Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

До Сколівського районного суду Львівської області 11 липня 2024 року звернувся позивач - [PERSON] з позовною заявою до відповідача Славської селищної ради Стрийського району Львівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якій просить визначити [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) додатковий строк три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , котра померла [INFO] . Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка являлася його двоюрідною бабусею. Після її смерті в порядку статті 1220 ЦК України відкрилася спадщина померлої, до якої ввійшов житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , який остання успадкувала після смерті батька- [PERSON] , котрий помер [INFO] , шляхом вступу в управління спадщиною в порядку ст.549 ЦК УРСР, однак не встигла оформити своїх спадкових прав. Слід зазначити, що [PERSON] до дня смерті проживала та була зареєстрована, за адресою: [ADDRESS] . Сім`ї не мала. Проживала одна. Позивач вказує, що її навідував, допомагав по господарству. Після її смерті у вказаному будинку ніхто не проживає. В березні 2024 року, приїхавши погостювати до рідного села та зупинившись у будинку, який належав [PERSON] , під час прибирання в будинку, позивач виявив папку з документами ,серед яких були правовстановлюючі документи на будинок, в якому остання проживала та заповіт, написаний [PERSON] та посвідчений 11 червня 2010 року [PERSON] , відповідно до якого все своє майно заповіла йому - [PERSON] . Про намір заповісти чи подарувати все своє майно на мою користь, позивач вказує, що [PERSON] ніколи мені не повідомляла, а, відтак, він не знав та не міг знати про існування заповіту на свою користь. Крім цього, він, являючись військовослужбовцем, з 16 квітня 2009 року проходив службу в Збройних силах України, а відповідно, можливості часто відвідувати свою родичку у нього не було. А тому заповіт ним виявлено тільки тепер. Одразу після виявлення заповіту, він звернувся із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті двоюрідної бабусі до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Алперіної О.Ю., однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. Окрім цього, він звернувся до старости села Тухля, де підтвердили, що [PERSON] дійсно було складено заповіт 11 червня 2010 року, зареєстрований в реєстрі за № 36, який не було змінено і не скасовано. Заяви про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини він не подавав. Інших спадкоємців за законом, які б зверталися із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, немає. Підтвердженням цього є те, що спадкову справу після смерті [PERSON] заведено тільки 25 квітня 2024 року (спадкова справа № 26/2024) за його заявою. Натомість, позивач, як спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, подав 25 квітня 2024 року до приватного нотаріуса Алперіної О.Ю. заяву про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. Також у встановлені законом порядку та строки він не відмовився від спадщини. Однак, враховуючи те, що про наявність заповіту, а також ряду правовстановлюючих документів на житловий будинок, що входить до спадкового майна, він дізнався лише в березні 2024 року, то заяву до нотаріальної контори ним подано 25 квітня 2024 року, тобто після встановленого законом шестимісячного строку. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Курницької В.Я. від 15 липня 2024 року прийнято вказану вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження з визначенням дати підготовчого засідання на 11 жовтня 2024 року. Судове засідання, призначене на 11 жовтня 2024 року знято з розгляду у зв`язку із перебуванням судді у відпустці без збереження заробітної плати. Розгляд справи призначено на 17 жовтня 2024 року. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 17 жовтня 2024 року витребувано у Приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Алперіної Ольги Юріївни (82660, Львівська область, Стрийський район, смт. Славське, вул. І. Франка, 4е) належним чином посвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , котра померла [INFO] , підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 09 грудня 2024 року. Сторони в судове засідання, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи не з`явились. Представник позивача 09 грудня 2024 року на до суду скерувала заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач - Славська селищна рада - скерувала заяву про розгляд справи за відсутності представника. Також, враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати розгляд судового засідання без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки текст рішення складено 18 грудня 2024 року, то незважаючи на те, що судове засідання призначене на 09 грудня 2024 року, датою ухвалення рішення є саме 18 грудня 2024 року. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 20 квітня 2024 року Тухлянською сільською радою Сколівського району Львівської області [PERSON] померла [INFO] у с. Тухля, Сколівський район, Львівська область, Україна. Відповідно до Заповіту від 22 січня 2003 року [PERSON] , проживаючий в с. Тухля Сколівського району Львівської області на випадок своєї смерті зробив відповідне розпорядження, а саме: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось заповів дочці [PERSON] . Відповідно до Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 30 червня 1989 року Виконком Сколівської районної Ради народних депутатів посвідчує, що цілий жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] належить на праві особистої власності гр. [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 20 грудня 1999 року Тухлянською сільською радою Сколівського району Львівської області [PERSON] помер [INFO] у с. Тухля, Сколівський район, Львівська область, Україна. Відповідно до Заповіту від 11 червня 2010 року [PERSON] , проживаюча в с. Тухля Сколівського району Львівської області на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось заповіла [PERSON] . З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Алперіної Ольги Юріївни Стрийського районного нотаріального округу Львівської області від 25 квітня 2024 року № 26/02-31 вбачається, що позивач пропустив встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини за поновленням якого позивачу рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно зі ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Слід зазначити, що відповідно до Листа Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 11 червня 2018 року по справі № 479/713/17. У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування роз`яснено, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до ч. 3 п. 24 вищезгаданої Постанови Пленуму Верховного Суду України, при розгляді справ про надання додаткового строку для прийняття спадщини, слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, які визначаються в кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Відповідно до Довідки від 30 квітня 2024 року № 35, виданої молодшому лейтенанту [PERSON] начальником Навчально спортивної бази зимових видів спорту «Тисовець», в становлено, що він проходить службу в Збройних Силах України з 16 квітня 2009 року по теперішній час. Відтак, в судовому засіданні встановлено, що причини пропуску позивачем вказаного строку, на переконання суду, є поважними і внаслідок їх існування позивач дійсно мав перешкоди для вчасного подання заяви про прийняття спадщини. Наявність встановлених судом обставин у своїй сукупності свідчить про те, що у позивача дійсно були поважні причини, пов`язані з істотними труднощами на вчинення дій щодо вчасного звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. При цьому, суд зауважує, що факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування. Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд також керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». Відмова у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини позбавить позивача прав на майно, та призведе до передачі цього майна громаді міста як відумерлої спадщини. Так, запроваджене\~статтею 8 Конституції України\~та\~статтею 10 Цивільного процесуального кодексу України\~верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004). Умовою реалізації та інструментом принципу верховенства права є принцип «пропорційності». Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Втручання держави у право особи на мирне володіння своїм майном є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу» та з дотриманням «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. Під необхідністю втручання мається на увазі, що воно відповідає нагальній соціальній потребі, і, зокрема, є пропорційним до поставленої законної мети (наприклад, рішення у справі «Кутцнер проти Німеччини», п. 60, та рішення від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine), заява № 39948/06, п. 47). Соціальна потреба визначається, зокрема, метою законодавчого врегулювання того чи іншого питання. Необхідність встановлення певних строків на прийняття спадщини обумовлена інтересами цивільного обігу в цілому, маючи на меті якнайшвидше усунення стану правової невизначеності, яка виникає в разі смерті спадкодавця, та забезпечення певних гарантій особам, права яких є похідними від поведінки спадкоємців попередньої черги. Отже, у цій справі суд має визначити, чи відповідає цій меті, а також принципу справедливості та інтересам суспільства позбавлення позивача прав на спадкове нерухоме майно з передачею відумерлої спадщини у власність територіальної громади. Проте, таке втручання у право власності (законне сподівання, очікування) позивача не у повній мірі відповідає законній меті встановлення строків у спадковому праві, не вирішує нагальні соціальні потреби, а тому не може вважатись пропорційним. Невиправдана фактична конфіскація майна державою суперечить й ідеології справедливості. Таким чином, суд вважає, що надання позивачу додаткового строку на прийняття спадщини відповідає загальним положенням спадкового права, конституційному принципу верховенства права та положенням статті 1 Першого протоколу Конвенції з прав людини та основоположних свобод. Проаналізувавши встановлені обставини справи, враховуючи що наведені причини пропуску заяви про прийняття спадщини є поважними, з огляду на те, що закінчення строку для подання позивачем заяви про прийняття, відсутність інших спадкоємців за законом та за заповітом, незначний пропуск позивачем визначеного\~ст. 1270 ЦК України\~строку для подання заяви про прийняття спадщини, беручи до уваги загальні засади цивільного законодавства, а саме: справедливість, добросовісність та розумність, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з урахуванням наведеного. У зв`язку\~з цим,\~оскільки на\~момент звернення\~до суду\~з даним\~позовом позивач\~протягом строку,\~встановленого для\~прийняття спадщини,\~від неї\~не відмовилась,\~спадщина не\~визнана відумерлою\~відповідно до\~ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~1277 ЦК України, спору між спадкоємцями за законом та третіми особами не існує, а тому спадщина досі є відкритою, відтак, позивач має право на прийняття як спадкоємець за законом та їй слід визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved