Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Диканської селищної ради про визнання за ними права власності по 1/2 частині житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого по [ADDRESS] , у порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] та як за членом колишнього колгоспного двору відповідно. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову позивачі вказують, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої зокрема входить будинковолодіння, що розташоване по [ADDRESS] . За життя померлим складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Диканського районного нотаріального округу Дубовою Т.Г. 08.09.2005, зареєстрованим в реєстрі за №1899, яким [PERSON] все майно заповів своїй доньці [PERSON] . Донькою померлого [PERSON] - позивачкою по справі, подано заяву до нотаріуса про прийняття спадщини. Дружина померлого позивач по справі [PERSON] звернулася з письмовою заявою до нотаріуса про відмову від прийняття спадщини. Син померлого [PERSON] також звернувся з письмовою заявою до нотаріуса про відмову у прийнятті спадщини. Нотаріусом відмовлено позивачці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинковолодіння, оскільки воно відносилося до суспільної групи господарств - колгоспний двір. Головою колгоспного двору був [PERSON] , іншим членом [PERSON] . Всі вказані члени колгоспного двору мали право, згідно діючого на той час законодавства, на спільну власність у колгоспному дворі. \~ \~ \~ \~Посилаючись на вказані обставини та на неможливість у позасудовому порядку реалізувати своє право на спірне будинковолодіння у порядку спадкування після смерті [PERSON] , та право як члена колгоспного двору, позивачка [PERSON] просить визнати за нею право власності на 1/2 частину спірного будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , а позивачка [PERSON] просить визнати за нею право власності на іншу 1/2 частину вказаного майна як за членом колишнього колгоспного двору. \~ \~ \~ \~Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник відповідача Диканської селищної ради в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшов відзив на позов, згідно якого відповідач визнав позов в повному обсязі та просить розглянути справу без участі його представника. \~ \~ \~ \~Третя особа - приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Шимка О.І. в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшло клопотання, згідно якого приватний нотаріус не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить розглянути справу за його відсутності. \~ \~ \~ \~Третя особа [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову в частині визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку за позивачкою [PERSON] , як за членом колишнього колгоспного двору. Посилаючись на те, що позивачка [PERSON] почала жити у зазначеному будинку лише з 1980 року. На той час основні споруди вже були збудовані, позивачка [PERSON] не брала жодної участі у будівництві спірного житлового будинку з господарськими спорудами. За таких обставин будинковолодіння в цілому має успадкувати за заповітом донька померлого [PERSON] . \~ \~ \~ \~В судовому засіданні в якості свідка допитано третю особу [PERSON] - сина [PERSON] , який пояснив, що будівництво спірного будинку з будівлями і спорудами завершено спадкодавцем і членами його родини на той час, якими були: [PERSON] - дружина спадкодавця (у 1978 році померла), він - [PERSON] , який проживав у будинку до вересня 1977 року, [PERSON] - донька спадкодавця (померла у листопаді 1989 року), яка проживала у будинку до вересня 1978 року. Після смерті [PERSON] , [PERSON] залишився жити у будинку сам. Позивачка [PERSON] почала жити разом з його батьком у спірному будинку з 1980 року, на той момент всі основні споруди було побудовано і позивачка [PERSON] не приймала у будівництві жодної участі, а ні працею, а ні коштами. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Вислухавши пояснення учасників справи, заслухавши третю особу [PERSON] в якості свідка, розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. \~ \~ \~ \~Згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок № [NUMBER] від 06.01.1975 виконкомом селищної Ради народних депутатів посвідчено, що жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] , на праві особистої власності. 17.12.1984 зазначений будинок зареєстрований в цілому на праві особистої власності за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] в Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 12 за реєстровим № 1526 (а.с. 15). \~ \~ \~ \~Рішенням Виконавчого комітету Диканської селищної ради від 22.07.2020 № 90 підтверджено, що будинковолодіння по [ADDRESS] мало колишню адресу [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~ [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Диканським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 4). \~ \~ \~ \~Відповідно до довідки, виданої Диканською селищною радою від 17.01.2023, вказане вище будинковолодіння відносилося до колгоспного двору. Членами колгоспного двору були: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 26). Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР; у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Після введення в дію Закону України «Про власність» 15 квітня 1991 року у всіх членів колгоспного двору виникло право власності на все його майно в рівних частинах, в тому числі і на будинок з господарськими спорудами, які відносилися до цього колгоспного двору. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що крім голови колгоспного двору [PERSON] , членом колгоспного двору була позивачка [PERSON] . \~ \~ \~ \~Отже, згідно діючого на той час законодавства, всі члени вказаного вище колгоспного двору мали право на спільну власність у колгоспному дворі, а саме [PERSON] та [PERSON] . Тому позивачка [PERSON] , як член колгоспного двору, має право на 1/2 частину спірного будинковолодіння, яка правомірно набула майнових прав на вказану частку і не втратила право на свою частку у майні колгоспного двору. Твердження третьої особи [PERSON] , що позивачка не брала участі у будівництві житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами суд до уваги не бере, оскільки доказів незначної участі (працею чи коштами) [PERSON] в господарстві двору третьою особою не надано. В той же час, позивач [PERSON] позбавлена можливості в позасудовому порядку зареєструвати своє право власності на фактично належну їй частку у майні колишнього колгоспного двору, оскільки чинним законодавством право власності на такий об`єкт нерухомого майна, як колгоспний двір не передбачено. \~ \~ \~ \~Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну йому 1/2 частину спірного будинковолодіння, як члену колишнього колгоспного двору. \~ \~ \~ \~Відповідно до заповіту від 08.09.2005, посвідченого приватним нотаріусом Диканського районного нотаріального округу Полтавської області Дубовою Т.В. померлий [PERSON] все належне йому майно заповів своїй доньці [PERSON] (а.с. 6). \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що донькою померлого [PERSON] - позивачкою [PERSON] подана заява до нотаріуса про прийняття спадщини за заповітом (а.с.126). \~ \~ \~ \~При цьому, дружиною померлого [PERSON] - [PERSON] , позивачем по справі та сином померлого [PERSON] , третьою особою по справі подано до нотаріуса письмові заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.122, 136). \~ \~ \~ \~01 липня 2024 року приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Шимкою О.І. відмовлено позивачці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірне будинковолодіння через те, що будинковолодіння відносилося до типу колгоспного двору (а.с. 27). \~ \~ \~ \~Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок садибного типу, виготовленого станом Приватним підприємством Полтавське бюро технічної інвентаризації Інвентаризатор, будинковолодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] в цілому складається з житлового будинку (літ. А-1), літньої кухні (літ. Б), сараю (літ. Б1), навісу (літ. б), сараю (літ. В), погреба (літ. в), сараю (літ. Е), вбиральні (літ. С), літнього душу (літ. Р), гаража (літ. Д), воріт огорожі №1, огорожі №2, колодязя питного №4 (а.с. 16-18). \~ \~ \~ \~Згідно довідки від 30.08.2023 № 9376, виданої ПП Полтавським БТІ Інвентаризатор, станом на 31.12.2012 року в реєстровій книзі №12 за реєстровим №1526 зареєстровано право власності за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі дубліката, виданого виконкомом Диканської селищної ради народних депутатів від 17.12.1984 року №7, свідоцтва на право особистої власності, виданого виконкомом Диканської селищної ради народних депутатів від 06.01.1975 року №4 (а.с. 24). \~ \~ \~ \~Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~328\~ЦК України\~право власності\~набувається на\~підставах,\~що не\~заборонені законом,\~зокрема із\~правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.\~182\~ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст.\~392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою. Відмова в оформленні права власності на спірний будинок, свідчить про наявність правових підстав для визнання цього права в судовому порядку. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Положеннями ст. 15, 16 ЦК\~ України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ч. 2 ст.\~16\~ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб. \~ \~ \~ \~Враховуючи те, що за життя нині покійний [PERSON] зареєстрував у встановленому законом порядку право власності на вказане спірне будинковолодіння, яке має статус колгоспного двору, головою якого він був та відповідно правомірно набув майнових прав на це майно, не втратив право на свою частку у майні колгоспного двору, суд дійшов висновку, що вказане майно є спадковим. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися після його смерті. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємницею 1/2 частини спірного будинковолодіння після смерті батька [PERSON] , подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини за заповітом у передбачений законом строк, інші спадкоємці позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] від спадщини після смерті [PERSON] відмовилися. \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене та те, що позивачі правомірно набули майнових прав кожен на свою частку і зокрема позивачка [PERSON] не втратила право на свою частку у майні колгоспного двору, у позасудовому порядку позивачі [PERSON] та [PERSON] не можуть вирішити питання прийняття спадщини та оформлення належної частки будинковолодіння, як в порядку спадкування після смерті батька, так і за членом колишнього колгоспного двору, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved