Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , неповнолітнього [PERSON] , неповнолітньої [PERSON] , законним представником яких є [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про стягнення коштів за договором позики. Позовні вимоги [PERSON] мотивовано наступним: на початку травня 2018 року до нього звернувся [PERSON] з проханням позичити йому кошти для ведення бізнесу. Враховуючи те, що останнього він добре знав, тому погодився на його пропозицію і 12 травня 2018 року передав [PERSON] кошти, про що останнім особисто було складено розписку про отримання ним 18 650 доларів США. Відповідно до боргової розписки вбачається, що 12 травня 2018 року в м.Ямпіль, Вінницької області, [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживав за адресою [ADDRESS] , одержав в борг від [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований по [ADDRESS] , грошові кошти в сумі 18 650 доларів США. Вказаною розпискою [PERSON] зобов`язався повернути йому отримані кошти в сумі 18 650 доларів США в повному обсязі, своєчасно до 31 грудня 2023 року. Також в розписці зазначено, що після повернення грошових коштів, [PERSON] повертає [PERSON] боргову розписку. Вказана розписка підписана власноручно, [PERSON] . Позивачу стало відомо, що [INFO] [PERSON] помер. З офіційного сайту «Судової влади» та реєстру рішень позивачу стало відомо, що рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 28 лютого 2024 року в справі №153/238/24 було встановлено факт, що має юридичне значення, а саме [PERSON] з 07 грудня 2017 року проживала однією сім`єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з [PERSON] до дня його смерті. [PERSON] після смерті [PERSON] звернулась до нотаріуса та прийняла спадщину належним чином. Тому пред`явлення цього позову має бути саме до спадкоємця, як особи, яка прийняла не тільки права, а й обов`язки спадкодавця. Так, термін повернення коштів, який передбачений розпискою закінчився 31 грудня 2023 року. 23 квітня 2024 року він дізнався хто саме прийняв спадщину після смерті боржника та 25 квітня 2024 року звернувся з вимогою (листом-претензією) до [PERSON] , як до спадкоємиці майна [PERSON] з пропозицією повернути йому 18 650 доларів США, відповідно до боргової розписки, яка складена [PERSON] із зазначенням терміну повернення до 10 травня 2024 року. Відповіді від [PERSON] на його вимогу не надійшло. Позивачем було заявлено про зміну предмета позову та залучення співвідповідачів та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, оскільки з копії матеріалів спадкової справи 84/2023 було встановлено, що після смерті [PERSON] є три спадкоємці, а саме [PERSON] (спадкоємець за заповітом) та двоє неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , які мають право на обов`язкову частку у спадщині після смерті батька. Вважаючи свої права порушеними позивач просить суд стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на його користь заборгованість за борговою розпискою від 12 травня 2018 року у загальній сумі 18 650 доларів США, в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Відповідач [PERSON] надала суду відзив наступного змісту: позовні вимоги вона не визнає та просить суд відмовити в задоволенні позову. Вказала, що вона категорично заперечує факт позики коштів, оскільки про їх існування їй не відомо. Будь-які свідки, які би могли підтвердити факт передачі коштів, позивач не зазначає і в розписці вони не відображені. Як вбачається із розписки, підписана вона була приватним підприємцем, що пов`язано із підприємницькою діяльністю ФОП [PERSON] адже на розписці було поставлено печать приватного підприємця. Тому можна допустити, що ці зобов`язання брались фізичною особою на підприємстві і можливо у документах приватного підприємця є підтвердження виконання цього. Тому це ще раз підтверджує, що це не був договір позики, а є договором купівлі-продажу або будь-який інший договір у зв`язку з підприємницькою діяльністю покійного [PERSON] . Окрім цього, позивачем має бути зазначено у позовній заяві та надано суду належні та допустимі докази вартості спадкового майна, одержаного у спадщину відповідачем, у зв`язку з чим суд самостійно позбавлений можливості з`ясувати, в яких межах вартості спадкового майна, одержаного у спадщину виник обов`язок спадкоємця перед позикодавцем (кредитором). Повідомляє, що спадщину вона не прийняла. Незрозуміло чому, позивач звертається тільки до неї і претензією та позовні вимоги пред`являє лише їй, адже у померлого [PERSON] наявні інші спадкоємці, які спадкують обов`язкову частку. Також звертає увагу, що відповідно до постанови приватного нотаріуса їй було відмовлено у прийнятті спадщини повністю і рекомендовано звернутися до суду . В результаті відмови, вона звернулася до суду з метою визнання за нею права 1/3 частку відповідно до майнового сертифіката. Майновий сертифікату який вона має намір прийняти як спадщину складає 2500 гривень. З урахуванням вищевикладеного, просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Снітко В.А. діючи на підставі ордеру серії АВ №1051553 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позову та просила суд відмовити. Вказала, що за життя [PERSON] не повідомляв їй жодним чином, що у нього існує борг перед [PERSON] , який йому слід повернути. Окрім цього, під час їх зустрічей з [PERSON] останній жодного разу в її присутності не просив [PERSON] повернути йому борг. Відповідач неповнолітній [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, однак судова повістка повернута до суду, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Відповідач неповнолітня [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином за зареєстрованим місцем проживання, однак судова повістка повернута до суду, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Законний представник неповнолітніх відповідачів [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином за зареєстрованим місцем проживання, однак судова повістка повернута до суду, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Пунктом 99-1 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 5 березня 2009 р. № 270, установлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. Отже, відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судові повістки відповідачам вручені. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради Бойко М.П діючи на підставі довіреності від 22 січня 2024 №73 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи за відсутності представника Служби у справах дітей Вінницької міської ради. При прийнятті рішення просять суд враховувати майнові права дітей [PERSON] та [PERSON] . З досліджених судом письмових доказів встановлено: З копії боргової розписки від 12 травня 2018 року встановлено, що [PERSON] отримав в борг від [PERSON] грошові кошти в сумі 18 650 доларів США, які зобов`язався повернути [PERSON] в повному обсязі, своєчасно до 31 грудня 2023 року. Після повернення коштів [PERSON] повертає [PERSON] боргову розписку (а.с.8) З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] та з копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00040789702 встановлено, що [INFO] в м.Ямпіль Могилів-Подільського району Вінницької області помер [PERSON] (а.с.42). З копії заповіту від 02 червня 2023 року посвідченого приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області встановлено, що [PERSON] на випадок свої смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він матиме право за законом, заповів [PERSON] (а.с.47). З копії витяга про реєстрацію в спадковому реєстрі №73426675 встановлено, що після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа №71027427 (№84/2023) (а.с.56). З матеріалів\~спадкової справи\~№84/2023\~встановлено,\~що 02\~серпня 2023\~року до\~приватного нотаріуса\~Могилів-Подільського\~районного нотаріального\~округу Вінницької\~області із\~заявою про\~прийняття спадщини\~в повному\~обсязі після\~смерті [PERSON] \~звернулась [PERSON] (а.с. 41 зворотня сторона). З копії витяга з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №0043616697 встановлено, що 10 грудня 2003 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . 15 червня 2007 року шлюб між ними було розірвано, актовий запис №746 (а.с.67-68). З копії витяга з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №0040802157 встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої вказано [PERSON] та [PERSON] (а.с.58 зворотня сторона - 60). З копії витяга з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №0040802164 встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого вказано [PERSON] та [PERSON] (а.с.60 зворотня сторона - 62). З копії витяга з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №0043325950 встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого вказано [PERSON] та [PERSON] (а.с.62 зворотня сторона - 64). З копії витяга з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №0043325953 встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої вказано [PERSON] та [PERSON] (а.с.65- 66). З копії заяви [PERSON] від 15.02.2024 №62 встановлено, що [PERSON] просила приватного нотаріуса Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області видати на її ім`я свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на наступне майно: квартиру під номером [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,0791 га, що розташована по [ADDRESS] (а.с.66 зворотня сторона). З копії\~свідоцтва про\~право власності\~на нерухоме\~майно серії\~ [NUMBER] встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.69). З копії державного акту на право власності на земельну ділянку встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0791 га , яка розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер 0525610100:01:004:0219 (а.с.80 зворотня сторона - 81). З копії свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат) серії ВІ XXVII №017710 встановлено, що [PERSON] належить право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства Поділля реорганізованого в СВК Поділля в розмірі 0,0702 відсотків, або 2955 грн. (а.