Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

[PERSON] у грудні 2021 року звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого після уточнення зазначив, що він є власником домоволодіння [ADDRESS] та побутовим споживачем послуг з газопостачання за вказаною адресою. 30.08.2021 року особи, що представились працівниками Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» (далі АТ «Харківміськгаз») без будь-яких належних підстав та попереджень, діючи протиправно та незаконно, відключили домоволодіння від газопостачання, чим залишили його та його родину без опалення та можливості приготування їжі, внесли в образ життя негативні зміни, завдали шкоду. АТ «Харківміськгаз» відключив домоволодіння в порушення п. 2 род. 3 Правил постачання природного газу, без належного вручення йому, як споживачу, попередження про припинення газопостачання. Просив визнати дії АТ «Харківміськгаз» щодо відключення газопостачання до домоволодіння незаконними та протиправними; зобов`язати АТ «Харківміськгаз» відновити газопостачання до домоволодіння та стягнути з АТ «Харківміськгаз» на його користь завдану моральну шкоду у розмірі 60000 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 10.02.2022 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи було вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Розпорядженням Голови Верховного Суду №4/0/9-22 від 10.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду м. Харкова, визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом м. Полтави. На виконання вказаного Розпорядження Червонозаводським районним судом м. Харкова до Ленінського районного суду м. Полтави було передано для продовження розгляду вказану цивільну справу. В Ленінському районному суді м. Полтави вищевказана цивільна справа реєстрацію в автоматизованій системі документообігу не проходила та була повернута до Червонозаводського районного суду м. Харкова, де згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана для розгляду судді Глобі М.М. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.02.2023 року вказану цивільну справу прийнято до провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 21.10.2024 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Харківську міську філію ТОВ «Газорозподільні мережі України». У відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України представник відповідача 23.03.2023 року надав відзив на позовну заяву, в якому виклав заперечення проти позову, згідно яких зазначив, що АТ «Харківміськгаз» не здійснює діяльність з постачання природного газу. 30.08.2021 року працівниками АТ «Харківміськгаз» за адресою: м. Харків, пров. Тираспільський, 20 було виявлено пошкодження ізоляції ділянки газопроводу вводу. Множинна ненаскрізна корозія з глибокими раковинами, які перевищує половину товщини стінки. Дефектна ділянка вирізана. Підвідна та відвідна ділянка заварена. Стики перевірені на герметичність, витоку газу немає. Був складений акт про припинення газопостачання № 122/8 від 30.08.2021 року. Система газопостачання не знаходиться на балансі АТ «Харківміськгаз», а тому не передбачені витрати на її обслуговування. Листом від 15.09.2021 року АТ «Харківміськгаз» повідомило споживача, що для проведення комплексу робіт по відновленню газопроводу, власнику будинку необхідно звернутись із заявою та сплатити вартість послуг. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Позивач під час судового розгляду підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Зазначив, що він є власником домоволодіння [ADDRESS] з 2010 року та є споживачем послуг з розподілу природного газу за вказаною адресою, відкритий р/р [NUMBER] . Вказаний будинок був газифікований у 2007 році. Також зазначив, що 13.08.2021 року працівники аварійної газової служби зробили перевірку, за наслідком якої був складений акт про відсутність будь-якого витоку газу. Газопостачання було призупинено без його попередження, будь-яких повідомлень з цього приводу він не отримував. Заборгованість за надані послуги з газопостачання відсутні. Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Підтримала заперечення, викладені у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце його проведення завчасно та належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як встановлено під час судового розгляду, [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS] та побутовим споживачем послуг з розподілу природного газу за вказаною адресою (р/р 1310310026), відповідно до Типового договору про розподіл природного газу шляхом акцептування договору, сплати рахунків з постачання газу. Заборгованість за надані послуги відсутня. Вказані обставини визнані сторонами у справі, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають, оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. Згідно даних результатів комплексного приладного обстеження бригади групи КПО Служби контролю за виробництвом від 05.08.2021 року було виявлено пошкодження суцільності ізоляційного покриття сталевого газопроводу по пров. Тираспільському, 20 у м. Харкові (а.с. 113). 30.08.2021 року працівниками АТ «Харківміськгаз» за адресою: м. Харків, пров. Тираспільський, 20 було виявлено пошкодження ізоляції ділянки газопроводу вводу. Множинна ненаскрізна корозія з глибокими раковинами, які перевищує половину товщини стінки. Дефектна ділянка вирізана. Підвідна та відвідна ділянка заварена. Стики перевірені на герметичність, витоку газу немає. Був складений акт про припинення газопостачання № 122/8 від 30.08.2021 року (а.с. 118). Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, визначення правових, технічних, організаційних та економічних засад функціонування газорозподільних систем визначаються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 року за № 2494 (далі КГС). Відповідно до п. 2 гл. 2 розд. І КГС Оператор ГРМ відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (будівництво) газорозподільної системи, яка на законних підставах перебуває у його власності чи користуванні, належну організацію та виконання розподілу природного газу. Згідно п. 1 гл. 2 розд. ІІІ КГС Оператор ГРМ повинен забезпечувати попереджувальні заходи для безаварійної експлуатації газорозподільних систем та локалізацію і ліквідацію аварійних ситуацій в газорозподільній системі. Пунктом 1 гл. 3 розд. ІІІ КГС встановлено, що Оператор ГРМ для забезпечення надійної та безпечної експлуатації газорозподільної системи: підтримує технічний стан пристроїв, установок, мереж, а також системних об`єктів згідно з вимогами законодавства, провадить постійний експлуатаційний нагляд, а також забезпечує постійні чергування команд технічної допомоги, а у разі виникнення аварії негайно розпочинає дії, направлені на її усунення. Пунктом 6 гл. 5 розд. ІІІ КГС встановлено, що локалізація та ліквідація аварійних ситуацій внутрішньобудинкової системи газопостачання та дворових газопроводів побутового споживача, які можуть призвести до нещасного випадку, здійснюються аварійно-диспетчерськими службами Оператора ГРМ цілодобово та за його рахунок. Відповідно до п. 1-2 гл. 1 розд. VІ КГС суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу. Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 року № 2498 (далі типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом. Згідно п. п. 1, 4 - 6 гл. 7 розд. VІ КГС Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках: 1) несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу; 2) отримання від Оператора ГТС повідомлення про припинення розподілу природного газу споживачу у випадках: відсутності споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника у відповідному розрахунковому періоді; відсутності підтвердженої номінації у діючого постачальника на обсяги транспортування природного газу для потреб споживача; 3) подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання; 4) відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти Оператора ГРМ, з урахуванням Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»; 5) розірвання договору розподілу природного газу; 6) несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ; 7) несанкціоноване відновлення газоспоживання; 8) визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт; 9) наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ; 10) необґрунтована відмова від підписання акта наданих послуг та/або акта приймання-передачі природного газу (норма застосовується по об`єкту споживача, що не є побутовим); 11) відмова представникам Оператора ГРМ в доступі на об`єкти або земельну ділянку Споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/або комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проектній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання; 12) в інших випадках, передбачених законодавством. Якщо припинення газопостачання (розподілу природного газу) на об`єкт побутового споживача буде здійснюватися у випадках, визначених у підпунктах 1 - 5 (крім випадку подання споживачем письмової заяви про припинення газопостачання), 9 цього пункту, Оператор ГРМ має надіслати рекомендованим поштовим відправленням або надати з позначкою про вручення повідомлення про припинення газопостачання/розподілу природного газу побутовому споживачу не менше ніж за три доби до запланованої дати припинення газопостачання (розподілу природного газу). При цьому в повідомленні мають бути зазначені підстави та дата припинення газопостачання (розподілу природного газу) Оператором ГРМ. При припиненні (відновленні) розподілу природного газу на об`єкт споживача складається акт у двох примірниках, один з яких залишається у споживача. При складанні акта про припинення розподілу природного газу Оператор ГРМ зазначає в ньому про наслідки несанкціонованого відновлення газоспоживання, передбачені цим Кодексом, а також обов`язково фіксує фактичні показання лічильника газу на дату припинення газопостачання (розподілу природного газу), за винятком випадків відмови в доступі до об`єкта споживача, де розташований лічильник газу (ЗВТ). У разі відмови споживача від підписання акта про припинення газопостачання (розподілу природного газу) фіксація припинення газопостачання (розподілу природного газу) (крім випадків відключень при аварійних ситуаціях) повинна підтверджуватися відеозйомкою, про що зазначається в акті про припинення газопостачання (розподілу природного газу), та/або підписом акта про припинення газопостачання (розподілу природного газу) однією незаінтересованою особою (представник житлово-експлуатаційної організації, балансоутримувач або управитель будинку, виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення або представник органу місцевого самоврядування тощо) за умови посвідчення такої особи. Акт про припинення газопостачання (розподілу природного газу) у цьому випадку надсилається споживачу рекомендованим поштовим відправленням. Припинення (обмеження) газопостачання (розподілу природного газу) споживачу здійснюється, зокрема, шляхом перекриття запірних пристроїв або встановлення інвентарної заглушки та їх опломбування. При несанкціонованому відновленні газоспоживання (розподілу природного газу), відмові представникам Оператора ГРМ в доступі до об`єкта споживача для припинення газопостачання (розподілу природного газу), у тому числі для локалізації чи ліквідації аварійної ситуації, а також після закінчення (розірвання) договору розподілу природного газу Оператор ГРМ може здійснити припинення газопостачання (розподілу природного газу) шляхом механічного від`єднання газових мереж споживача від газорозподільної системи. Відновлення газопостачання (розподілу природного газу) здійснюється Оператором ГРМ протягом двох робочих днів у містах та п`яти календарних днів у сільській місцевості за письмовим зверненням споживача (його постачальника) про відновлення газопостачання (розподілу природного газу) та після усунення порушень (за їх наявності) і відшкодування Оператору ГРМ витрат на припинення та відновлення газопостачання (розподілу природного газу). Згідно з Правилами безпеки систем газопостачання, затвердженими наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015 року за № 285, відключенню від системи газопостачання із встановленням заглушки підлягає обладнання за умови, зокрема: не забезпечення\~власником (балансоутримувачем)\~технічного обслуговування\~внутрішнього газопроводу. Ігнорування Правил безпеки систем газопостачання є неприпустимим, оскільки газопроводи та споруди на них є об`єктом підвищеного ризику, а виконання Правил безпеки систем газопостачання є певною гарантією надійності функціонування систем газопостачання, безпеки життя та здоров`я населення. З матеріалів справи вбачається, що припинення/обмеження газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача за адресою: [ADDRESS] , відбулося у зв`язку з аварійним станом газорозподільної системи за вказаною адресою (пошкодження ізоляції ділянки газопроводу вводу. Множинна ненаскрізна корозія з глибокими раковинами, які перевищує половину товщини стінки). Суд звертає увагу, що відповідно до п. 7.2.2 Порядку технічного огляду, обстеження, оцінки та паспортизації технічного стану, здійснення запобіжних заходів для безаварійного експлуатування систем газопостачання, затвердженого наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України за № 640 від 24.10.2011 року, критеріями оцінки технічного стану газопроводів, різних за матеріалом труби та способом прокладання, є для сталевих підземних розподільних газопроводів, окрім іншого, стан захисного ізоляційного покриття та стан металу труби (наявність корозійних пошкоджень). Таким чином, із метою недопущення аварійної ситуації та запобігання нещасному випадку 30.08.2021 року було здійснено відключення домоволодіння позивача від системи газопостачання про що складено відповідний акт № 122/8 від 30.08.2021 року. Суд зазначає, що вказаний акт відтворює факт аварійності газопроводу - вводу, що зобов`язувало газопостачальну організацію здійснювати активні дії з метою локалізації та ліквідації аварії, вчинення інших превентивних дій з метою уникнення нещасного випадку. Вказаний акт позивачем не оскаржується. Посилання позивача на відсутність витоку газу як до так і під час відключення домоволодіння від газопостачання, суд до уваги не приймає, так як працівники АТ «Харківміськгаз» здійснили вказане відключення внаслідок саме аварійного стану газорозподільної системи. Також позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ізоляцію ділянки газопроводу пошкодили саме працівники АТ «Харківміськгаз». Разом з тим, щодо вимоги про відновлення газопостачання, суд зазначає наступне. Постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується постачати споживачеві природний газ належної якості у кількості та порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленим стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується регулятором та регулюється в установленому порядку (п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про ринок природного газу»). За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання (ч. 1 ст. 714 ЦК України). У відповідності до п. 5.7. «Правил безпеки систем газопостачання», затверджених Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015 року за № 285, підлягає відключенню від системи газопостачання обладнання житлових і громадських будинків із встановленням заглушки за умови: наявності витоків газу; несправної автоматики безпеки; несправностей оголовків димових і вентиляційних каналів; відсутності тяги в димових і вентиляційних каналах; самовільного підключення газових приладів і пристроїв споживача до системи газопостачання; не забезпечення власником (балансоутримувачем та/або орендарем (наймачем)) технічного обслуговування згідно з вимогами п. 5.4 цієї глави; не відповідності системи газопостачання житлового будинку проектній та виконавчо-технічній документації. В той же час, у відповідності до п. п. 6, 7 ХІІІ розділу КГС, якщо через проведення ремонтів або здійснення технічного обслуговування чи заходів з безпеки (включаючи перевірки газових пристроїв споживачів щодо дотримання норм безпеки) об`єктів ГРМ Оператор ГРМ має припинити розподіл (газопостачання) природного газу більше ніж на 5 годин, він має повідомити споживача про час та тривалість такого припинення не пізніше ніж за 5 робочих днів до такого припинення (за умови, що таке припинення є запланованим). Якщо припинення не є запланованим, Оператор ГРМ має повідомити споживача про таке припинення якомога скоріше. Оператор ГРМ може не повідомляти споживача про таке припинення за умови, що припинення триватиме менше ніж 5 годин. Як зазначив позивач, і даний факт представником відповідача під час розгляду справи судом не спростований, у встановлені законом строки та порядок позивача не було завчасно повідомлено про припинення газопостачання, його підстави та тривалість, ані повідомлено у які строк та за яких умов газопостачання можливо відновити. Відповідно до положень п. 8.13 «Правил безпеки систем газопостачання», затверджених Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015 року за № 285, роботи з ліквідації наслідків аварій повинні виконуватися експлуатаційними підрозділами газорозподільних підприємств (службою аварійно-відновлювальних робіт та/або службою підземних газопроводів) після локалізації аварійної ситуації. Після усунення причин аварійних відключень газових мереж споживачів в населених пунктах газорозподільне підприємство повинно відновити подачу газу в газові мережі з дотриманням вимог порядку пуску газу, який затверджується керівником газорозподільного підприємства. Окрім того, як визначено положеннями п. 4 гл. 1 розд. 1 Кодексу ГТС: межа балансової належності точка розмежування газових мереж між суміжними власниками газових мереж за ознаками права власності чи користування, на якій відбувається приймання-передача природного газу; межа експлуатаційної відповідальності сторін точка розмежування газових мереж за ознакою договірних зобов`язань з експлуатації окремих ділянок або елементів, яка встановлюється на межі балансової належності або за згодою сторін в іншій точці газових мереж. Згідно п. 1 гл. 5 розд. ІІІ Кодексу ГТС межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності між Оператором ГРМ та споживачем (суміжним об`єктом ринку природного газу) визначається в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що є невід`ємною частиною договору розподілу природного газу (або у передбачених Кодексом випадках технічній угоді про умови приймання-передачі газу ГРМ). Акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін в обов`язковому порядку має містити схему газопроводів з визначенням на них межі балансової належності, точки вимірювання (місця встановлення вузла обліку) та напрямів потоків природного газу. За відсутності акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін за об`єктами суміжних суб`єктів ринку природного газу (включаючи споживачів) Оператор ГРМ, до/через ГРМ якого підключені зазначені об`єкти, зобов`язаний в установлені законодавством строки здійснити заходи з укладання з їх власниками акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін. Оператор ГРМ зобов`язаний виконати заходи, передбачені п. 1 гл. 5 Розд. III «Порядку визначення межі балансової належності та експлуатаційної відповідальності», які визначають необхідність встановлення меж балансової належності та експлуатаційної відповідальності між Оператором ГРМ та споживачем (суміжним суб`єктом ринку природного газу), що визначається в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, який, як зазначається в чинному законодавстві, є невід`ємною частиною договору розподілу природного газу. Згідно із положеннями ст. 1 Закону України «Про ринок природнього газу», газорозподільна система - технологічний комплекс, що складається з організаційно і технологічно пов`язаних між собою об`єктів, призначених для розподілу природного газу від газорозподільних станцій безпосередньо споживачам (п. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону оператор газорозподільної системи відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (включаючи нове будівництво та реконструкцію) газорозподільної системи, якою він користується на законних підставах. Отже, газові мережі від газорозподільних станцій до споживача є газорозподільною системою, за безпечну експлуатацію якої відповідає саме оператор газорозподільної системи. Представником відповідача не надано суду жодних даних про вчинення дій з ліквідації причини зупинення газопостачання, що свідчить про недобросовісність оператора ГРМ. Газопостачання будинку за адресою [ADDRESS] , до теперішнього часу не відновлено. Крім того, представником відповідача не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження поважності не усунення недоліків експлуатації газопроводу та відновлення постачання газу споживачу протягом тривалого строку, не зважаючи на звернення останнього до суду за захистом своїх прав. З боку АТ «Харківміськгаз» не було вжито жодних заходів на поновлення його прав. Разом з тим, постановою НКРЕКП від 28.07.2023 року за № 1387 зупинено дію ліцензії АТ «Харківміськгаз» на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 29 червня 2017 року № 842, у зв`язку з передачею цілісного майнового комплексу з розподілу природного газу іншому суб`єкту господарювання, який отримав відповідну ліцензію. З 01.08.2023 року згідно з постановою НКРЕКП\~за №\~1389\~від 28.07.2023\~року провадження господарської діяльності з розподілу/доставки природного газу в м. Харкові здійснює Харківська міська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України». Таким чином, Оператором ГРМ для споживача [PERSON] до 01.08.2023 року був відповідач АТ «Харківміськгаз», а з 01.08.2023 року і на час розгляду справи судом, новим Оператором ГРМ є Харківська міська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України». Відповідно до вимог ч. ч. 1-3 ст. 51 ЦПК України суд має право за клопотанням позивача залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Тлумачення змісту ст.\~51\~ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом. Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. При цьому процесуальний статус відповідача і третьої особи за своїм змістом, процесуальними правами та обов`язками є різними. Суд зазначає, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності, або залучення співвідповідачів. Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Суд неодноразово, протягом судового розгляду, роз`яснював [PERSON] право заявити клопотання про залучення до участі в розгляді справи в якості співвідповідача Харківську міську філію ТОВ «Газорозподільні мережі України», яка з 01.08.2023 року здійснює провадження господарської діяльності з розподілу/доставки природного газу в м. Харкові, має ліцензію, пов`язану із відновленням газопостачання у м. Харкові. Натомість позивач зазначив про недоцільність залучення вказаного товариства до участі в розгляді справи. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц (п. 40), від 12.12.2018 року у справі № 372/51/16-ц ) п. 31.10), від 30.01.2019 року у справі № 552/6381/17 (п. 39). Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову (постанова Верховного Суду від 29.08.2019 року у справі № 642/6181/16-ц). Вищевикладене також узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 03.05.2022 року у справі № 736/1432/20 (провадження № 61-18506св21). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). За таких обставин, суд вважає, що на час розгляду справи АТ «Харківміськгаз» не уповноважено здійснювати роботи, пов`язані із відновленням газопостачання, а тому у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання саме АТ «Харківміськгаз» відновити газопостачання за адресою: [ADDRESS] , не підлягають задоволенню. З приводу позовних вимог [PERSON] щодо відшкодування йому завданої моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відключення житла громадянина від газопостачання в цілому однозначно слід вважати грубим втручанням в приватне життя особи. Так, відключення позбавляє особу належних умов до існування, однозначно призводить до змін у побуті, укладі життя особи, тощо. Позивач стверджував, що дії відповідача заподіяли йому моральну шкоду, що полягає в порушенні його цивільних прав (незаконне втручання у приватну власність); позбавленні належних умов до існування; він вимушений нести додаткові витрати для забезпечення власного побуту шляхом придбання побутової електричної техніки, змушений звертатись у різні установи з заявами та скаргами за захистом своїх прав; втрати немайнового характеру, що полягають у фізичних і моральних страждання, пов`язані зі зміною звичного ритму життя, значними незапланованими фінансовими втратами та емоційним дискомфортом. Заподіяну йому моральну шкоду позивач також вбачає у ряді вимушених змін у житті внаслідок позбавлення його нормальних умов для існування, необхідністю докладати додаткових зусиль для відновлення свого звичного життя, зокрема, можливості проживати у опалювальному приміщенні, можливості приготувати їжу (робити заготовки до зими - консервувати овочі та фрукти), тощо; у протиправній поведінці відповідача, який невідновлюючи газопостачання протягом тривалого часу, діяв не у передбачений законом спосіб та тривалість душевних страждань, яких він та його родина зазнали у зв`язку із припиненням газопостачання до його будинку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України). У свою чергу, Закон України\~«Про захист\~прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Тобто у сфері дії вказаного Закону перебувають у тому числі відносини між споживачами та надавачами будь-яких послуг. Статті 4 та 22\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди (ч. ч. 1, 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»). Велика Палата Верховного Суду 01.09.2020 року у справі №216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) прийняла постанову, якій сформувала правовий висновок про те, що виходячи з положень ст. ст. 16 і 23\~ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди за порушення споживчого договору, суди мають враховувати, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі ст. ст. 16 та 23\~ЦК України і ст. ст. 4 та 22 Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено. Вказані правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 23.10.2019 року у справі № 210/4735/15-ц, від 11.12.2019 року у справі № 275/1052/17, від 10.04.2019 року у справі № 360/723/16-ц та від 30.09.2020 року у справі № 727/12721/17-ц. Під час розгляду даної справи, суд вважає, що відповідачем не доведено правомірність не відновлення газопостачання у домоволодінні [ADDRESS] до 01.08.2023 року, що завдало позивачу, як споживачу послуг, моральну шкоду. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, а ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. При вирішенні питання про розмір завданої моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості з урахуванням обставин справи та тяжкості страждань позивача, суд вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 60000 грн. 00 коп., визначений позивачем, є завищеним та не відповідає засадам розумності та справедливості, а також є не доведеним у такому розмірі та приходить до висновку, що розмір моральної шкоди необхідно зменшити до 5000 грн. 00 коп. на його користь, як такий, що відповідає характеру правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, з урахуванням наведених вище норм матеріального права, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Інші, наведені сторонами доводи в обґрунтування своїх позицій, не спростовують наведених висновків суду. Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», звільнений від сплати судового збору, виходячи з результату вирішення спору, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial