Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що 12 березня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби П`ятихатського районного управління юстиції у Дніпропетровській області зареєстрував шлюб з [PERSON] , актовий запис № 11. Від шлюбу спільних дітей не мають. Подружнє життя між ними не склалося, причиною розпаду сім`ї стало втрата почуття любові. 14 грудня 2020 року він був засуджений вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до позбавлення волі, у зв`язку з чим відбуває покарання у Солонянській виправній колонії № 21. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження сім`ї є неможливим, тому просить розірвати шлюб. Заявник [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не явились, від представника заявника [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, заяву підтримують. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не явилась, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила /а.с. 36/. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 12 березня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби П`ятихатського районного управління юстиції у Дніпропетровській області заявник зареєстрував шлюб з [PERSON] , актовий запис № 11, що підтверджується копією актового запису про шлюб /а.с.31/. Подружнє життя між сторонами не склалося, сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Згідно копії вироку Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2020 року [PERSON] засуджений за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі /а.с.8-9/. Як вбачається із ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Сімейним кодексом України передбачено обов`язок суду з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взяти до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя ( ч. 1 ст. 112 СК України). Якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу ( ч. 2 ст. 112 СК України). Відповідно до ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подружнє життя між сторонами не склалося, сімейні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, що свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, внаслідок чого суд вважає подальше спільне проживання подружжя та збереження сім`ї неможливим, так як це протирічить інтересам сторін, тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved