Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

[PERSON] , через представницю - адвокатку Гренджа Вікторію Юріївну, звернулася до суду з вказаним позовом до Акціонерного товариства «ПриватБанк», третя особа без самостійних вимог: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсал»» про стягнення безпідставно списаних коштів з карткового рахунку з врахуванням індексу інфляції, який обґрунтовувала тим, що вона є власником карткового рахунку АТ КБ «ПриватБанк» за [NUMBER] , який прив`язаний до картки [NUMBER] , та мобільного додатку «Приват24», та відповідно є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк». Відповідач АТ КБ «ПриватБанк» встановив позивачці на банківській картці за рахунком [NUMBER] , кредитний ліміт в розмірі 30000 грн. 31.08.2023 з вищевказаного карткового рахунку позивачки [PERSON] безпідставно, не з її вини та її волі було перераховано кошти в сумі 8883,00 грн, на невідомий позивачці рахунок. Ця подія сталася за таких обставин. 31.08.2023 біля 18:45 год. позивачка [PERSON] мала намір поповнити рахунок свого мобільного телефону через мобільний додаток «Приват 24», однак не змогла відкрити додаток і тому зателефонувала оператору АТ КБ «ПриватБанк» на номер «3700». Через хвилину позивачці на її мобільний телефон: [NUMBER] , зателефонували з номеру [NUMBER] голосовий чатбот від «Приватбанку» (як вважала позивачка), який повідомив [PERSON] про те, що з її банківської картки намагаються зняти кошти без її відому, щоб відмінити дану операцію потрібно натиснути цифру «1». [PERSON] виконала дану рекомендацію та натиснула під час розмови з голосовим чат ботом від «Приватбанку» цифру один. Після цього телефонний дзвінок закінчився. Відразу, після дзвінка, позивачка [PERSON] хотіла перевірити баланс своїх карткових рахунків через мобільний додаток «Приват24», але додаток і надалі був заблокований, розблокувати його самостійно позивачка не могла. Після закінчення розмови з голосовим чат ботом від «Приват24», аьо під час розмови, жодних смс-повідомлень про використання картки та/або зняття готівки позивачці [PERSON] від відповідача АТ «КБ «ПриватБанк» не було. Тому, жодних підозр щодо безпідставного списання коштів з карткового рахунку у позивачки не було. Також, у [PERSON] не було нагальної необхідності користуватися мобільним додатком «Приват24» тому, з врахуванням того, що позивачка живе у віддаленому гірському населеному пункті від селища Міжгір`я, транспортне сполучення між селом Рекіти та селищем Міжгір`я відсутнє, [PERSON] звернулася до працівників відділення АТ КБ «ПриватБанк» в селищі Міжгір?я Хустського району Закарпатської області із проханням розблокувати їй додаток «Приват24» на мобільному телефоні тільки 11.09.2023. Працівники банку розблокували додаток «Приват24» та повідомили позивачку, що в неї наявна заборгованість перед банком, загальна сума заборгованості становить 8883,00 грн. Борг виник внаслідок перерахування коштів з карткового банківського рахунку [NUMBER] , за рахунок кредитних коштів наявних на картці. Кошти було перераховано за допомогою дев`ять банківських операцій на закордонний рахунок, при цьому грошові суми перераховувалися за кордон в іноземній валюті - долар США, в свою чергу з картки списувалася грошова сума еквівалентна гривні. За перерахування коштів було знято додатково комісію банком. 11.09.2023 [PERSON] подала до Міжгірського ВП № 2 Хустського РУ ГУНП в Закарпатській області заяву про вчинення стосовно неї невідомими особами шахрайських дій. За заявою позивачки [PERSON] було зареєстровано кримінальне провадження: в ЄРДР за №12023071110000189 від 12.09.2023, за наступними обставинами: «31.08.2023 року біля 18:45 год. [PERSON] зателефонували з номеру [NUMBER] голосовий бот від «Приватбанку», який повідомив [PERSON] про те, що з її картки за номером [NUMBER] намагаються зняти грошові кошти без її відому та щоб відмінити дану операцію потрібно натиснути цифру «1», що остання і зробила. Після того як вона натиснула цифру «1» з її картки було списано грошові кошти невідомими особами на загальну суму 8 883,00 гривень.» (копію Витягу з ЄРДР за № 12023071110000189 додається до позову. Станом на сьогоднішній час кримінальне провадження не завершено, триває слідство. ПАТ «СК «Універсальна», розглянула заявку [PERSON] від 11.09.2023 про настання страхового випадку, та повідомили позивачку, що нею порушено терміни звернення до поліції для фіксації страхової події, та несвоєчасно повідомлено Страхувальником про настання страхового випадку, оскільки заявка на настання страхового випадку надійшла 11.09.2023, тоді як таку слід було подати протягом 24 годин з дня настання страхового випадку, копія Електронного полісу та Інформацію щодо історії заявок додається. З тих підстав, що ПАТ «СК «Універсальна», як страховик грошових коштів, розміщених на рахунку в АТ «КБ «Приватбанк», відмовив позивачці, як страхувальнику здійснити страхове відшкодування у зв`язку з настанням страхового випадку, позивачка [PERSON] , 06.11.2023 року звернулася з Листом претензією до відповідача де виклавши вищевказані обставини, за яких сталася подія, що мала місце 31.08.2023 щодо безпідставного списання з її карткового рахунку грошових коштів, просила провести службову перевірку щодо працівників АТ КБ «ПриватБанк», про що повідомити її письмово. Однак, відповідь на свій лист позивачка від відповідача не отримала до сьогоднішнього часу. Також, відповідачем «АТ «КБ «ПриватБанк» було проігноровано і адвокатський запит представника позивача [PERSON] - адвоката Гренджі В.Ю. На запит адвоката надано відмову, про результати розгляду претензії позивачку, або її адвоката відповідачем не повідомлено. Безпідставно списані кошти в сумі 8883,00 грн позивачці відповідачем не компенсовано. Службове розслідування відповідачем не проведено. Дані обставини змушують позивачку [PERSON] звернутися до суду з цим позовом, оскільки положення Цивільного Кодексу передбачає прямий обов`язок банку в разі виявлення незаконного списання коштів повернути їх на рахунок клієнта. Ухвалою суду від 01.10.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідно до вимог частини 5 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Представник відповідача скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, відповідно до якого позовні вимоги не визнав повністю, оскільки зняття грошових кошті з банківського рахунку позивача відбувалося із коректним введенням ПІН-коду, а тому підстав для відмови у виконанні платіжної операції, яка здійснюється з фактичною наявністю платіжної картки та коректним вводом ПІН-коду у банку не було. Між сторонами було укладено договір банківського рахунку, відповідно до якого не передбачено відповідальність у вигляді пені. Позивач не довів наявність завданої йому моральної шкоди в результаті протиправних дій відповідача. Позивачка скористалася своїм правом подачі відповіді на відзив, відповідно до якої зазначила, що вона добровільно не надавала доступ третім особам до її банківських рахунків та інформації яка могла послужити для списання коштів з її рахунку без її згоди, саме за цих підстав зареєстроване кримінальне провадження за заявою позивачки, досудове слідство триває, шахраї не знайдені. Просить відзив відповідача залишити без задоволення та позовні вимоги задовольнити повністю. Представником відповідача надано заперечення на відповідь на відзив, у якому відповідач виклав свої пояснення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснення і мотиви їх відхилення. Наведені позивачкою обставини свідчать, що спірному перерахуванню коштів передували розголошення позивачкою даних банківської картки стороннім особам. Просить у позові відмовити повністю. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, дійшов до наступних висновків. Відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Частиною першою статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною карткою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу. Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Відповідно до статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Відповідно до п. 138 розділу VIІ «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 № 164 (далі - Положення № 164), емітент зобов`язаний: забезпечити, щоб індивідуальна облікова інформація користувача була недоступна іншим сторонам, крім користувача (крім випадку, передбаченого в пункті 142 розділу VII цього Положення); зберігати інформацію, надану користувачем для здійснення контактів із ним, протягом строку дії договору; забезпечити користувачу можливість безоплатно в будь-який час повідомити емітента про втрату платіжного інструменту або індивідуальної облікової інформації та не допускати будь-якого використання платіжного інструменту після отримання такого повідомлення; забезпечити користувачу можливість у будь-який час повідомити емітента про потребу розблокування або заміни (перевипуску) платіжного інструменту; повідомляти користувача про виконання операцій з використанням платіжного інструменту; реєструвати та протягом строку, передбаченого нормативно-правовими актами Національного банку, зберігати інформацію, що підтверджує факт інформування емітентом користувача та користувачем емітента, надавати користувачу таку інформацію за його письмовим зверненням. Емітент зобов`язаний зазначити дату і час одержання повідомлення користувача про втрату платіжного інструменту під час реєстрації повідомлення. Згідно з п. 143 і 144 Положення № 164 надавач платіжних послуг у разі виконання помилкової платіжної операції з рахунку неналежного платника, якщо власник рахунку/держатель невідкладно повідомив про платіжні операції з використанням платіжного інструменту, які ним не виконувалися, зобов`язаний негайно після виявлення помилки або після отримання повідомлення (залежно від того, що відбулося раніше) переказати за рахунок власних коштів суму платіжної операції на рахунок неналежного платника. Надавач платіжних послуг зобов`язаний також відшкодувати неналежному платнику суму утриманої/сплаченої неналежним платником комісійної винагороди за виконану помилкову платіжну операцію (за наявності такої комісійної винагороди). Надавач платіжних послуг повинен сприяти власнику рахунку/держателю в поверненні коштів за неналежною платіжною операцією з використанням платіжного інструменту шляхом негайного надання доступної йому інформації про таку операцію (без стягнення плати), уключаючи інформацію, отриману на його запит від надавача платіжних послуг, що обслуговує неналежного отримувача. Відповідно до п. 146 Положення № 164 власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. При вирішенні цієї справи суд враховує правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22 про те, що саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів;. Сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. За відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними. Судом встановлено, що 31 серпня 2023 року з карткового рахунку АТ КБ «ПриватБанк» за [NUMBER] , який прив`язаний до картки ПриватБанк №4149439017341664 та належить позивачці [PERSON] , було списано грошові кошти у загальному розмірі 8883,00 грн., що підтверджується випискою по картці за період 31.08.2023-31.08.2023. 11.09.2023 [PERSON] звернулася до Міжгірського ВП № 2 Хустського РУ ГУНП в Закарпатській області із заявою про вчинення стосовно неї невідомими особами шахрайських дій та за її заявою було зареєстровано кримінальне провадження в ЄРДР за №12023071110000189 від 12.09.2023, за наступними обставинами: «31.08.2023 року біля 18:45 год. [PERSON] зателефонували з номеру [NUMBER] голосовий бот від «Приватбанку», який повідомив [PERSON] про те, що з її картки за номером [NUMBER] намагаються зняти грошові кошти без її відому та щоб відмінити дану операцію потрібно натиснути цифру «1», що остання і зробила. Після того як вона натиснула цифру «1» з її картки було списано грошові кошти невідомими особами на загальну суму 8 883,00 гривень.» (а.с. 10). В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які давали б змогу встановити, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. На підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, зокрема, несанкціоноване списання грошових коштів з рахунків позивача, приходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в цій частині. Також позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з 30 серпня 2023 року по 30 вересня 2024 року у розмірі 669,06 грн.. Відповідно до практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві, підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, суди повинні враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в певний період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур`єр». При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Виходячи з наведеного, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат підлягають задоволенню повністю. Статтею 59 Конституції України закріплено право кожного на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За змістом частини 1 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Із положень статті 137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу, у разі задоволення позову покладаються на позивача. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Інтереси позивача представляє адвокат Гренджа Вікторія Юріївна, яка діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльність серія ЗР №21/2983, видане Радою адвокатів Закарпатської області 24 березня 2022 року та ордером на надапння правничої допомоги від 28 вересня 2024 року. Звертаючись до суду, позивач згідно вимог статті 134 ЦПК України, в позовній заяві зазначив про розрахунок суми судових витрат, що складається з витрат на правову допомогу та становить 8 000,00 грн., на підтвердження понесення яких до позовної заяви долучено акт прийняття-передачі наданих послуг з правової допомоги від 30.09.2024 року. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону №5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 3) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Враховуючи обсяг наданих представником позивача - адвокаткою Гренджа В.Ю. послуг, співмірність наданих адвокатом послуг, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на надання професійної правової допомоги в розмірі 8 000,00 грн. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що витрати понесені позивачем на правничу допомогу є обґрунтованими, співмірними та підтвердженими належними доказами, а тому така вимога підлягає задоволенню. Позивачка звільнена від сплати судового збору, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ст. 133 і 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved