Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

08 липня 2023 року Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування звернулася до Суворовського районного суду м.Одеси з вказаним позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Одеської міської ради, про відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав та стягнення з відповідачки аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) на користь та на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування вимог позивач вказує на те, що 09 та 17 червня 2024 року з метою реагування на телефонні повідомлення відділу поліції № 3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області та служби «102» про вчинення [PERSON] домашнього насильства стосовно своєї малолітньої доньки спеціалісти Служби у справах дітей Одеської міської ради спільно з поліцейськими встановили, що мати дитини часто перебуває у стані алкогольного сп`яніння, сварить дитину, виганяє її з дому, у квартирі антисанітарія, її донька періодично ночує у інших людей, представники Служби у справах дітей зробили висновок, що дівчинка не забезпечена нормальним харчуванням, невідкладною медичною допомогою та належним доглядом. ЇЇ перебування разом з матір`ю негативно впливає на її життя, стан здоров`я, розвиток та призводить до неналежного рівня задоволення її індивідуальних потреб, загрожує її життю та здоров`ю. Відомості про батька дитини вказані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Мати дитини неодноразово протягом останніх років притягається до адміністративної відповідальності. У зв`язку з чим, 19 червня 2024 року Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради видала розпорядження № 587р «Про негайне відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] ». 24 липня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін). Сторони в засідання 06 грудня 2024 року не з`явилися, були повідомлені належним чином. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідачка про дату, час та місце слухання справи повідомлялася під розписку у судовому засіданні, причини своєї неявки суду не повідомила, із клопотаннями не зверталася. У попередніх судових засіданнях [PERSON] позовні вимоги не визнала, стверджувала про відсутність підстав для задоволення позову, вказувала на те, що все що говорять свідки не відповідає дійсним обставинам. Вона постійно спілкується з дитиною і вона хоче повернутися додому. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Одеської міської ради у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, у якій просила слухати справу у її відсутності, а позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, оскільки поведінка відповідачки не змінилася, ті передумови, що стали підставою для вилучення дитини, на сьогоднішній день залишаються, поведінка матері створює загрозу для життя та здоров`я дівчинки. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки, показання свідків, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею проживає її донька [PERSON] , [INFO] , відомості про батька дитини зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. [PERSON] перебуває під спостереженням КНП «ДМП № 2» ОМР з народження, декларація на медичне обслуговування укладена між лікарем-педіатром [PERSON] та матір`ю - [PERSON] , щеплення проведені відповідно до національного календаря щеплень, дитина перебуває під наглядом лікаря-офтальмолога з діагнозом: астигматизм, гіперметропія. [PERSON] навчається у 5-є класі Одеського ліцею № 73 Одеської міської ради, онлайн заняття відвідує регулярно, пропускає лише через хворобу та з поважних причин. Її навчальні досягнення на середньому рівні, навчається не в повну міру своїх сил, потребує постійного контролю.Вимоги вчителів на уроці виконує, на уроках поводиться спокійно. Оволодіваючи елементами навчальної діяльності має потребу у повторенні вказівок, у постійній допомозі дорослого. Домашнє завдання старається виконувати, проте за підтримки матері, скромна, стримана, комунікабельна, товариська, з вересня 2024 року дівчинка виходить на уроки з вимкненою камерою, зв`язок з класним керівником мати постійно підтримує. 09\~червня 2024\~року з\~метою реагуванняна телефонне повідомлення відділу поліції № 3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області про вчинення 08 червня 2024 року [PERSON] домашнього насильства стосовно своєї малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , спеціалісти Служби у справах дітей Одеської міської ради спільно з інспектором ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області здійснили спільний вихід за адресою: [ADDRESS] . Під час обстеження умов проживання родини відповідачки комісія з`ясувала, що в квартирі не прибрано, речі розкидані, в кімнаті біля ліжка багато недопалків, повітря важке, у дитини є окрема кімната, її ліжко завалено одягом та мотлохом. З матір`ю дитини [PERSON] проведено бесіду, під час якої вона повідомила, що ввечері 08 червня 2024 року між нею та її малолітньою донькою виник конфлікт через те, що [PERSON] була в стані алкогольного сп`яніння, кричала на доньку, нецензурно висловлювалася, у зв`язку з чим малолітня [PERSON] пішла ночувати до свого хрещеного батька. Свою вину [PERSON] не заперечувала. На підставі встановлених обставин стосовно [PERSON] складено протоколи про адміністративні правопорушення за ч.2 ст. 173-2 та ч. 2 ст. 184 КУпАП. 17 червня 2024 року службою «102» отримано повідомлення про те, що за адресою: [ADDRESS] , мати в нетверезому стані вигнала малолітню дитину 11 років з дому вже не в перший раз. Дитина знаходиться у знайомих за адресою: [ADDRESS] . Представниками ювенальної превенції відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області разом з співробітниками Служби у справах дітей ОМР з метою належного реагування на повідомлення виїхали за адресою: [ADDRESS] , у ході якого з`ясовано, що малолітня [PERSON] , знаходилася у знайомих, де вже неодноразово ночувала через постійні скандали, які вчиняє матір, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, дитина перебувала з [PERSON] , яка і викликала службу «102» та пояснила, що вона періодично приймає уночі заплакану дитину, яка скаржиться, що мати вживає алкогольні напої, виганяє її з дому, дівчинка відмовляється йти додому, бо мати її б`є. Представниками Служби у справах дітей ОМР та ювенальної превенції ВП № 3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області разом з малолітньою [PERSON] та [PERSON] здійснили виїзд за адресою проживання дитини: [ADDRESS] , увійти до квартири не вдалося, двері не відчинили, мобільний телефон матері [PERSON] був вимкнений. У ході бесіди з консьєржкою будинку було з`ясовано, що з квартири відповідачки ввечері доносилися крики, потім в сльозах вийшла малолітня [PERSON] , сказавши що її знову вигнала матір, згодом відповідачка також пішла з дому та ще не повернулася, консьєржка також зазначила, що в квартирі постійно скандали, [PERSON] зловживає алкогольними напоями, приводить додому сторонніх чоловіків, дитина часто плачучи йде з дому, мати не здійснює належний догляд за дитиною, ображає та виганяє її. За оглядом лікаря швидкої допомоги, викликаного представниками Служби у справах дітей Одеської міської ради, встановлено, що малолітня [PERSON] соматично здорова, зовнішні пошкодження відсутні, є реакція дитини у вигляді страху, тривоги. Під час огляду дитини в приміщенні консьєржки повернулася відповідачка, яка перебувала в стані, схожому на алкогольне сп`яніння. Побачивши дитину та представників Служби у справах дітей Одеської міської ради Тимошенко Ю.Ю. почала кричати, висловлюватися нецензурною лайкою, кинулася до дитини з погрозами та доріканнями. Спеціалісти Служби у справах дітей Одеської міської ради за результатами обстеження умов проживання родини склали акт, відповідно до якого квартира в антисанітарних умовах, розкиданий одяг, мотлох, крізь валяються недопалки цигарок, виламаний замок у вхідних дверях, відсутня плита для приготування їжі, на кухні брудний посуд, затхле та важке повітря. 25 травня 2024 року відповідно до пунктів 5, 9 Порядку забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі дітей, які постраждали від жорстокого поводження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2020 №585, проведено оцінку рівня безпеки малолітньої [PERSON] , [INFO] , про що складено відповідний акт. Згідно з вказаним актом від 17 червня 2024 року встановлено, що дитина залишилася без батьківського піклування, мати вигнала її з дому, сама пішла, зачинивши квартиру, повернулася пізно ввечері, поводила себе неадекватно, скандалила, кричала і нецензурно висловлювалася, вимагала забирати дитину та йти геть. Дівчинка не забезпечена нормальним харчуванням, невідкладною медичною допомогою та належним доглядом. На підставі викладеного представники Служби у справах дітей зробили висновок, що перебування малолітньої разом з матір`ю негативно впливає на її життя, стан здоров`я, розвиток та призводить до неналежного рівня задоволення її індивідуальних потреб відповідно до віку, загрожує її життю та здоров`ю, висновок про рівень безпеки дитини - дуже небезпечно. В подальшому бригадою швидкої медичної допомоги та спеціалістами Служби у справах дітей Одеської міської ради малолітню [PERSON] доставлено до КНП «Дитяча міська клінічна лікарня № 3» Одеської міської ради для подальшого медичного обстеження. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відомості про батька дівчинки зазначені відповідно до ч. 1 ст.135 Сімейного кодексу України № 00015603898 від 20 липня 2015 року. 19 червня 2024 року Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради видала розпорядження № 587р «Про негайне відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] ». За час перебування [PERSON] у КУ «ЦСПРД ОМР» вона адаптувалася до нових умов життя, стабілізувався емоційний стан, стала спокійна, але впала у стан відчаю, втративши сподівання на швидке повернення додому, з`явилася тривожність та пригніченість через невизначеність подальшої долі, у неї збільшився словниковий запас, з`явилася мотивація до навчання, почала захоплюватися малюванням, соціально-побутові навички ще на стадії формування, дитина бажає повернутися до матері. За інформацією з вебсайту Судової влади України [PERSON] та Єдиного державного реєстру судових рішень протягом 2020-2024 років знайшло своє підтвердження неодноразове притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 173-2, 184 КУпАП. Так,\~було зафіксовано неналежне виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї доньки, [PERSON] , [INFO] , а саме 08 червня 2024 року о 22 год. 00 хв. за адресою мешкання малолітня втекла з дому, через те, що мати перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння, повторно вже 18.06.2024 року відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення, за змістом якого виявлено належне виконання батьківських обов`язків по відношенню до доньки з боку матері, яка перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, нецензурно висловлювалась на її адресу та вигнала доньку з дому. Також відповідачка була притягнута до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно неповнолітньої доньки, яке виразилося в тому, що 22 січня .2023 року о 20год. 35хв., [PERSON] здійснила бійку, в результаті чого дитина вибігла на вулицю в піжамі, взимку у нічну добу, 08 червня 2024 року о 20 год. 00 хв., а також 17 червня 2024 року близько 10 год 30 год. висловлювалась на адресу дитини нецензурною лайкою та кричала на неї . Вказані факти знайшли своє підтвердження у суді і стали підставою для притягнення відповідачки до адміністративної відповідальності, що вбачається із постанов суддів Суворовського районного суду м.Одеси від 22 березня 2023 року справа № 523/3070/23, від 10 липня 2024 р. справи №№ 523/10713/24, 523/10715/24, та від 22 липня 2024 р. у справах № 523/10852/24, 523/10851/24. До кримінальної відповідальності відповідачка не притягувалася, у розшуку не перебуває, на психіатричному та наркологічному обліку не перебуває. Відповідно до характеристики, наданої головою правління ЖБК «Київський», [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , з 1995 року, за час свого проживання охарактеризувала себе з негативної сторони: веде аморальний спосіб життя, приводить до квартири багато різних чоловіків, не працює, пиячить, дитину не доглядає, дівчинка недоїдає, за розумовим розвитком не відповідає своєму віку, сусіди підгодовують її, безкоштовно займалися загальноосвітніми предметами, проте мати цього не підтримувала. [PERSON] агресивно поводиться із мешканцями будинку, у квартирі часто відбуваються сварки і бійки, неодноразово викликається поліція, на пропозицію працювати прибиральницею в ЖБК «Київський-26» [PERSON] відмовилася, посилаючись на вищу освіту. [PERSON] має заборгованість за комунальні платежі, яка станом на 01 червня 2024 року склала 30843,53 грн. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є сусідкою відповідачки та повідомила поліцію про вчинення домашнього насильства, пояснила, що з дівчинкою [PERSON] - [PERSON] вона часто гуляла в парку під час вигулу останньою своєї собаки, дівчинка приходила до неї в гості. Так, протягом кількох місяців [PERSON] приходила до неї об 11.00 годині для того, щоб підключитися до шкільних уроків-онлайн, оскільки у них немає інтернету. [PERSON] почала помічати, що вона відстає у розвитку, не може назвати місяці року. Одного разу [PERSON] прийшла до неї у сльозах, пояснивши, що п`яна мати побила її та їхню собаку на очах у інших людей. Під час візиту представників Служби у справах дітей, мати дівчинки також була п`яна і казала, що дитина їй не потрібна. Часто бачила дівчинку у неохайному стані, голодну, без контролю на вулиці до пізньої години. Якось о 24.00 год.побачила її на вулиці, на що остання пояснила, що мати знову вигнала її з дому. Один раз [PERSON] була у квартирі і бачила умови проживання дівчинки, два вікна були розбиті, плити не було, дитині їжу не готують, тому вона її іноді годувала. Після першого приїзду поліції одне вікно мати засклила. Все це відбувалося протягом останнього півроку перед відібранням дівчинки від матері. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона працює головою ОСББ «Київський-26». З сім`єю відповідачки знайома майже 20 років, [PERSON] не працює, пиячить, кидається у бійки з мешканцями будинку, за дитиною не доглядає. Дівчинка у комендантську годину гуляє з собакою, сторониться інших дітей, голодна, мешканці будинку її підгодовують, дівчинка відстає у розвитку, вчитель, який мешкає у їхньому будинку, пропонував безкоштовно навчатися з дитиною, але мати відмовилась, пояснивши, що це їм не потрібно. До [PERSON] через вікна лазять чоловіки у квартиру, тому що консьєржка їх не впускає. Відповідачка має заборгованість за комунальні послуги більше 30000 грн, пропонували їй роботу прибиральницею, від якої вона відмовилася, бо у неї вища освіта. Згідно з частиною третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини першої, п`ятої статті 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї; ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно статті 150\~СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно з пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Відповідно до частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-и) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). Основні підстави для відібрання дитини зазначені у частині першій статті 164 СК України. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18. Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789-X11 від 27 лютого 1991 року, в усіх випадках щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Оцінивши усі\~докази в\~сукупності,\~суд дійшов\~висновку,\~що \~доводи позивача,\~ щозалишення дитини у відповідачки є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання, знайшли своє підтвердженння належними доказами . Відповідачкою не надано доказів, які б споростовували доводи позивача. Більше того, судом встановлено, що відносно дитини вчинялося домашнє насильство, дитині не приділяється належна увага, турбота, що враховуючи вік дитини, є неприпустимим, та підтверджує винну поведінку матері в ухиленні від виховання дитини та у свідомому нехтуванні батьківськими обов`язками, а умови проживання дитини є небезпечними для психоемоційного стану та її здоров`я. Тлумачення статті 4, частини першої статті 170 СК України дає змогу дійти висновку про те, що у разі неможливості (у тому числі, на час пред`явлення позову і вирішення справи) передати дитину родичам, то дитина передається органу опіки та піклування для вжиття заходів щодо захисту особистих та майнових прав дитини й забезпечення тимчасового влаштування дитини. Зазначене повністю узгоджується із положеннями частини четвертої та п`ятої статті 167 СК України, згідно з якими, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим; якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Також є необхідним зауважити, що відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення батьківських прав, яке має безстроковий характер. Тому якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її матір`ю суд за її заявою може постановити рішення про повернення їй дитини, при цьому суд керується інтересами дитини (частина третя статті 170 СК України). Щодо стягнення аліментів на утримання дитини. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (частина четверта статі 170 СК України). Відповідно до\~ст.180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Згідно з вимогами ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1\~ст.183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Нормами ч.1\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~\~ч.2\~ст.182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі\~ст.191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Якщо батьки\~не беруть\~участі в\~утриманні дитини,\~влаштованої до\~державного або\~комунального закладу\~охорони здоров`я,\~навчального або\~іншого закладу,\~аліменти на\~дитину можуть\~бути стягнуті\~з них\~на загальних\~підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України (ст. 193 СК України). З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню, встановлено наявність підстав для відібрання дитини від матері та стягнення з неї аліментів у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) на користь та на утримання малолітньої дитини. Нормами ч.1\~ст.430 ЦПК України\~визначено, що суд допускає\~\~негайне виконання судових рішень\~\~у справах про\~\~стягнення аліментів - у межах\~\~суми\~\~платежу\~\~за один місяць. Таким чином, враховуючи вказану норму, суд вважає за необхідне\~\~допустити\~\~негайне виконання рішення суду\~\~в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч.1\~ст.141 ЦПК України\~\~та\~ст.4 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає також стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн за розгляд вимоги про відібрання дитини та 1211,20 грн за розгляд вимоги про стягнення аліментів.

Outcome: approved