Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

У вересні 2024 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі- ТОВ «ФК «ЄАПБ») засобами поштового зв`язку звернулось до суду з вказаним позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 255481 в розмірі 10\~509,00 грн та кредитним договором № 102 768378 в розмірі 7\~203,00 грн, всього 17\~712,00 грн, а також понесені судові витрати. Позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №255481 обґрунтовані тим, що 29 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та [PERSON] шляхом підписання його електронним підписом позичальника, відтвореним з використанням позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 9.6 договору, укладено кредитний договір №255481. Відповідно до п.п.2.1. кредитного договору кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на платіжну картку клієнта, зазначену ним у особистому кабінеті. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту з ТОВ «Селфі Кредит», які розміщені на веб-сайті, повністю приймаючи умови договору, відповідач підтвердила, що вона повністю розуміє, погоджується та зобов`язується неухильно дотримуватися цих правил. 29.02.2024 ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 29022024, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Селфі Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №1 від 29 лютого 2024 року до договору факторингу №29022024 від 29.02.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 10\~509,00 грн, з яких: 5 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 5\~509,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Таким чином, відповідач має заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №255481 в розмірі - 10\~509,00 грн, з яких: 5 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 5\~509,00 грн- сума заборгованості за відсотками. Позовні вимоги щодо стягнення заборгованості на підставі кредитного договору №102768378 обґрунтовані тим, що 15 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі- ТОВ «Мілоан», первісний кредитор) і [PERSON] укладено кредитний договір №102768378. Кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний, зокрема, через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, відповідно до п.6 кредитного договору, Порядку (технології) укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікації позичальника. Відповідно до п.2.1. кредитного договору кредитні кошти надаються ТОВ «Мілоан» позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. 16 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 16072024, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 16 липня 2024 року до договору факторингу № 16072024 від 16 липня 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 7\~203,00 грн, з яких: 7 203,00 грн- сума заборгованості за основною сумою боргу. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 102768378 в розмірі 7\~203,00 грн, з яких: 7 203,00 грн- сума заборгованості за основною сумою боргу. Ухвалою судді від 03 жовтня 2024 року, після виконання вимог, передбачених частиною шостою\~статті 187 ЦПК України, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 11 листопада 2024 року. Ухвалою суду від 11 листопада 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 21 листопада 2024 року. Ухвалою суду від 21 листопада 2024 року судовий розгляд справи відкладено на 05 грудня 2024 року на підставі частини четвертої\~статті 223 ЦПК України. 05 грудня 2024 року цивільну справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному, призначено судове засідання на 23 грудня 2024 року. Позивач свого представника у призначене судове засідання не направив, про дату, час і місце якого повідомлений належним чином через електронний кабінет, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу, у позовній заяві зазначено клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача та ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у призначене судове засідання не прибула, про дату, час і місце якого повідомлялась відповідно до вимог статей 128-130 ЦПК України за адресою зареєстрованого місця проживання. Згідно з трекінгом поштових відправлень АТ «Укрпошта» рекомендований лист з повідомленням про вручення, яким [PERSON] направлялась судова повістка, повернуто відправнику з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» 18 грудня 2024 року, що відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки; відзив на позов не подала, причини неявки не повідомила. Відповідно до частини другої статті 191 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. За наявності умов, передбачених\~статями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 23 грудня 2024 року суд ухвалив заочне рішення у справі. Згідно з частиною другою\~статті 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 29 січня 2022 року ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] уклали договір №255481 про надання споживчого кредиту шляхом його підписання відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е686 29.01.2022 о 19:52:29, паперова копія якого додана до позовної заяви ( а.с. 8-12). На умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором ( п. 1.2.). Сума кредиту (загальний розмір) складає 5\~000 гривень, тип кредиту кредит. Строк кредиту 30 днів ( п. п.1.3, 1.4 договору). Відповідно до п. 1.5.1 договору стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується: у межах строку кредитування, вказаного у п. 1.4 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки ( або споживач не є учасником програми лояльності); у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача відповідно до п. 4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація відповідно до п. 4.3 договору. Знижена процентна ставка становить 0,01% в день та застосовується за умовами визначеними у п. 1.5.2 договору. Відповідно до п. 2.1 кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту. Додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 255481 від 29.01.2022 є таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит , відповідно до якої сума платежу за розрахунковий період складає 7\~850,00 грн, проценти за користування кредитом складуть 2\~850,00 грн, реальна річна процентна ставка складе 24079,41 % річних; загальна вартість кредиту складе 7\~850 грн.( а.с. 13). 29 січня 2022 року [PERSON] ознайомилась та підписала електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 29.01.2022 о 19:52:29 паспорт споживчого кредиту (Інформація яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартна форма), яка є актуальною до 29.01.2022 ( а.с. 14-15). 29 лютого 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» ( клієнт) та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) укладено договір факторингу№ 29022024, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Селфі Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, що підтверджується копією договору факторингу ( а.с. 16-18). Згідно п. 1.1. договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Згідно п. 1.2. договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Як вбачається із акту прийому передачі реєстру боржників № 1 за договором факторингу № 29022024 від 29.02.2024, 29 лютого 2024 року клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників № 1 кількістю 7781 ( а.с. 19) Відповідно до витягу з реєстру боржників № 1 від 29.02.2024 до договору факторингу № 20022024 від 29.02.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 10\~509,00 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5\~509,00 грн - сума заборгованості за відсотками ( а.с. 20). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 255481 від 29.01.2022 станом на 29.02.2024 заборгованість відповідача за кредитним договором становить 10 509 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5\~509,00 грн - сума заборгованості за відсотками ( а.с.21-22). 15 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] в електронній формі укладений договір про споживчий кредит №102768378 (далі\~кредитний договір), відповідно до п. 1.1. якого кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (кредит), а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дня остаточного погашення заборгованості, згідно з п. 1.4. договору та виконати інші зобов`язання на умовах та в строки/терміни, що визначені договором (а. с. 26-30). Пунктом 1.2. кредитного договору передбачено, що сума (загальний розмір ) кредиту становить 10\~400,00 грн у валюти : українська гривня. Згідно з п. 1.3. кредитного договору кредит надається загальним строком на 30 днів з 15.12.2021 (строк кредитування) . Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 14.01.2022 ( п. 1.4). Відповідно до п. 1.5.1. кредитного договору комісія за надання кредиту- 0,0 грн, яка нараховується за ставкою 0,0% від суми кредиту одноразово. Проценти за користуванням кредитом: 31,20 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом ( п. 1.5.2) Відповідно до п. 2.1. кредитного договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок. Умовами п. 2.4. кредитного договору визначено порядок повернення кредиту та сплати винагороди (плати). Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п. 1.4 договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду на який продовжено термін кредитування. Згідно з п. 3.3.2. повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі, передбачені цим договором у порядку, строки та терміни, передбачені п.п. 1.1.-1.6 та п.2.4 цього договору. Додатком № 1 до кредитного договору є графік платежів за договором про споживчий кредит № 102768378 від 15.12.2021, відповідно до якого датою видачі кредиту є 15.12.2021, сума кредиту\~10\~400,00 грн; дата платежу визначена\~14.01.2022; загальна вартість кредиту\~10 4331,20 грн, яка складається із : 10\~400,00 грн суми кредиту за договором; 31,20 грн процентів за користування кредитом ( а.с. 30 зв.ст.). Додатком № 2 до кредитного договору є паспорт споживчого кредиту № 102768378 (а.с.31). 16 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» (клієнт) та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) укладено договір факторингу №16072024, копія якого долучена до матеріалів справи (а. с. 32-33). Відповідно до п. 1.1. договору факторингу №16072024 від 16.07.2024 за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за оплату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб -\~боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (комісія за надання кредиту і проценти за користування кредитом), неустойкою ( штраф, пеня) та/або процентами за порушення грошового зобов`язання та іншими платежами згідно кредитних договорів, за наявності, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані, зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатком №1 та є невід`ємною частиною договору. Пунктом 1.2 договору факторингу передбачено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому\~передачі реєстру боржників згідно з додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений печатками акт прийому\~передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників в електронному вигляді за договором факторингу №16072024 від 16.07.2024, складеного 16 липня 2024 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Мілоан», на виконання п.1.2 договору факторингу №16072024 від 16.07.2024, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників в електронному вигляді, наданий на флеш носії у розмірі 10388 Кбайт (а. с. 34). Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №16072024 від 16.07.2024 до ТОВ «ФК «ЄАПБ» від ТОВ «Мілоан» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №102768378 на суму боргу 7\~203,00 грн, в тому числі: заборгованість за основною сумою боргу\~7\~203,00 грн ( а. с. 35). Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №1027668378 від 15.12.2021 за період з 16.07.2024 по 31.07.2024, станом на 31.07.2024 заборгованість становить 7\~203,00 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 7\~203,00 грн (а.с. 36). Згідно із\~статтею 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках ( частина перша\~статті 13 ЦПК України). За змістом частини третьої\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір обов`язковим для виконання сторонами ( статті\~628,\~629 ЦК України). Відповідно до\~статті 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом частини першої\~статті 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень частин першої, третьої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах ( у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі\~ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (статті\~205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Згідно із\~статтею 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1\~статті 1047 ЦК України\~передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,-незалежно від суми. Згідно з частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац другий частини другої статті 639\~ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Закон України\~«Про електронну\~комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-електронних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У пункті 5 частини першої статті 3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах ( частина четверта\~статті 11 Закону України « Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього ( частина п`ята\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами частини восьмої статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до частини першої\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~моментом підписання електронного правочину є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя\~статті 1054 ЦК України). Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (частина перша\~статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до\~Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга\~статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину;\~\~потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту.\~Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20\~\~(провадження № 61-14545сво20). Відповідно до частини 1\~статті 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з частинами 2, 4\~статті 83 ЦПК України\~позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. На підтвердження позовних вимог позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» надав копії договорів : № 255481 від 29.01.2022 про надання споживчого кредиту; договору про споживчий кредит № 102768378 від 15.12.2021; факторингу № 29022024 від 29.02.2024 та № 16072024 від 16.07.2024; витяги з реєстру боржників, а також розрахунки заборгованості за укладеними договорами. Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша\~статті 95 ЦПК України). Відповідно до\~статті 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (\~стаття 78 ЦК України). Відповідно до частин першої, шостої, сьомої статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (\~статті 77-80 ЦПК України). Згідно з частиною шостою\~статті 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Додані до позовної заяви позивачем документи не підтверджують факт отримання відповідачем коштів на підставі укладених договорів та наявність у неї заборгованості перед позивачем у розмірі, який зазначає позивач. Розрахунки заборгованості, які надав позивач, не є первинними документами, що підтверджують отримання грошових коштів відповідачем за договорами: № 255481 від 29.01.2022 про надання споживчого кредиту та про споживчий кредит №102768378 від 15.12.2021 та користування ними, а відтак і укладення вказаних договорів на умовах, які позивач вказав у позовній заяві, тому не є належними доказами заборгованості. Надані розрахунки заборгованості є документами, що створені самим позивачем, тому інформація, зазначена в них, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не можуть бути доказом наявності заборгованості, яку просить стягнути позивач. Суд враховує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або електронній формі. Разом із тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі та відсилання клієнту. Згідно з пунктом 3 вказаного Положення клієнтські рахунки- це особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу). Верховний Суд у своїх постановах неодноразово відзначав, що виписки з особового рахунка клієнта банку (банківські виписки з рахунку позичальника) є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій (див. постанови Верховного Суду від 23 вересня 2019 року у справі № 910/10254/18, від 19 лютого 2020 року у справі №910/16143/18, від 26 лютого 2020 року у справі № 911/1348/16, від 19 листопада 2020 року у справі № 910/21578/16, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 21 вересня 2022 року у справі № 381/1647/21, від 07 грудня 2022 року у справі № 298/825/15-ц). Також надані позивачем витяги з реєстру боржників: до договору факторингу №29022024 від 29.02.2024 ; до договору факторингу №16072024 від 16.07.2024 містять лише підпис представника позивача, а підписів представників сторін, які підписували вказаний реєстр відсутні. Таким чином, позивач не надав жодного первинного документу, який би засвідчив, що відповідачу [PERSON] були перераховані грошові кошти на умовах договорів: № 255481 від 29.01.2022 про надання споживчого кредиту та про споживчий кредит №102768378 від 15.12.2021, у розмірах, які зазначені у позовній заяві та в розрахунках заборгованості. Відтак, належні докази того, що загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за укладеними договорами складає 17\~712,00 грн ( відповідно до розрахунків заборгованості) в матеріалах справи відсутні. При цьому, суд звертає увагу на те, що відсутність у матеріалах справи заяви відповідача про визнання позову, неподання нею відзиву на позовну заяву із запереченнями проти позовних вимог, безумовно не свідчать про визнання нею обставин, на які посилається позивач, або наявність підстав для визнання судом цих обставин, оскільки саме на позивача згідно з положеннями статей\~12,\~13 ЦПК України\~покладається обов`язок доведення таких обставин, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач не довів розмір виданих відповідачу грошових коштів за договорами : № 255481 від 29.01.2022 про надання споживчого кредиту та про споживчий кредит №102768378 від 15.12.2021, та розміру заборгованості, яка утворилась. За таких обставин у задоволенні позову необхідно відмовити повністю з наведених вище підстав. Частиною першою\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, підстави для задоволення позову відсутні, то судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову, покладається на позивача і не підлягає стягненню з відповідачки.

Outcome: dismissed