с.37). З копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 лютого 2024 року встановлено, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно [PERSON] , у зв`язку із тим, що з матеріалів спадкової справи вбачається, що спадкоємцями, які мають право на обов`язкову частку є діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/8 частки кожен (а.с. 71 зворотня сторона - 72). З копії претензії від 30 квітня 2024 року встановлено, що [PERSON] звертався до приватного нотаріуса Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області із проханням включити його вимоги щодо стягнення заборгованості, яка існувала у [PERSON] , а саме суму боргу 18 650 доларів США, які спадкодавець зобов`язався повернути йому до 31 грудня 2023 року. Просив повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості. Повідомити його чи звертались спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, хто звертався та чи було видано на їх ім`я свідоцтва про право власності на спадкове майно в порядку спадкування (за законом/за заповітом) після смерті [PERSON] (а.с.73). З копії повідомлення приватного нотаріуса Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області встановлено, що [PERSON] було відмовлено у наданні інформації щодо кола спадкоємців [PERSON] у зв`язку із тим, що дані відомості є нотаріальною таємницею (а.с.10). З копії повідомлення приватного нотаріуса Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області встановлено, що [PERSON] , як спадкоємця [PERSON] було повідомлено про наявність заборгованості у спадкодавця перед [PERSON] у розмірі 18 650 доларів США (а.с.75). Суд заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку: Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей (стаття 1047 ЦК України). Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі №355/385/17 (провадження №61-30435сво18) міститься висновок, що реальним (від лататинського res - річ) вважається договір, що є укладеним з моменту передачі речі або вчинення іншої дії. Для укладення реального договору необхідна наявність двох юридичних фактів: а) домовленість між його сторонами стосовно істотних умов договору; б) передача речі однією стороною іншій стороні або вчинення іншої дії. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі N 2-383/2010 (провадження N 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Згідно із частиною другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною першою статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. При цьому за правилами частини першої статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника регламентуються приписами статей 1281 і 1282 ЦК України. Так, відповідно до статті 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право. Стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів до спадкоємців боржника. Разом з тим, необхідно враховувати, що оскільки зі смертю боржника зобов`язання по поверненню позики включаються до складу спадщини, то умови договору позики щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Відповідно до частини 3 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Такі правові висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц, від 29 січня 2020 року у справі № 496/4363/15-ц, від 15 липня 2020 року у справі № 645/1566/16-ц, від 04 березня 2020 року у справі № 2609/30529/12. Ураховуючи предмет спору у зазначеній справі, до обов`язку позивача як кредитора (позикодавця) спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, і звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує вимоги кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Судом встановлено, що 12 травня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики (боргова розписка) відповідно до якої [PERSON] (як фізична особа) отримав в борг від [PERSON] грошові кошти в сумі 18 650 доларів США, які зобов`язався повернути [PERSON] в повному обсязі, своєчасно до 31 грудня 2023 року. Даний правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, оскільки ця презумпція не була спростована в ході розгляду справи. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. [INFO] [PERSON] помер. Тому правовідносини, що виникли між позикодавцем [PERSON] та боржником [PERSON] (який помер), після його смерті трансформуються в зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями боржника й вирішуються в порядку положень ст.1282 ЦК України. Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Доводи відповідача [PERSON] про те, що їй не було відомо про наявність боргу у [PERSON] перед [PERSON] в сумі 18650 доларів США - не звільняють її від обов`язку, як спадкоємця [PERSON] , сплатити дану заборгованість в розмірі частки успадкованого майна. Припущення відповідача про те, що боргова розписки, підписана приватним підприємцем, що пов`язано із підприємницькою діяльністю ФОП [PERSON] , а тому на підприємстві у документах приватного підприємця може бути підтвердження виконання даного зобов`язання, суд не приймає до уваги, оскільки ці пояснення недоведені жодними доказами. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач [PERSON] своєчасно, у межах шестимісячного строку, встановленого частиною другою статті 1281 ЦК України, пред`явив вимоги до спадкоємця боржника шляхом направлення повідомлення (претензії) про вимоги за існуючими зобов`язаннями боржника [PERSON] на адресу приватного нотаріуса Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області, яким була заведена спадкова справа після смерті [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи (копія спадкової справи №84/2023). Матеріалами спадкової справи підтверджується, що із заявою в межах встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини звернулась відповідач [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, яка вважаться такою, що прийняла спадщину, оскільки подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини та не відмовлялись від неї. Як встановлено з відповіді нотаріуса в межах спадкової справи №84/2023 свідоцтва про право на спадщину не видавалось, оскільки в спадкодавця [PERSON] є ще двоє неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , які мають право на обов`язкову частку у спадщині, а саме по 1/8 частці кожен. Таким чином, в ході розгляду справи судом було встановлено, що спадкоємцями після смерті [PERSON] є відповідачі [PERSON] (спадкоємець за заповітом) та двоє неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. В матеріалах спадкової справи №84/2023 відсутні заяви неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] про відмову від прийняття спадщини відповідно до чинного законодавства. Таким чином, неповнолітні відповідачі [PERSON] та [PERSON] вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті батька [PERSON] . Як вбачається із повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження у спадкодавця [PERSON] було четверо дітей: [PERSON] , [PERSON] , неповнолітній [PERSON] та неповнолітня [PERSON] . Частка дітей, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом становила б по 1/4 кожному, а отже половина частки неповнолітніх дітей становить по 1/8 частки (обов`язкові частка), кожному. Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Виходячи зі змісту статті 1282 ЦПК України вказаною нормою визначено загальний характер відповідальності всіх спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування. Для всіх спадкоємців існує однакова межа відповідальності за боргами спадкодавця, зокрема часткова відповідальність, в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Тобто, обов`язок задоволення вимог кредитора спадкодавця лежить на усіх спадкоємцях, які прийняли спадщину, у розмірі, який відповідає їх частці у спадщині. Задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Відсутність у спадкоємців [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора. Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до положень статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, за виключенням якщо (ст.1297 ЦК України): у складі спадщини є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація. Якщо спадкоємець прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 607/98/17, від 15 липня 2020 року у справі № 645/1566/16-ц; від 10 липня 2024 року у справі № 175/4353/20). В ході розгляду даної справи судом було встановлено, що після смерті [PERSON] залишилося нерухоме майно, а саме квартира [ADDRESS] , земельна ділянка площею 0,0791 га, яка розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер 0525610100:01:004:0219, а також право на майновий пай члена КСП Поділля реорганізованого в СВК Поділля в розмірі 0,0702 відсотків. Відповідачі, як спадкоємці [PERSON] прийняли спадщину у складі якої є нерухоме майно, але зволікають з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України. Суд враховуючи принцип змагальності цивільного процесу, який закріплений у статті 81 ЦПК України, передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Позивачем в ході розгляду справи надано належні і достатні докази того, що відповідачі, як спадкоємці позичальника, прийняли спадщину після смерті останнього, не відмовлялись від неї, надано докази своєчасних вимоги відповідно до статті 1282 ЦК України, а також належні і достатні докази наявності у спадкодавця на день смерті непогашеної заборгованості за борговою розпискою від 12 травня 2018 року. Відповідачами в ході розгляду справи не доведено жодними доказами, що вартість успадкованого майна є недостатньою для погашення заборгованості та задоволення вимог позивача. Судом було встановлено, що розмір частки неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] становить 1/8 в кожного. Таким чином, розмір частки відповідача [PERSON] становить 3/4, а тому враховуючи розмір частки кожного спадкоємця, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість в сумі 18 650 доларів США за борговою розпискою від 12.05.2018 року пропорційно до розміру частки в межах вартості майна успадкованого після смерті [PERSON] . Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає. Згідно із ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволено в повному обсязі, а тому з відповідачів слід стягнути в користь позивача судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved