Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» звернулося в суд з позовом до [PERSON] , просило ухвалити рішення про стягнення з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору № С-208-009476-18-980 від 13.12.2018 року, всього в сумі 16 534 грн. 97 коп., понесених судових витрат по справі у вигляді судового збору 2 422 грн. 40 коп., витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5\~200 грн. Обгрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що 13.12.2018 року між ПАТ«Ідея Банк» та [PERSON] уклали угоду №С-208-009476-18-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Власноручним підписанням угоди [PERSON] підтвердила, що вона ознайомлена з текстом угоди та тарифами банку. Пунктом 3 угоди визначено, що банк надає кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлююється у розмірі 200\~000,00 грн., ліміт кредитної лінінї, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 5000,00 грн., процентна ставка за користуавння коштами кредитної лінії становить 48,00 % річних. Банк свої зобов`язання перед клієнтом за угодою виконав в повному обсязі, відкривши поточний рахунок у валюті гривня та надавши клієнту можливість користуватись кредитними коштами в сумі 500,00 грн., в межах кредитного ліміту. Відповідач свої зобов`язання виконав лише частково. Позичальник сплатив банку в рахунок погашення основного боргу лише 2\~367,90 гривень. Останній платіж здійснено 21.12.2019 року. Станом на 16.11.2023 року заборгованість перед банком в загальній сумі 13\~204,87 грн., що складається з заборгованості за основним боргом в сумі 4\~985,39 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 8\~219,48 грн. Додатково до суми боргу та процентів, що були нараховані протягом строку дії кредитного договору, відповідно до його умов, відповідач має також сплатити: інфляційні втрати в сумі 2\~493,27 грн., три проценти річних в сумі 836,83 грн. 16.11.2023 р. згідно договору факторингу № 16/11-23, АТ "Ідея Банк", відступило право вимоги за угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки №С-208-009476-18-980 від 13.12.2018 р. на користь Фінансова компанія "СОНАТІ". Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "СОНАТІ" 29.12.2023 року уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю "Санфорд Капітал" договір факторингу №29/12-23. Відповідно до додатку №2 «Друкований реєстр боржників» до вказаного договору факторингу серед інших, до ТОВ "Санфорд Капітал" перейшло і право вимоги до [PERSON] за угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки № С 208-009476-18-980 від 13.12.2018 року. Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 09 жовтня 2024 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] на неодноразові виклики в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать поштові повідомлення та оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.\~Відзив на позовну заяву відповідач не подала. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, відповідно до ч.1\~ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.12.2018 року між ПАТ«Ідея Банк» та [PERSON] уклали угоду №С-208-009476-18-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Відповідно до пункту 3 угоди визначено, що банк надає кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлююється у розмірі 200\~000,00 грн., ліміт кредитної лінії доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 5000,00 грн., процентна ставка за користуавння коштами кредитної лінії становить 48,00 % річних. Банк свої зобов`язання преред клієнтом за угодою виконав в повному обсязі, відкривши поточний рахунок у валюті гривня та надавши клієнту можливість користуватись кредитними коштами в умі 5000,00 грн., в межах кредитного ліміту. Заборгованість [PERSON] \~перед банком\~становить:за тілом кредиту в сумі 4 985,39 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 8 219,48 грн., інфляційні втрати в сумі 2 493,27 грн., три проценти річних в сумі 836,83 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1ст. 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до ст.\~516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Згідно зі ст.\~1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. 16.11.2023 року між АТ «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» був укладений договір факторингу №16/11-23. Таким чином Фактор набув право вимоги до Боржників за Первинними договорами, серед яких і право вимоги до [PERSON] за угодою №С-208-009476-18-980 про відкриття кредитної лінії від 13.12.2018 року. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» 29.12.2023 року уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю "САНФОРД КАПІТАЛ" договір факторингу №29/12-23. Таким чином, відповідно до умов договору факторингу №29/12-23 від 29.12.2023 року ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо заборгованості боржників за первинними договорами. Відповідно до Додатку №2 "Друкований Реєстр Боржників" до вказаного договору факторингу серед інших, до ТОВ "САНФОРД КАПІТАЛ" перейшло і право вимоги до [PERSON] за угодою №С-208-009476-18-980 про відкриття кредитної лінії від 13.12.2018 року. За змістом статей 526, 530\~ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Проте, на момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, у порушення вимог ст. 1054 ЦК України, грошові кошти за кредитним договором не повернув. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.\~527\~ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1 ст.\~610\~ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629\~ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст.\~625\~ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст.\~625\~ЦК України\~є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Відповідач не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, а тому позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним. Згідно із\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За змістом\~ст. 137 ЦПК\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Судом встановлено, що понесені ТОВ "Санфорд Капітал" витрати на правничу допомогу в розмірі 5 200 грн., підтверджуються матеріалами справи: договором №1/04 про надання правової допомоги від 01.04.2024; актом приймання передачі послуг з правничої допомоги №4 від 12.08.2024 року. Визначаючи розмір суми наданої правничої допомоги, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, зважаючи на категорію справи, яка є малозначною за ціною позову, розгляд справи проводився за правилами спрощеного позовного провадження без участі представника позивача, а також враховуючи виконання роботи адвокатом у відповідності до детального опису робіт (наданих послуг), суд доходить висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн., який буде достатнім, співмірним і справедливим, з огляду на категорію та складність справи. Крім того, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved