Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У листопаді 2024 року [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання права власності на домоволодіння, що розташоване у [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яке вона успадкувала після смерті [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що він є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Вказує, що на день смерті матері їй належав будинок у [ADDRESS] , який остання успадкувала за законом після смерті [INFO] чоловіка та батька позивача [PERSON] . Позивач спадщину після смерті матері прийняв, однак нотаріус через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на житловий будинок, відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Представник позивача - адвокат Соловей О.В. подав заяву про розгляд справи без його та позивача участі, позов підтримав (арк. спр.34). Від відповідача - Новоушицької селищної ради надійшла заява про розгляд справи без участі представника та визнання позову (арк.спр.58). Процесуальні дії у справі 12 листопада 2024 року відкрито провадження у справі, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 03 грудня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Фактичні обставини справи, встановлені судом Позивач [PERSON] народився [INFO] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження (арк. спр.10). [PERSON] та [PERSON] з 02 грудня 1960 року перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (арк.спр.9). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (арк.спр.7). На день смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав у належному його домоволодінні із земельною ділянкою в [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті згідно даних погосподарського обліку за 1996-2000 роки проживали: [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - невістка, [PERSON] - онук, [PERSON] - онука, про що свідчать довідки №467, №456, 452, 472 від 24 жовтня 2024 року, №494 від 04 листопада 2024 року (арк. спр. 10 на звороті, 11,12,15,16). Інформація про реєстрацію права власності спадкодавця [PERSON] на нерухоме майно - житловий будинок в [ADDRESS] , у КП «Новоушицьке БТІ» - відсутня (арк. спр. 13 на звороті). Загальна вартість нерухомого майна в [ADDRESS] становить 140 548 гривень (арк. спр. 13). До складу домоволодіння входять: житловий будинок, веранда, літня кухня з підвалом, сарай, сарай. Вказана обставина також підтверджується даними технічного паспорта (арк.спр.18-22). Даними довідки №454 від 24 жовтня 2024 року підтверджується, що в управління та розпорядження спадковим майном після смерті [PERSON] вступила спадкоємець за законом - дружина [PERSON] , яка здійснювала догляд за житловим будинком, обробляла земельну ділянку (арк. спр.17). Спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена (арк. спр. 36-37). [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (арк. спр. 8). На день смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті були зареєстровані: [PERSON] - син, [PERSON] - невістка, [PERSON] - онук, [PERSON] - онука, про що свідчать довідки видані Заміхівською сільською радою (арк. спр. 43). Даними спадкової справи №232-2013підтверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] заведена за заявою позивача [PERSON] . Позивачу, як сину спадкодавця [PERSON] , видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки та інше майно. Інші спадкоємці, які б прийняли спадщину відсутні (арк. спр. 38-56). Позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на майно, що підтверджується постановою нотаріуса від 31 жовтня 2024 року (арк. спр. 14). З огляду на викладене виник спір про право на спадкове майно та за вказаних обставин позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом в іншому (позасудовому) порядку. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Цивільні відносини по даній справі виникли як до набрання чинності Цивільним кодексом України, а саме щодо спадщини яка відкрилась після смерті [INFO] [PERSON] , так і після набрання чинності ЦК України - щодо спадщини, яка відкрилась після смерті [INFO] [PERSON] , тому застосуванню підлягають як норми ЦК УРСР від 18 липня 1963 року № 1540-VI та норми ЦК України 16 січня 2003 року № 435-IV, який набрав чинності з 01 січня 2004 року. Відповідно до частини першої статті 524, частини першої статті 529, статті 549 ЦК 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Нормами статей 1217, 1218, 1223, 1259, 1265, 1268, 1269 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). З огляду на наведені вище норми права, суду при розгляді справ про визнання права власності на спадкове майно належить встановити: факт смерті спадкодавця, коло спадкоємців, наявність (відсутність) заповіту, факт прийняття спадщини, наявність спадкового майна. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі на житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Водночас застосуванню підлягає законодавство, що регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. На підтвердження права власності спадкодавця [PERSON] на спірний будинок позивач надав суду довідку Новоушицької селищної ради 24 жовтня 2024 року, видану на підставі записів погосподарських книг, які велися на підставі Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5. Саме записи у погосподарських книгах визнавались як акти органів влади (публічні акти), що підтверджують право приватної власності, на підставі яких органи БТІ здійснювали державну реєстрацію права власності. Таким чином право власності спадкодавця [PERSON] на будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] підтверджене належними доказами та відповідачем не заперечується, а тому домоволодіння увійшло до складу спадщини, яку фактично прийняла дружина [PERSON] в порядку статті 549 ЦК УРСР, як спадкоємець за законом, оскільки фактично вступила в управління та розпорядження спадковим майном, що в тому числі підтверджується даними свідоцтва про право на спадщину від законом від 27 лютого 2018 року (арк.спр.55 на звороті). Водночас позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] в порядку статті 1268 ЦК України, як спадкоємець за законом, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Зміна адреси спадкового домоволодіння, зокрема з [ADDRESS] на [ADDRESS] пов`язана із прийняттям 17 липня 2020 року Верховною радою України постанови «Про утворення та ліквідацію районів». Зазначений факт є загальновідомим та доказуванню, в силу вимог частини третьої статті 82 ЦПК України, не підлягає. Обраний позивачем спосіб захисту права - визнання права власності є ефективним, право позивача підлягає захисту, оскільки іншого порядку визнання права власності в даному випадку не існує, тому позов необхідно задовольнити. Оскільки відсутні інші спадкоємці, які прийняли спадщину, Новоушицька селищна рада, на території якої знаходиться спадкове майно, є належним відповідачем у справі. Розподіл судових витрат Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 та статтею 2 ЦПК України та враховує, що у даному випадку спір виник не внаслідок винних дій відповідача, який проти позову не заперечував, будь - яких дій, які б порушували право позивача на оформлення спадщини не вчиняв. Натомість саме бездіяльність спадкодавця щодо не проведення державної реєстрації права власності в установленому законом порядку на спадкове майно є підставою для виникнення спору. Тому,

Outcome: approved