТОВ «Тандем Експерт» заяв, клопотань чи заперечень до суду не подано. В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві. Позивачка [PERSON] пояснила, що [PERSON] була її матір`ю. За життя її мати набула у власність земельну ділянку, як власник земельної частки (паю) та отримала державний акт взамін сертифікату. Оскільки позивачка була єдиним спадкоємцем першої черги, а тому не поспішала вирішувати питання оформлення спадщини. [PERSON] не є спадкоємцем її матері, її мати ніколи не була зареєстрована та не мала жодного нерухомого майна у м. Луганськ чи Луганській області, а відтак ніяка спадкова справа по Луганському міському нотаріальному округу не мала бути заведена. У своїм поясненнях, наданих у судовому засіданні представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] просив відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю та безпідставністю позовних вимог, оскільки позивачка не набула права власності на земельну ділянку, не здійснила державної реєстрації будь-яких прав на спірну земельну ділянку, а відтак за відсутності права власності на спірну земельну ділянку відсутні правові підстави для захисту неіснуючих прав як і самої можливості порушення такого права з боку відповідачів. Представник відповідачки звертає увагу, на те, що [PERSON] померла ще у 2007 році, проте позивачка до 2019 року не вирішувала питання прийняття спадщини та її оформлення, та навіть після ухвалення рішення Яготинським районним судом до жовтня 2023 року не реалізувала свого права на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку. Зауважує, що реалізація громадянами права на одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності пов`язана з дотриманням встановленого законом механізму, що включає обов`язок зацікавленої особи вчинити ряд визначених законом дій. Позивачкою не було доведено належними та допустимими доказами, що [PERSON] земельна ділянка була надана з порушенням законодавчих вимог. ІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 19 червня 2024 року відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, сторонам встановлено строки для подачі заяв по суті справи. Ухвалою суду від 08 жовтня 2024 року справу призначено до судового розгляду. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до рішення виконкому Безуглівської сільської ради від 26.06.2001 року № 17 [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,2211 га, що розташована на території Безуглівської сільської ради Згурівського району Київської області та видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 085068 від 29.07.2003 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 257 (а.с. 12). Позивачка [PERSON] є дочкою [PERSON] (а.с. 10). [PERSON] померла [INFO] у с. Супоївка Яготинського району Київської області (а.с. 11). Відповідно до рішення Яготинського районного суду Київської області від 11 травня 2019 року, яке набрало законної сили 10 червня 2019 року, у справі № 382/359/19 за позивачкою [PERSON] , як спадкоємцем першої черги за законом [PERSON] , яка померла [INFO] , визнано право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,2211 га, що розташована на території Безуглівської сільської ради Згурівського району Київської області та належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 085068 від 29.07.2003 року (а.с. 13). Рішенням сьомого скликання Безуглівської сільської ради від 06 травня 2019 року № 128-34-VII «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) взамін сертифікатів на право на земельну частку (пай)», [PERSON] , жителю с. Сотниківка Яготинського району Київської області надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.08.2011 року (спадкова справа № 962, зареєстровано в реєстрі за № 1-962, яким визнано право власності на земельну частку (пай) згідно з додатком (а.с. 19). З копії свідоцтва про право на спадщину встановлено, що вказане свідоцтво видане 01.08.2011 року приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Авершиною І.В. у спадковій справі № 962, зареєстровано в реєстрі за № 1-962. В свідоцтві зазначено, що [PERSON] є спадкоємцем за законом померлої [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадщина складається із земельної ділянки № 16 площею 3,22 умовних кадастрових гектара, розташована на території Безуглівської сільської ради Згурівського району Київської області на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії КВ № 0081743, зареєстрованого в Книзі реєстрації видачі сертифікатів за № 298 (а.с. 20). Рішенням Безуглівської сільської ради від 05 червня 2019 року № 137-35-VII «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельні частки (паї) та надання їх безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства», [PERSON] , жителю с. Сотниківка Яготинського району Київської області, затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.08.2011 року (спадкова справа № 962, зареєстровано в реєстрі за № 1-962, яким визнано право власності на земельну частку (пай) згідно з додатком. Технічна документація розроблена ТОВ «Тандем Експерт» у 2019 році. Зазначена технічна документація у місцевому фонді документації із землеустрою та оцінки земель відсутня (а.с. 19, 25, 27). Відомості про земельну ділянку внесені до Державного земельного кадастру та їй присвоєно кадастровий номер 3221980600:04:002:0014. Право власності на земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] . Після смерті [PERSON] земельна ділянка була успадкована [PERSON] , за якою зареєстровано право власності на цю земельну ділянку, номер відомостей про речове право: 52727323. Земельна ділянка перебуває в оренді СТОВ «Аратта», номер запису про інше речове право: 38696871 (а.с. 22, 23, 25). Технічна документація із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] , розроблена ТОВ «Тандем Експерт» у 2019 році, суду не надана. За інформацією Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області зазначена технічна документація у місцевому фонді документації із землеустрою та оцінки земель відсутня. ІV. Мотиви суду. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Статтею 14 Конституції України передбачено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до\~ст.\~81\~ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно зі статтею 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 79 ЗК України визначено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Відповідно до статті 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється ,\~зокрема у\~порядку відведення\~земельних ділянок\~із земель\~державної та\~комунальної власності; шляхом\~поділу чи\~об`єднання\~раніше сформованих\~земельних ділянок; шляхом\~визначення меж\~земельних ділянок\~державної чи\~комунальної власності\~за проектами\~землеустрою щодо\~впорядкування територій\~населених пунктів,\~проектами землеустрою\~щодо впорядкування\~території для\~містобудівних потреб,\~проектами землеустрою\~щодо приватизації\~земель державних\~і комунальних\~сільськогосподарських підприємств,\~установ та\~організацій; шляхом\~інвентаризації земель\~у випадках,\~передбачених законом; за\~проектами землеустрою\~щодо організації\~території земельних\~часток (паїв); за затвердженими комплексними планами просторового розвитку території територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, детальними планами території. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Згідно зі статтею 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом цієї норми, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до пункту 10 частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина перша статті 21 ЦК України). Відповідно до частин другої та третьої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Вимоги про визнання незаконними та скасування відповідних рішень органу місцевого самоврядування щодо земельної ділянки та договору оренди цієї земельної ділянки можуть бути заявлені особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цієї особи. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 363/3641/17 (провадження № 61-36341св18). Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України). Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Судом було встановлено, що спірна земельна ділянка перебувала у власності [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 085068 від 29.07.2003 року, набута нею у власність внаслідок виділення в натурі (на місцевості) належної їй земельної частки (паю) реформованого КСП «ім. Шевченка». Державний акт не скасований, не визнаний недійсним, право власності [PERSON] ніким не оспорюється. На час набуття права власності на земельну ділянку [PERSON] , набуття права власності не повязувалось з моментом державної реєстрації права власності. Відповідно до правил Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» право власності в такому випадку визнається дійсним, незалежно від наявності його державної реєстрації. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилась спадщина за законом, до складу якої увійшла і спірна земельна ділянка. Спадщина померлої [PERSON] не визнавалась відумерлою. Позивачка [PERSON] спадщину після смерті матері прийняла, спадщина є належною позивачці з моменту прийняття незалежно від оформлення. Відтак, рішенням Безуглівської сільської ради від 05 червня 2019 року № 137-35-VII [PERSON] , як спадкоємцю [PERSON] , яка померла [INFO] , у власність була передана земельна ділянка, яка вже перебувала у власності іншої особи [PERSON] , яка померла [INFO] . В результаті дослідження державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 085068 та витягу з ДЗК виключені будь-які сумніви, щодо того, що земельна ділянка власника [PERSON] , яка померла [INFO] та земельна ділянка передана у власність [PERSON] є однією і тією самою земельною ділянкою. Зокрема, ідентифікацію земельної ділянки можна здійснити за описом меж та суміжними землевласниками. Так, за описом меж згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 085068, суміжними землевласниками є [PERSON] (від А до Б), [PERSON] (від Б до В), [PERSON] (від В до Г), землі загального користування (від Д до А). Аналогічні межі має і земельна ділянка передана у власність [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0081743. Суд також, звертає увагу, що зазначений сертифікат був виданий саме [PERSON] , яка померла [INFO] та був повернутий до тієї районної державної адміністрації, яка його видала, що було обов"язковою умовою отримання державного акту. З час у отримання державного акту серії ІІ-КВ № 085068 [PERSON] , сертифікат серії КВ № 0081743 вважається недійсним. Аналіз рішення Безуглівської сільської ради від 05 червня 2019 року № 137-35-VII, дає підстави вважати, що правовідносини щодо отримання [PERSON] у власність земельної ділянки 3221980600:04:002:0014, вчинені з порушенням закону, оскільки вказана земельна ділянка вже перебувала у власності іншої особи [PERSON] та була успадкована її дочкою [PERSON] . Позивачкою [PERSON] було доведено, що рішення Безуглівської сільської ради від 05 червня 2019 року № 137-35-VII щодо передачі у власність земельної ділянки [PERSON] порушено її права та інтереси, як правонаступника [PERSON] . Відтак, зазначене рішення Безуглівської сільської ради не відповідає вимогам Конституції України та Земельного кодексу України та підлягає скасуванню. З огляду на це, підлягає до задоволення і похідна вимоги щодо скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності [PERSON] та [PERSON] на нерухоме майно земельну ділянку площею 3,2197 га, кадастровий номер 3221980600:04:002:0014, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Безуглівської сільської ради Згурівського району Київської області (на даний час Згурівської селищної ради Броварського району Київської області), з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо цієї земельної ділянки. З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення повністю. V. Розподіл судових витрат між сторонами. Позивачкою були понесені судові витрати у вигляді судового збору. На підставі ст.141 ЦПК України, з огляду на задоволення позову у повному обсязі, судовий збір слід стягнути з відповідачів на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved