Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

23.02.2024 згідно вхідної реєстрації кореспонденції представник позивача - адвокат Тинів І.Д., діючи в інтересах позивача, звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до відповідача, у якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошові сумі у розмірі 6 000 грн., які стягувати щомісячно з часу звернення до суду з даним позовом і до досягнення дитиною повноліття; стягнути одноразово з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 38 812,00 грн.; судові витрати у справі покласти на відповідача. Позов обгрунтовано тим, що 29.09.2001 між сторонами зареєстровано шлюб. У шлюбі в сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.02.2024 у справі № 344/22940/23 шлюб між сторонами розірвано. Неповнолітній син сторін [PERSON] проживає разом із позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Дитина знаходяться на утримання позивачки, а відповідач [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина не сплачує та не бере участь у його матеріальному забезпеченні. Неповнолітній син [PERSON] має проблеми зі здоров`ям, у дитини захворювання суглобів, у зв`язку із чим йому призначаються лікувальні масажі, регулярне систематичне укріплення м`язів реабілітаційними вправами; медикаментозне лікування. Також, дитина має проблеми із зором, періодично відвідує окулістів, на постійній основі носить лінзи для очей, які потрібно постійно змінювати, за необхідності проводиться медикаментозне лікування. Наявні захворювання дитини зумовлюють постійні витрати пов`язані з його обстеженнями та лікуванням, які несе тільки позивачка. Відповідач є офіційно працевлаштований, його дохід не є сталим, та володіє на праві власності об`єктами нерухомого майна. На утриманні відповідача немає непрацездатних батьків чи інших осіб. Враховуючи вік дитини, його стан здоров`я (наявність захворювань), матеріальний стан відповідача, вважає за доцільне стягувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій формі у розмірі 6 000 гривень до досягнення дитиною повноліття. Також, позивач просила стягнути додаткові витрати на утримання дитини, які понесла у 2023-2024 роках. Наявні захворювання дитини зумовлюють постійні витрати, пов`язані з його медичним обстеженням та лікуванням. Крім того, дитина має здібності до комп`ютерних наук та любить цим займатися, у зв`язку із чим у жовтня 2020 року поступив на навчання до «Малої Комп`ютерної Академії ШАГ». Проводила оплату за навчання. У травні та червні 2023 року проходив навчання з комп`ютерної грамоти у «Комп`ютерній академії ITSTEP». 02.07.2023\~позивачкою придбано для навчання ноутбук. А тому просила стягнути з відповідача одноразово додаткові витрати на утримання сина [PERSON] в розмірі 38 812,00 грн., що становить половину суми від фактично понесених нею витрат (т. 1 а.с. 1-9). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 23.02.2024 справа передана головуючій Кіндратишин Л.Р. (т.1. а.с. 84-85). Ухвалою судді від 28.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (т. 1 а.с.87). 15.05.2024 у справі було постановлено заочне рішення (т. 1 а.с. 125-134). Ухвалою суду від 08.07.2024 заочне рішення за заявою відповідача скасовано (т. 1 а.с. 178-179). 01.08.2024 представником позивача, адвокатом Тинів І.Д., подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просив постановити рішення, яким : стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 6000 грн., з часу звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття; та стягнути одноразово додаткові витрати у розмірі 44902,00 грн. (т. 1 а.с. 191). 11.09.2024 ухвалою суду відмовлено у клопотанні сторони відповідача про зупинення провадження у справі (т.1 а.с. 214-216). 20.11.2024 ухвалою суду відмовлено у клопотанні сторони відповідача про зупинення провадження у справі (т. 2 а.с. 10-12). 20.11.2024 ухвалою суду витребувано докази (т. 2 а.с. 13-14). Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися. 17.12.2024 представник позивача, адвокат Тинів І.Д., через систему «Електронний суд» подав заяву, в якій просив заяву представника про збільшення розміру позовних вимог залишити без розгляду, справу розглядати без участі позивача та її представника. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просив суд їх задоволити. Відповідач у судове засідання не з`явився. 19.12.2024 представник відповідача, адвокат Семків М.Н., подав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 19.12.2024 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 14.01.2023 серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 29.09.2001, про що складено відповідний актовий запис №1251. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] (т. 1 а.с. 18). Згідно з копії заочного рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.02.2024 у справі № 344/22940/23 шлюб між сторонами, зареєстрований 29.09.2001 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №1251 - розірвано (т. 1 а.с. 22-23). Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 24.06.2023 серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №1462 Батьками вказані, батько [PERSON] , мати [PERSON] (т. 1 а.с. 19). Згідно з Витягів з реєстру територіальної громади № 2024/000955162 від 29.01.2024 та № 2024/000955004 від 29.01.2024, зареєстроване місце проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с. 15, 20). Також, у шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , який на даний час є повнолітнім (а.с. 24). Згідно з копій консультативних висновків лікаря від 30.01.2023, 14.02.2023, 28.02.2023 (т. 1 а.с. 39, 44, 47) [PERSON] , [INFO] , має проблеми зі здоров`ям, у дитини захворювання суглобів, клінічний діагноз: артралгія лівого кульшового суглобу. Варусна деформація двобічно. Крім того, дитина має проблеми із зором, здійснено обстеження, призначено лікування та окуляри для носіння ( а.с. 52-58) Що стосується особи відповідача, то судом встановлено наступне: Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо суб`єкта № 365153098 від 09.02.2024, [PERSON] на праві на праві власності належать об`єкти нерухомого майна, а саме: 1/4 частка трикімнатної квартири, яку останній набув у власність у серпні 2023 року (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2779555526040); гараж загальною площею 15.8 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна, 1912679626101); земельна ділянка площею 0.06 га цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1343402426101); земельна ділянка площею 0.0385 га цільове призначення: для ведення садівництва (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 929991626101) (т. 1 а.с. 25-27). Також, зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідач володіє об`єктом незавершеного будівництва: житловий будинок, за адресою: [ADDRESS] . Будівництво житлового будинку за адресою: [ADDRESS] розпочато у 2020 році. Наразі житловий будинок не введено в експлуатацію, проте фактично придатний для проживання, що підтверджується фотознімками внутрішнього та зовнішнього стану будинку (т. 1 а.с. 30-35). Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , скрін-шоту свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу у застосунку «Дія», фотознімку договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між ПАТ «СК «УСГ» та [PERSON] , власником автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, р.н. [NUMBER] , є [PERSON] (т. 1 а.с. 36-38). З довідки виданої т.в.о. командира військової частини [NUMBER] вбачається, що старший лейтинант [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] (т. 1 а.с. 211). Відповідно до витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] №126 від 01.082024, старшого лейтинанта [PERSON] , призвано на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період [INFO] , з 01.08.2024 зараховано до списків особового складу на всі види забезпечення (т. 1 а.с. 228). Згідно відповіді на запит від 28.11.2024 №0919-2024-0001617 щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з 1 кварталу 2024 по 3 квартал 2024, від 28.11.2024,Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, [PERSON] за січень 2024 нараховано 8111,87 грн., за лютий 2024 - 20745,49 грн., вересень 2024 - 24298,20 грн. (т. 2 а.с. 19). У відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №0900-0903-7/64544 від 12.12.2024, зазначено, що станом на 30.09.2024 за [PERSON] подали відомості із відображенням сум нарахованого заробітку ТзОВ «БЕЛЬЧЕНКО» за січень 2024 - 8111,87 грн., за лютий 2024 - 20745,49 грн., дата звільнення 12.02.2024; Військовою частиною [NUMBER] за серпень 2024 відображена сума нарахованої заробітної плати/доходу, грошового забезпечення - 24298,20 грн., а сума нарахованої заробітної плати/доходу/грошового забезпечення у межах максимальної величини, на яку нараховується єдиний внесок - 24168,00 грн. (т. 2 а.с. 28-29). Вирішуючи даний спір, суд виходить із наступного: Відповідно до\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ч.3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч. 1\~ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років : з 1 січня - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 3196 гривень. Однак, цей розмір є мінімальною межею. Максимальна межа, навпаки, не встановлена, а розмір утримання залежить від доходів та матеріального становища батьків. Відповідно до змісту\~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні. Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована\~Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року\~і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції). Також, частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1\~ст. 81 ЦПК України). Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2\~ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Також, перебування батьків у шлюбі або його розірвання не впливає на обов`язок батьків утримувати дитину, адже аліменти на дитину є гарантією виконання кожним з батьків свого обов`язку забезпечувати дитину, надавати їй можливість на користування всіма благами соціального забезпечення, належним харчуванням, житлом, розвагами, надати їй захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Аліменти є власністю самої дитини, а не батьків. Батьки лише їх отримують та використовують їх від імені дітей. Суд враховує обов`язок та відповідальність обох батьків неповнолітніх дітей за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дітей, а отже, й обов`язок батька дітей, який з ними не проживає, дбати про виховання, здоров`я і матеріальний добробут дітей, виходячи тільки з найкращих інтересів дітей. Також суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачка в процесі розгляду справи не довела можливість відповідачем сплачувати аліменти в розмірі 6 000 грн. щомісячно на дитину. Разом з тим відповідач є працездатною особою, на його утримані немає інших неповнолітніх чи малолітній дітей, проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період. Враховуючи, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, стан здоров`я дитини, особу відповідача, який є особою працездатного віку, суд дійшов висновку, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, що в свою чергу відповідає конкретним обставинам справи. Усі інші доводи і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні та не надали можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до вимог ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня, коли позивач звернувся із позовом до суду, з 23.02.2024. У разі зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, сторони не позбавлені можливості звернутися до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (ч.1\~ст.196 СК України). Крім цього, за заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України (ст.186 СК України). Відносно вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивачки додаткових витрат на дитину, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до\~ст. 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Додаткові витрати на утримання дитини - це не додаткові кошти, які належить стягувати з платника аліментів через те, що сума аліментів не покриває всіх необхідних витрат на дитину, які включають в себе, зокрема, придбання одягу, взуття, іграшок, продуктів харчування, підручників, оплату навчання в школі, проведення дозвілля дитини. Додаткові витрати повинні бути зумовлені особливими обставинами. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті) (постанова Верховного Суду від 4 грудня 2019 у справі № 320/383/19, постанова Верховного Суду від 29 квітня 2022 року у справі № 761/27222/20). Відповідно до постанови Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 до особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, які спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини, витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, якщо дитина потребує навчання саме у цьому навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття; висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). У постанові від 8 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20 Верховний Суд виснував про хворобу дитини як особливу обставину, що потребує додаткових витрат. У цій справі дитині було рекомендовано спеціальний режим харчування. Суд вказав, що садочки комунальної власності не можуть забезпечити необхідного харчування, тому витрати на відвідування дитиною приватного дитячого садочка є додатковими витратами й не належать до основних, які батьки несуть на утримання дитини за рахунок аліментів. У постанові від 4 грудня 2019 року у справі № 320/383/19 Верховний Суд зробив висновок, що додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. У постанові від 31 січня 2020 року у справі № 484/2230/17 Верховний Суд вказав, що придбання шкільного одягу, взуття та шкільного приладдя не належить до додаткових витрат, зумовлених особливими обставинами. Ці витрати поглинаються аліментними виплатами того з батьків, хто не проживає з дитиною. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь одноразово додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 38 812,00 грн., що становить половину суми від фактично понесених нею витрат у загальному розмірі 77 625,00 грн. Так, як вже зазначено, відповідно до консультативного висновку лікаря [PERSON] від 30.01.2023. [PERSON] , [INFO] , встановлено діагноз: артралгія лівого кульшового суглобу. Рекомендовано пройти обстеження: рентгенографія обох кульшових суглобів (т. 1 а.с. 39). Згідно з рентгенографією кульшових суглобів в 2-ох проекціях та рентген знімків, 09.02.2023 [PERSON] проведено призначене обстеження (т. 1 а.с.40-43). Відповідно до консультативного висновку лікаря [PERSON] від 14.02.2023, [PERSON] встановлено клінічний діагноз: артралгія лівого кульшового суглобу, варусна деформація двобічно. Призначено: лікувальний масаж ділянки стегна правого та лівого кількість 10; заняття з лікувальної фізкультури (ЛФК) з реабілітологом кількість 2, призначено медикаментозне лікування (т. 1 а.с. 44). Згідно з фіскального чеку (онлайн) 16.02.2023 витрати за курс лікувального масажу ділянки стегна у кількості 10 заняття становлять на загальну суму 1\~500,00 грн. (а.с. 45). Відповідно до консультативного висновку лікаря [PERSON] від 28.02.2023, [PERSON] встановлено клінічний діагноз: артралгія лівого кульшового суглобу, варусна деформація двобічно. Призначено медикаментозне лікування, профілактичне лікування кожні 6 місяців (т. 1 а.с. 47). 27.10.2023 у ТОВ «Оксфорд Медікал Прикарпаття» [PERSON] проведено ультразвукове дослідження органів черевної порожнини та щитоподібної залози, здано загальноклінічні аналізи крові, сечі, венозної крові, у зв`язку із чим [PERSON] понесла витрати на суму 455,00 грн., що підтверджується фіскальним чеком від 27.10.20233000379264, та витрати на суму 490,00 грн., що підтверджується квитанцією від 27.10.2023 (т. 1 а.с. 48-50). Відповідно до акту здачі-приймання наданих послуг/квитанція про оплату від 27.01.2024, [PERSON] 27.01.2024 проведено лікування зубів у стоматологічній клініці, витрати становлять на суму 1 700,00 грн. (т. 1 а.с. 51). Згідно з консультативним висновком лікаря [PERSON] від 10.02.2023 та знімками очей, 10.02.2023 [PERSON] проведено обстеження зору у лікаря офтальмолога, проведено дослідження зору (т. 1 а.с. 52-54). Відповідно до замовленням № 11253 від 10.02.2023, [PERSON] придбано окуляри для далі та витрати становлять в сумі 1630,00 грн. (т. 1 а.с. 55). 03.06.2023 [PERSON] виписано рецепт на окуляри та відповідно до виписки у період з 05.06.2023 по 16.06.2023 [PERSON] пройшов курс апаратного лікування № 10 в «Школі зору» (т. 1 а.с. 56, 57). Згідно з товарним чеком від 16.06.2023 [PERSON] придбано лінзи вартістю 1100,00 грн. (т. 1 а.с. 58). Відповідно до квитанції № 31400903696 від 03.10.2023 та № 31544819364 від 06.02.2024, [PERSON] 03.10.2023 придбано лінзи вартістю 460.00 грн., а 06.02.2024 - лінзи вартістю 726 00 грн (т. 1 а.с. 59-60). Із змісту позовної заяви вбачається, що з метою мінімізації потенційних витрат на лікування дитини [PERSON] укладено договір медичного страхування. Відповідно до заяви [PERSON] від 11.01.2024, остання 11.01.2024 здійснила медичне страхування [PERSON] за програмою страхування ЕЛІТ 1 1-18 (т. 1 а.с. 61). Також, згідно заяви [PERSON] від 11.01.2024, остання просила утримувати з її заробітної плати оплату вартості послуг страхування родичів щомісячно згідно класу страхування прописаного в додатковій угоді до договору про страхування (т. 1 а.с. 62). Відповідно до карти медичного страхування № 939621 [PERSON] є застрахованою особою, страхувальник « [PERSON] », та карта дійсна з 12.01.2024 по 31.12.2024 (т. 1 а.с. 64). Згідно з Програми страхування для дорослих родичів та дітей АТ «Страхова компанія «ІНГО», річна вартість страхової програми ЕЛІТ 1 1-18 становить 16\~712,00 грн., 50% покриває роботодавець позивачки [PERSON] , а решту суми яка становить 8 356,00 грн. оплачує остання. Медична страховка покриває витрати пов`язані із лікуванням дитини та придбання медикаментів. Відповідно до копії договору №621012417 від 19.10.2020, у жовтні 2020 року [PERSON] поступив на навчання до Малої Комп`ютерної Академії ШАГ та термін навчання складає 5 років по 36 навчальних тижнів в навчальному році. Кожний навчальний рік складається з 2 семестрів по 18 навчальних тижнів. Вартість навчання визначається у Додатку №1 до Договору, оплата проводиться помісячно (т. 1 а.с. 69-79). Згідно з довідки № 1453 від 17.02.2024, виданої [PERSON] , [PERSON] навчається у [PERSON] , термін навчання з 10.05.2021 до 09.05.2026 (т. 1 а.с. 72). Відповідно до квитанцій № 1608 від 13.05.2023, № 174811904 від 09.09.2023, № 177285913 від 05.10.2023, № 182916882 від 01.12.2023, № 9188276684 від 12.01.2024, № 189464099 від 06.02.2024 за період з травня 2023 року до лютого 2024 року загальна сума становить 12\~180,00 грн. (т. 1 а.с. 72-78). Згідно з Договором № 621014897 від 20.05.2023, укладений між ФОП [PERSON] , яка представляє торгову марку «Комп`ютерна академія ITSTEP» та [PERSON] , у травні та червні 2023 року [PERSON] проходив навчання з комп`ютерної грамоти у «Комп`ютерній академії ITSTEP». Вартість послуг за Договором складає 2030, 00 грн. (т. 1 а.с. 79-80). Відповідно до чеку № 1632 від 20.05.2023, оплата послуг за договором № 621014897 становить 2030 грн. (т. 1 а.с. 82). Загальна сума витрат у зв`язку із навчанням [PERSON] (розвитку його здібностей) за період 2023 року до лютого 2024 року становить 14\~210,00 грн. Загальна сума вищевказаних додаткових витрат, понесених [PERSON] у 2023-2024 роках на утримання дитини [PERSON] становить 30 627 грн., і такі половина таких підлягає стягненню з відповідача. Таким чином, вимоги позивачки в цій частині є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Що стосується стягнення коштів, витрачених позивачем для придбання ноутбуку ASUSROGStrixG15, вартістю становить 46 998,00 грн. на підставі фіскального чеку від № 000130837 00017 від 02.07.2023(т. 1 а.с. 83). То такі витрати не є додатковими в розумінні вищенаведених норм. Більше того, необхідність придбання саме такої марки ноутбуку за вказаною вартістю належним чином не доведено. Так, позивачем у позовній заяві зазначено, що такий ноутбук є необхідним у зв`язку із навчанням дитини у комп`ютерній академії. Разом з тим, позивач не надала суду доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо придбання саме вказаного ноутбука. Оскільки таке пов`язане із виконанням батьківських обов`язків\~(виховання,розвиток,навчання дитини тощо) відповідно до частини першої статті 157 СК України такі питання\~підлягають вирішенню батьками спільно, з урахуванням інтересів дитини. При цьому суд, враховує, що вибір моделі ноутбуку та його характеристик здійснювався позивачкою без погодження із відповідачем, батьком дитини, за відсутності об`єктивної потреби саме у цьому ноутбуці за наявності широкого вибору моделей комп`ютерної техніки доступнішої вартості, яка б відповідала матеріальному стану обох сторін. Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (стаття 81 ЦПК України). Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга\~статті 78 ЦПК України). Згідно із позицією Великої Палати Верховного Суду, сформованою у справі №129/1033/13-ц від 18.03.2020, принцип змагальності передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Відповідно, цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри. Відтак, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача в користь позивача вартість ноутбуку ASUSROGStrixG15, вартістю становить 46 998,00 грн. На підставі наведеного позов підлягає до часткового задоволення,а саме стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі, в розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття; а також половину, понесених додаткових витрат на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у сумі 15\~313,5 грн. Щодо розподілу судових витрат, суд зауважує наступне. Суд здійснює розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України. Станом на день пред`явлення даного позову, сплаті підлягав судовий збір у розмірі 1211,20 за кожну вимогу самостійного характеру. Позивачкою пред`явлено дві вимоги самостійного характеру - про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивачку звільнено від сплати судового збору за пред`явлення даного позову на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки нею заявлено вимоги про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину. Відтак, відповідно до положень частини 6 статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави у сумі 2 422,40 грн. (1211,20 грн. х 2 позовні вимоги). На підставі та

Outcome: approved