Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

12 грудня 2023 року ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» звернулось до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення 3% річних за невиконання зобов`язання. Позовні вимоги мотивовані тим, що між ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] 17 липня 2007 року укладено кредитний договір №2682007/4т, згідно умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 19009,90 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 11,5% річних. [PERSON] 17 липня 2007 року уклав договір поруки №2682007/4Т, за яким несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за невиконання зобов`язань по кредитному договору в повному об`ємі, в тому числі неустойки, штрафи, пені (п.1.2., 1.3.). Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 22 вересня 2009 року стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ АБ "Укргазбанк": заборгованість по кредиту прострочена - 2 036,79 доларів США, заборгованість по кредиту поточна - 14 031,08 доларів США, заборгованість по процентах прострочена 1220,066 доларів США, заборгованість по процентах поточна - 50,63 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 2 305,02 гривень, пеня за несвоєчасну сплату процентів - 1 257,95 гривень, а всього - 17338,56 доларів США та 3 562.97 гривень. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором N 2682007/4т від 17 липня 2007 звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль марки HYUNDAI ACCENT 1.4, 2007 року випуску, кузов (шасі, рама) [NUMBER] ( [NUMBER] ), сірого кольору реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого Вінницьким МРЕВ ВДАІ УМВС України у Вінницькій області та зареєстрованого 13 липня 2007 року. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ АБ "Укргазбанк" судові витраті в сумі 1355 гривень 11 копійок та витрати на послуги ІТЗ в сумі 250 грн. Вказане рішення станом на момент подачі позову не виконане. На час звернення до суду з позовом грошові зобов*язання відповідачами не виконані. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 3% річних в розмірі 2546,18 доларів США; та судові витрати у розмірі 2684,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідно ч. 3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомила. Правом на подання письмового відзиву на позов не скористався. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, від його представника надійшов відзив на позовну заяву, в якій він просить відмовити в задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на те, що у позивача після ухвалення рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 22.09.2009 р. у справі № 2-1180/2009 виникло право на заставне майно, автомобіль марки HYUNDAI ACCENT, державний номер [NUMBER] та даний предмет застави передбачає його реалізацію в порядку, встановленому ним Законом. Крім цього, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 3 % рчних після спливу строку позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вважає за необхідне зазначити наступне. Встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що між ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] 17 липня 2007 року укладено кредитний договір №2682007/4т, згідно умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 19009,90 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 11,5% річних. [PERSON] 17 липня 2007 року уклав договір поруки №2682007/4Т, за яким несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за невиконання зобов`язань по кредитному договору в повному об`ємі, в тому числі неустойки, штрафи, пені (п.1.2., 1.3.). Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 22 вересня 2009 року в цивільній справі №2-1180/2009 стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ АБ "Укргазбанк": заборгованість по кредиту прострочена - 2 036,79 доларів США, заборгованість по кредиту поточна - 14 031,08 доларів США, заборгованість по процентах прострочена 1220,066 доларів США, заборгованість по процентах поточна - 50,63 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 2 305,02 гривень, пеня за несвоєчасну сплату процентів - 1 257,95 гривень, а всього - 17338,56 доларів США та 3 562.97 гривень. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором N 2682007/4т від 17 липня 2007 звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль марки HYUNDAI ACCENT 1.4, 2007 року випуску, кузов (шасі, рама) [NUMBER] ( [NUMBER] ), сірого кольору реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого Вінницьким МРЕВ ВДАІ УМВС України у Вінницькій області та зареєстрованого 13.07.2007 року. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" судові витраті в сумі 1355 гривень 11 копійок та витрати на послуги ІТЗ в сумі 250 грн. Вказане рішення станом на момент подачі позову не виконане. На час звернення до суду рішення суду не виконане. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановленихстаттею 11 цього Кодексу. Відповідно до частини п`ятої статті 11 ЦК Україниу випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. За змістом статей 524,533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК Українирозміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5ЦК України. Відтак, норми розділу І книги 5ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5ЦК України). Отже, устатті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), у якій відступлено від правових висновків, зроблених Верховним Судом України у постановах від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України); та від 02 березня 2016 року у справі № 6-2491цс15, який полягав у тому, що діястатті 625 ЦК Українипоширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п`ятастатті 11 ЦК України не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК Україниу разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що норми статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Правовий аналіз положень статей 526,599,611,625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Зокрема, ст. 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону, нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз положень ст.ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 04.06.2019 року у справі №916/190/18 (провадження №12-302гс18). Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3% річних за весь час прострочення, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим. Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду у справі №127/15672/16-ц погодилася з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.04.2018 року у справі №908/1394/17, від 16.11.2018 року у справі №918/117/18, від 30.01.2019 року у справах №905/2324/17 та №922/175/18, від 13.02.2019 року у справі №924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Враховуючи, положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій України у зв*язку з поширенням короновірусної хвороби" від 30 березня 2020 року, Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", суд приходить до висновку, що позивачем не пропущено строки позовної давності для звернення до суду з такими вимогами та погоджується з розрахунком 3% річних, що відповідає 2546,18 доларів США. При цьому відповідачі розрахунок позивача не оспорили. З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обязі. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід також стягнути понесені останнім витрати на сплату судового збору.

Outcome: approved