Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

До Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області 03.07.2024 надійшла позовна заява адвоката Денеги Давида Михайловича, який діє в інтересах [PERSON] , до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про позбавлення батьківських прав. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.07.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. На обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на ті обставини, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] 13.09.2022 (справа №344/7806/22) рішенням Івано-Франківського міського суду шлюб між сторонами розірвано, місце проживання малолітньої дитини визначено із матір`ю\~ [PERSON] . Відповідач [PERSON] не має постійного місця проживання та роботи, від народження дитини та по даний час не цікавиться дочкою, не проявляє опіки та батьківської турботи щодо неї, не приймає участі у її вихованні, утриманні, не цікавиться її життям. Дочка сторін не знає свого батька, а її вихованням займається чоловік позивача [PERSON] , який став для неї батьком, забезпечує її, опікується нею та робить усе для її розвитку. На підставі наведених обставин справи, представник позивача просив суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дочки [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] 19.07.2024 подав до суду відзив, в якому позовні вимоги визнає у повному обсязі, зазначає, що дійсно не бере участі у вихованні та утриманні дочки [PERSON] , [INFO] , оскільки перебуває у скрутному становищі та має ні можливості ні бажання. Просив суд позбавити його батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання 17.12.2024 не з`явилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Представник позивача подав до суду заяву в якій просить суд здійснити розгляд справи без участі позивача та представника та прийняти рішення у підготовчому судовому засіданні враховуючи висновок Органу опіки та визнання позову відповідачем, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в тому числі через сайт «Судова влада». Скористався правом подання відзиву на позов, в якому позовні вимоги визнав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради у підготовче судове засідання 17.12.2024 не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Від представника Служби до суду надійшла заява в якій просить суд проводити розгляд справи без участі представника за наявними матеріалами справи, долучила до матеріалів справи висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У зв`язку із визнанням позову відповідачем, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у підготовчому судовому засіданні. У відповідності до ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.\~\~\~\~\~ Згідно частин 1, 2, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~\~\~\~\~\~ На підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з частин першої, другої, шостої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а тому у виняткових випадках, при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи суд може відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який 13.09.2022 (справа №344/7806/22) рішенням Івано-Франківського міського суду розірвано, малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , залишено проживати із матір`ю\~ [PERSON] (а.с.9-11). Згідно витягу з рішення та висновку Органу опіки та піклування від 05.12.2024 р. № 1435, орган опіки вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дочки [PERSON] , [INFO] (а.с.101-106). Судом встановлено, що [PERSON] - батько неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , самоусунулася від виховання та утримання своєї доньки, не надає жодної матеріальної допомоги на її утримання, не цікавиться її життям та розвитком, не піклується про фізичний, духовий і моральний розвиток. Вказані обставини визнані відповідачем і суд не ставить їх під сумнів. Отже, відповідач свідомо ухилилась від виховання дитини, що полягає у свідомому нездійсненні протягом тривалого часу її виховання, піклування про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, створення належних умов для розвитку природних здібностей та готування дитини до самостійного життя та праці, що, в свою чергу, вказує на наявність законних підстав для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] . При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу зміст ч. 1 ст. 169 СК України, якою визначено, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Outcome: approved