Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою, в якій просить шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON] 10 лютого 2017 року Млинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області за актовим записом № 08 - розірвати, мотивуючи це тим, що вони мають різні життєві погляди та характери. Їх шлюб вважає лише формальним, так як вони проживають окремо. Від шлюбу в них з відповідачем є неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач твердо переконана, що збереження шлюбу суперечить її інтересам, в зв`язку з чим рахує за необхідне шлюб між нею та відповідачем розірвати. 19 листопада 2024 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про надання строку для примирення, у якій відповідач зазначив, що позов не визнає, оскільки розірвання шлюбу може негативно вплинути на спільні інтереси сім`ї, а також на добробут їх спільних дітей. Вважає, що у їхнього подружжя є можливість примирення та відновлення сімейних відносин. Справу просив розглянути за його відсутності. (а.с. 20-22) У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Панчина П.Є. позов підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві. Позивач додатково пояснила, що не має наміру відновлювати подружні відносини із відповідачем, оскільки з його боку мала місце подружня зрада, після якої їх відносини поступово стали погіршуватись, а згодом і зовсім були припинені. Має намір розпочати нове життя, у якому місця для відповідача немає. У випадку надання судом строку на примирення, вважає, що буде порушено її право, передбачене ч.3 ст. 56 СК України. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судовою повісткою. (а.с. 19) Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що взаєморозуміння між подружжям відсутнє, заходи для збереження сім`ї сторонами не вживаються, шлюбні відносини сторони не підтримують. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно з ч.4 ст. 56 СК України, примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З пояснень позивача [PERSON] вбачається, що припинивши подружні відносини протягом уже тривалого часу, вона проживає окремо від відповідача та не має наміру їх відновлювати, а навпаки планує побудувати нове життя. Судом відхилено клопотання відповідача [PERSON] про надання строку для примирення, так як позивач категорично не бажає відновлювати шлюбні відносини, а надання строку для примирення може розцінюватися як примушування до збереження шлюбних відносин та порушувати право дружини на свободу. За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про надання строку для примирення. З викладеного, суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим, оскільки суперечить інтересам позивача. Тому, шлюб, який існує лише юридично, необхідно розірвати. \~ \~ Ваховуючи вище викладене, на підставі статей 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved