Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

У жовтні 2024 року до суду з позовом звернулося Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" (далі по тексту - позивач, ТДВ СК "Альфа-Гарант") до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ) про відшкодування шкоди. Обґрунтовуючи вимоги позивач вказує, що 18.10.2022 між ТДВ СК "Альфа-Гарант" та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 211597141, на автомобіль "Volkswagen Caddy" д.н.з. [NUMBER] . 24.11.2022 у місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме водій транспортного засобу "Volkswagen Caddy" д.н.з. [NUMBER] [PERSON] не був уважний, не врахував дорожньої обстановки та здійснив рух прямо зі смуги, яка дозволяє рух тільки ліворуч, не дотримався бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом "Daewoo Lanos" д.н.з. [NUMBER] . За вказаною подією постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.12.2022 відповідача визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "Volkswagen Caddy" д.н.з. [NUMBER] на момент скоєння ДТП була застрахована у ТДВ СК "Альфа-Гарант", відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 211597141. 02.12.2022 позивач отримав повідомлення про ДТП від власника пошкодженого транспортного засобу "Daewoo Lanos" д.н.з. [NUMBER] . 30.01.2023 між позивачем та власником транспортного засобу "Daewoo Lanos" д.н.з. [NUMBER] [PERSON] укладено угоду про розмір страхового відшкодування, відповідно до якої сторони погодили суму матеріального збитку за страховим випадком у розмірі 8 000,00 грн. На підставі вищевикладеного позивач просив стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 8 000,00 грн та судові витрати. Ухвалою суду від 13.11.2024 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.10.2022 між ТДВ СК "Альфа-Гарант" та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 211597141, на автомобіль "Volkswagen Caddy" д.н.з. [NUMBER] . 24.11.2022 у місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме водій транспортного засобу "Volkswagen Caddy" д.н.з. [NUMBER] [PERSON] не був уважний, не врахував дорожньої обстановки та здійснив рух прямо зі смуги, яка дозволяє рух тільки ліворуч, не дотримався бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом "Daewoo Lanos" д.н.з. [NUMBER] . За вказаною подією постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.12.2022 відповідача визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП (а. с. 14-16). Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України фактично позбавляють особу, вину якої встановлено вироком у кримінальному провадженні або постановою у справі про адміністративне правопорушення, можливості спростувати наявність такої вини. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений транспортний засіб"Daewoo Lanos" д.н.з. [NUMBER] . [PERSON] є власником транспортного засобу"Daewoo Lanos" д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а. с. 20). 30.11.2022 на адресу ТДВ СК "Альфа-Гарант" надійшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від власника пошкодженого транспортного засобу "Daewoo Lanos" д.н.з. [NUMBER] [PERSON] 30.01.2023 між позивачем та власником транспортного засобу "Daewoo Lanos" д.н.з. [NUMBER] . [PERSON] укладено угоду про розмір страхового відшкодування, відповідно до якої сторони погодили суму матеріального збитку за страховим випадком у розмірі 8 000,00 грн (а. с. 24). 03.02.2023 позивачем було складено страховий акт, затверджено розрахунок вілшкодування на користь потерпілого у розмірі 8 000,00 грн. Згідно платіжної інструкції № 33250 від 03.02.2023 позивачем сплачено страхове відшкодування у розмірі 8 000,00 грн. Згідно ст. 29 Закону України Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно підп. 38.1.1 та п. 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове старахуванняцивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п. 21.4 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом. Оскільки відповідно до постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 27.12.2022 відповідача визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП у ТДВ СК "Альфа-Гарант" виникло право подати регресний позов на фактично виплачену суму до водія або страхувальника. Зважаючи на те, що за кермом транспортного засобу під час ДТП був відповідач, він є винуватою особою у вчиненні зазначеного ДТП, тому останній зобов`язаний відшкодувати позивачу шкоду у порядку регресу у розмірі 8 000,00 грн. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідач своїм правом з`явитись в суд і спростувати доводи позивача не скористався, відтак суд виходить з наявних в матеріалах справи документів, та викладеного вище, приходить до висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався як на підставу своїх позовних вимог. Таким чином, суд вважає вимоги позивача про відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, обгрутованими та такими, що підлягають задоволенню, обставини, що спростовують позовні вимоги судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ст. 141 doc2.nsf/link1/an_7949/ed_2020_01_01/pravo1/T04_1618.html?pravo=1#7949" title="Цивільний процесуальний кодекс України (ред. з 15.12.2017); нормативно-правовий акт № 1618-IV від 18.03.2004">ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 3 028,00 грн. Щодо стягнення витрат на профейну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Разом з тим, ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатамирозгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Статтею 30 ч. 3 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначає, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Судом встановлено, що 14.05.2019 між ТДВ СК "Альфа-Гарант" та Адвокатським бюро «Грідін і Партнери» в особі керуючого адвоката Грідіна В. В. було укладено Договір про надання правничої допомоги. Відповідно до акту прийому-передачі виконаних робіт до Договору про надання правничої допомоги від 14.05.2019 та детального розрахунку та опису робіт виконаних робіт загальна вартість робіт склала 3 000,00 грн. Відповідно до копії платіжної інструкції № 37438 від 31.07.2023 ТДВ СК "Альфа-Гарант"сплатило грошові кошти Адвокатському бюро «Грідін і Партнери» за надану правничу допомогу у загальному розмірі 30 000,00 грн. Зважаючи на викладене, враховуючи характер виконаної представником позивача роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне стягнути розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved