Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника позивача - адвоката Ільченко Ірини Валентинівни звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] , в обгрунтування своїх вимог вказуючи на те, що 11 жовтня 2018 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від цього шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , яка, зі слів позивачки за взаємною згодою сторін буде проживати разом з нею. Подружнє життя з відповідачем не склалось через постійні сварки, відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя. Такі обставини призвели до того, що вони припинили сімейно - шлюбні відносини. На цей час між сторонами спору про поділ майна, що є сумісною власністю немає. Позивач зазначила, що не має наміру примирятися з відповідачем, строку на примирення не потребує, категорично налаштована розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». На підставі викладеного, [PERSON] в особі представника позивача - адвоката Ільченко І.В. просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 11.10.2018. Розгляд справи здійснювати без її участі та без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечують. Позовна заява подана представником позивача не перешкоджає розгляду справи по суті, відповідно до позиції Верховного Суду наведеної в постанові від 09.07.2021 року у справі № 607/10879/20. Ухвалою Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судовий розгляд. 13 грудня 2024 року постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилисяпро дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Відповідач в судове засідання не з`явився, своєчасно та належним чином був повідомленний про дату, час і місце слухання справи в порядку, передбаченому статтею 128 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не подавав. За викладених вище обставин та зі згоди позивача, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги законними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 11 жовтня 2018 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) зареєстрували шлюб у Павлоградському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 183, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб ПОВТОРНО серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському, Юр`ївському районах та місту Павлограду Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 25 вересня 2020 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , дане підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському, Юр`ївському районах та місту Павлограду Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 11 жовтня 2019 року, актовий запис про народження № 518. Шлюбно - сімейні відносини між сторонами припинені. Строк на примирення позивачу не потрібен. На момент розгляду справи спору про поділ майна, що є сумісною власністю судом не виявлено. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Дані положення узгоджуються з ч. 1, 2 ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, де зазначено, що чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного з подружжя є проявом принципу свободи шлюбу та рівності подружжя, закріпленого ст. 51 Конституції України та ст. 16 Загальної декларації прав людини. Так як укладення шлюбу здійснюється вільно та добровільно, то ніхто не може бути примушений до збереження подружніх відносин, якщо їх основа втрачена. Відповідно до ч. 1 ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч.ч. 3, 4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з вказаним позовом. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, від відповідача відзиву на позовну заяву не надходило, то відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу, що є неприпустимим. Статтею 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд доходить висновку про те, що наявні підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище на « [PERSON] », яке вона просила залишити за нею після розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Outcome: approved