Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтував тим, що 11.05.2023 року [PERSON] з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. На підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 40,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту та сплаті відсотків належним чином не виконав. Станом на 28.08.2024 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 33275,26 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 25.10.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу надано строк для надання відзиву. Направлена ухвала суду від 25.10.2024 року та позовна заява з додатками повернулась на адресу суду. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд вважає за необхідне у відповідності до вимогст.280-281ЦПК України,вирішити справу в заочному порядку,з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування справи у провадженні суду, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Вирішуючи справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. 11.05.2023 року між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «АКЦЕНТ-БАНК» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг, який складається із Анкети-заяви про приєднання та Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 6). За умовами договору банк відкрив відповідачу рахунок та надав кредитну картку № [NUMBER] строком дії до грудня 2031 року (а.с. 13). Відповідачу 11.05.2023 року було встановлено кредитний ліміт на платіжну картку у розмірі 24000,00 грн., (а.с. 14). Відповідачем простим електронним підписом підписано паспорт споживчого кредиту 13.03.2020 року (а.с. 9-10) З виписки по картці за період з 11.05.2023 року по 28.08.2024 року вбачається, що відповідач користувався наданими коштами позивача (а.с. 11-12). Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, не здійснював поповнення карткового рахунку, внаслідок чого утворилася заборгованість. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за кредитним договором становить 19559,58 грн. заборгованість за кредитом; 10102,68 грн. заборгованість по відсоткам (а.с. 5 зворот). Розмір, наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідачем не спростовано. Позивачем було підписано заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком від 11.05.2023 року (а.с. 7-8). За змістом статей 626, 628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст.1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Як передбачено ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Встановлено, що кредитний договір між сторонами укладено у формі електронного документу. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір-домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до положень ст. 11 вказаного закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію» одним із моментів підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно з абзацом 2 ч. 2 ст.639ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Встановлено, що сторонами визначені істотні умови договору (в тому числі розмір відсотків, порядок внесення платежів). Боржник не виконав зобов`язання за договором, заборгованість погашена не була. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Частиною 1 ст.611ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані сторонами. Враховуючи зазначені обставини, а також те, що відзиву відповідачем не надано, судом встановлено порушення права позивача на своєчасне отримання коштів внаслідок неналежного виконання зобов`язання відповідачем, суд доходить висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст.141ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір.

Outcome: approved