Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

26 вересня 2024 року позивач звернувся до суду з відповідним позовом через підсистему "Електронний суд ЄСІТС", який підписаний його представником Романенком М.Е., діючого на підставі договору про надання правничої допомоги №26 від 15 лютого 2024 року. В позові зазначено, що 22.04.2016 відповідач уклала угоду №200512043 щодо кредитування з Публічним акціонерним товариством "Банк Михайлівський". Відповідно до умов кредитного договору банк надав [PERSON] у користування кредитні кошти у розмірі 7650,76 грн. з встановленим строком користування з 22.04.2016 року по 20.05.2017 року. Зобов`язання по сплаті кредиту відповідачка належним чином не виконувала. 20.07.2020 року згідно умов договору відступлення прав вимоги № 7_БМ ПАТ "Банк Михайлівський" відступило право вимоги за кредитними договорами на користь ТОВ "Діджи Фінанс", яке набуло права вимоги і до відповідачки. Згідно договору відступлення права вимоги заборгованість відповідачки перед новим кредитором станом на 25.09.2024 року становить 23447,86 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 7650,76 грн., заборгованість за відсотками 15797,10 грн., 2108,94 - сума збитків з урахуванням 3% річних, 10029,31 - сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 35586 грн. 11 коп., судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. Представник позивача Романенко М.Е. в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, до суду подала заяву у якій просила відмовити у задоволенні позовних вимог, застосувати до вимог позивача наслідки спливу строку позовної давності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та наявні у ній докази, суд доходить наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22 квітня 2016 року між Публічним акціонерним товариством "Банк Михайлівський" та відповідачкою було укладено кредитний договір у формі заяви (оферти) № 200512043 про надання кредиту готівкою «Платинум», за умовами якого їй було надано кредит в розмірі 7650 грн. 50 коп, строком на 365 днів, з 22 квітня 2016 року по 22 квітня 2017 року. За умовами кредитного Договору за користування кредитними коштами відповідачка зобов`язалась сплачувати відсотки у розмірі 0,0001% річних, комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 3,99% з 1 місяця строку дії Кредитного договору та разову комісію у розмірі 1,5 % за видачу кредиту. Сукупна вартість кредиту склала 76,83% річних. При цьому зобов`язалась сплачувати кредит щомісячними, рівними платежами у розмірі 958 грн, останній платіж 956 грн., до 22 числа кожного місяця. За умовами кредитного договору банк зобов`язався перерахувати грошові кошти на платіжну картку емітовану ПАТ «Банк Михайлівський» на номер рахунку одержувача [NUMBER] . Умовами вказаного договору також передбачено, що відповідачка пропонує банку укласти з нею договір про надання та використання платіжної картки в рамках якого: відкрити на її ім`я поточний рахунок, що буде використовуватися в рамках договору про картку, в тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням картки з дебетно-кредитним порядком обслуговування рахунку; випустити на її ім`я платіжну картку, тип якої вказано в ОП заяви; для здійснення операцій за рахунком картки, сума яких перевищує залишок грошових коштів на рахунку картки, встановити їй кредитний ліміт в межах п`ятдесяти тисяч гривень, та здійснювати у відповідності до ЦК України кредитування рахунку картки, строк дії якого буде відповідати строку дії договору про картку ( а.с.219). 22 квітня 2016 року відповідачкою також були підписані: Анкета № 2712587, в якій зазначено загальну інформацію про особу позичальника та інформацію про кредит готівкою «Платинум» в сумі 7650 грн. 76 коп., заява про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів, графік платежів про сплату заборгованості за кредитом починаючи з 22 травня 2016 року по 22 квітня 2017 року та відкриття рахунку № [NUMBER] для використання в рамках кредитного договору та Довідка про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках продукту "Кредит готівкою «Платинум", строком на 12 місяців в сумі 7650 грн. 76 коп. ( а.с.220-226). Також у зв`язку з укладенням Кредитного Договору 22 квітня 2016 року між відповідачкою та ТДВ «Страхова Компанія «Арсенал-Лайф» було укладено Договір добровільного страхування життя ( а.с 227). 20 липня 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс", набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський", на підставі договору № 7_БМ від 20 липня 2020 року, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15 червня 2020 року. За цим Договором в порядку та на умовах, що визначені в Договорі, банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, надалі - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників божників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі № 910/11298/16, відповідно до якої ТОВ "Діджи Фінанс" визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ "Банк Михайлівський" (а.с.182-210). За відступлення права вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» сплачено ПАТ «Банк Михайлівський» 5307308,39 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 25 від 09 липня 2020 року (а.с.186). Згідно з Витягом з Реєстру боржників в ПАТ "Банк Михайлівський" до Договору № 7_БМ про відступлення права вимоги від 20 липня 2020 року, ТОВ "Діджи Фінанс" набуло право вимоги до боржника -відповідачки за Кредитним договором № 200512043 від 22 квітня 2016 року зі строком закінчення кредитного договору 20 травня 2017 року, сума видачі кредиту 7650,76,00 грн, сума заборгованості за тілом кредиту становить 7650,76 грн, заборгованість за доходами 15797,10 грн, загальний залишок заборгованості 23447,86 грн (а.с.175). На підтвердження наявності заборгованості за кредитом позивачем надано виписки по особовим рахункам за період з 23 травня 2016 року по 27 липня 2020 року за кредитним договором №200512043_КІ від 22.04. 2016 року ( а.с. 12-172). Відповідно до частин 1, 2\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1\~статті 1048 ЦК України). У частині 1\~статті 1055 ЦК України\~передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом частини 2\~статті 1056-1 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини 1\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною 1\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України\~передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~статті 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. У відповідності до частини 1\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За статтями\~512,\~514 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно з частиною 2\~статті 517 ЦК України\~боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено. Відповідно до частини 1\~статті 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з частиною 1\~статті 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною 3\~статті 12 ЦПК України, частиною 1\~статті 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1\~статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1\~ст. 77 ЦПК України.) Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно достатті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Відповідно до частини другоїстатті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц. На підтвердження заборгованості та її розміру ТОВ «Діджи Фінанс» надав суду виписки по особовим рахункам, однак у виписках зазначені рахунки № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , які не відповідають рахункам № [NUMBER] , [NUMBER] вказаним у заяві (оферті) та графіку платежів. З виписки вбачається, що залишок по рахунку відповідачки\~0,00. Однак доказів того, що вказані у виписках рахунки належать саме відповідачці та були відкриті на виконання кредитного договору від 22 квітня 2016 року, суду не надано. Отже, надані виписки не є належним та допустимим доказом на підтвердження розміру заборгованості. У позовній заяві позивач зазначив, що станом на 25 вересня 2024 року заборгованість відповідачки перед позивачем становить 23447 грн. 86 коп., яка складається з заборгованості за кредитом 7650 грн. 76 коп., та заборгованості за відсотками -15767 грн. 10 коп. Разом з тим, позивачем жодного належного доказу на підтвердження наявності заборгованості та її розміру не надано. А саме позивач не надав банківських документів, або інших передбачених законом первинних документів бухгалтерського чи фінансового обліку, на підставі яких можливо було б зробити висновок про використання чи погашення відповідачкою кредитних коштів та в якому розмірі. Позивачем не надано жодного розрахунку заявленої суми заборгованості за тілом кредиту і нарахованими відсотками, з якого було б можливо зробити висновок про період утворення заборгованості, перевірити суми коштів наданих та сплачених відповідачкою, порядок нарахування відсотків (суму боргу на яку вони нараховувались, період нарахування та відсоткову ставкою використану при обрахуванні). Надані позивачем документи лише констатують наявність заборгованості у фіксованій сумі, але не підтверджують її наявність, походження і розмір. Однак без надання детального розрахунку заборгованості суд позбавлений можливості перевірити правильність такого розрахунку та ухвалити законне й обґрунтоване рішення. До аналогічного висновку щодо необхідності доведення позивачем розміру заборгованості дійшов Верховний Суд у постановах від 27 березня 2019 року у справі №334/1746/15-ц, від 01 лютого 2023 року у справі №199/7014/20. Таким чином, суд доходить висновку, що позивач не надав належних та допустимих доказів, що є його процесуальним обов`язком в силу положень статей\~12,\~81 ЦПК України, на підтвердження визначеного ним у позовній заяві розміру заборгованості за кредитним договором, а тому у задоволенні його позовних вимог слід відмовити за недоведеністю. Щодо заяви відповідачки про застосування наслідків спливу строку позовної давності, то суд не приймає її до уваги, оскільки наслідки спливу строку позовної давності застосовуються лише до обґрунтованих позовних вимог, а у даній справі вимоги позивача не підлягають задоволенню за недоведеністю.

Outcome: dismissed