Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

25 червня 2024 року позивач Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (далі позивач, АТ «Криворізька теплоцентраль») звернувся з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (далі- відповідачі) в якому просив стягнути з останніх заборгованість по оплаті за надану послугу з постачання теплової енергії (централізованого опалення) за адресою: [ADDRESS] , за період з 01 грудня 2016 року по 31 березня 2024 року у розмірі 35\~478,15 гривень, суму індексу інфляції в розмірі 6\~615,49 гривень, 3% річних у розмірі 2\~334,68 гривень, плату за абонентське обслуговування у розмірі 8,34 гривень, пеню у розмірі 118,75 гривень, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач є постачальником послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення) за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі зареєстровані за вказаною адресою, не здійснюють оплату за отриману послугу з постачання теплової енергії (централізованого опалення), у зв`язку із чим виникла заборгованість за період 01 грудня 2016 року по 31 березня 2024 року. Оскільки відповідачі не здійснюють оплату за отримані послуги з централізованого опалення, позивач змушений звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою судді від 16 липня 2024 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 13 вересня 2024 року розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін відкладено у зв`язку з неявкою відповідачів. Ухвалою суду від 01 жовтня 2024 року розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін відкладено у зв`язку за клопотанням відповідачів [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою суду від 12 листопада 2024 року розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін відкладено за клопотанням представника відповідача [PERSON] - адвоката Козаренко С.В. 29 листопада 2024 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Козаренко С.В. подала до суду заяву в якій просила відмовити у задоволенні позову, зазначила, що позивачем не було надано копій рішень про затвердження тарифів з постачання теплової енергії. Також просила застосувати до позовних вимог строк позовної давності. Ухвалою суду від 29 листопада 2024 року розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін відкладено у зв`язку з неявкою відповідачів. 06 грудня 2024 року представник позивача подала до суду додаткові пояснення в яких заперечувала проти застосування строку позовної давності. Зазначила, що відповідачами не наведено власного розрахунку заборгованості, та не спростовано розрахунку заборгованості позивача. Просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у їх відсутність від них не надходило. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] (а.с. 41,42,43,44,45). Відповідач [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 14.02.1992 по 11.03.2021 (а.с.40). Квартира [ADDRESS] перебуває на обслуговуванні у Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», та на неї відкритий особовий рахунок № [NUMBER] на послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення) (а.с. 10). Згідно статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до положень статті 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно зі ст.\~67,\~68,\~162 Житлового Кодексу України\~зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року в справі №6-2951цс15. Пунктом 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630\~(із змінами) (надалі - Правила надання послуг) визначено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання. Відповідно до п. 5 ч. 3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною першою ст. 32\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно. Обов`язок споживача оплатити надані послуги встановлений ст. 19 Закону України «Про теплопостачання». Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Дослідивши розрахунок заборгованості, розрахунки сум компенсації за інфляцію, 3% річних та пені суд дійшов висновку про підтвердження факту наявності заборгованості відповідачів по оплаті послуг з централізованого опалення (постачання теплової енергії) за період з 01 грудня 2016 року по 31 березня 2024 року, по особовому рахунку № [NUMBER] , у розмірі 35\~478,15 гривень, заборгованості із плати за абонентське обслуговування за березень 2024 року у розмірі 8,34 гривень (а.с. 11), а також погоджується з розрахунком суми індексу інфляції у розмірі 6\~615,49 гривень, трьох процентів річних у розмірі 2\~334,68 гривень, пені у розмірі 118,75 гривень (а.с. 12-14). У поданій до суду заяві представник відповідача [PERSON] адвокат Козаренко С.В. просила застосувати позовну давність. За нормами\~ст. 256 ЦК України\~\~позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався та діяв й на час ухвалення оскаржуваного рішення суду. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Тобто, строк позовної давності, в силу пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, продовжено на строк дії карантину. У постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі 679/1136/21 зазначено, що: «У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на\~строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)». Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом. За таких обставин, законом передбачено продовження позовної давності щодо вимог за якими перебіг позовної давності не закінчився станом на 02 квітня 2020 року. Оскільки, перебіг трирічної позовної давності щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за квітень 2017 року закінчився під час дії карантину, а тому ці строки продовжуються, що свідчить про дотримання позивачем позовної давності при зверненні до суду з даним позовом щодо стягнення заборгованості за період з 02 квітня 2017 року. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заборгованість повинна бути стягнута за період з квітня 2017 року по 31 березня 2024 року, що становить 32\~614,37 грн. Згідно з частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання\~(підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). Отже, наявні правові підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача АТ «Криворізька теплоцентраль» інфляційних втрат, трьох відсотків річних та пені. Оскільки судом визначена до стягнення заборгованість за період з квітня 2017 року по 31 березня 2024 року, то і суми інфляційних витрат, 3% річних, пені підлягають стягненню за цей же період у розмірі 5586,44 грн., 2036,88 грн. та 118,75 грн. відповідно. Однак, судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 11 березня 2021 року знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , а тому у відповідності до ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» не був індивідуальним споживачем послуг АТ «Криворізька теплоцентраль» у період з 11 березня 2021 року по 31 березня 2024 року. Підсумовуючи вищевикладене,\~суд дійшов\~висновку про\~часткове задоволення\~позову,\~а саме\~стягнення солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь позивача заборгованість за\~послуги з\~постачання теплової\~енергії (централізованого\~опалення)\~за період\~з \~02\~квітня 2017\~року по\~01\~березня 2021\~року у\~розмірі 19\~803,96\~гривень,\~суму індексу\~інфляції в\~розмірі 5033,55\~гривень,\~3%\~річних у\~розмірі 1814,21\~гривень,\~та стягнення\~солідарно з відповідачів [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] на користь позивача заборгованість за послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення) за період з 01 березня 2021 року по 31 березня 2024 року у розмірі 12\~810,41 гривень, плату за абонентське обслуговування у розмірі 8,34 гривень, суму індексу інфляції в розмірі 552,89 гривень, 3% річних у розмірі 222,67 гривень, пеню 118,75 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України,\~стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 2743,07 також належить стягнути з відповідачів на користь позивача, а саме з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у розмірі по 488,24 гривень з кожного, з відповідача [PERSON] у розмірі 301,87 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial