Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у загальному розмірі 83724,13 грн та судові витрати по справі. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що між АТ «Перший український міжнародний банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №2001261967201 та видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 3000 грн., який пізніше було збільшено до 50000 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.02.2024 складає 83724,13 грн. з яких 49999,81 грн. заборгованість за кредитом, 33724,32 грн. заборгованість за процентами, о грн. заборгованість за комісією. Позивач направив письмові вимоги відповідачу, однак заборгованість відповідачем не погашена, що змусило позивача звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою судді від 25 квітня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. 27.05.2024 до суду, від представника відповідача, адвоката Лапшина В.В. надійшла заява-пояснення, де останній зазначив, що позивач в позовній заяві не зазначає, яку саме було надано карту відповідачу. Та оскільки строк дії картки, виданої відповідачу закінчився в лютому 2022 року то відповідно, і закінчився строк дії договору, а відповідно після чого відсотки передбачені договором вже не можуть бути нараховані і відповідальність в такому випадку передбачена ст. 625 ЦК України. Вважає, що позивач не довів факт видачі відповідачу кредитної картки а відповідно кредиту, ні розрахунок заборгованості, ні виписка з банківського рахунку не підтверджують, що саме відповідач користувався карткою і відповідно кредитними ресурсами. І при закінченні строку дії карти, на переконання представника відповідача, заборгованість по тілу кредиту складає 45765,47 грн. і взяти скористатися додатково кредитними коштами не вбачається вже можливим, а сума заборгованості по відсоткам становить 1709,34 грн. Таким чином, заборгованість на момент закінчення строку дії карти становить 47474,81 грн. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 06 березня 2019 року [PERSON] підписав заяву № 2001261967201 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб з проханням відкрити на його ім`я поточний рахунок № [NUMBER] у гривнях та надати кредитну карту із встановленим кредитним лімітом у сумі 3 000 грн, реальна річна процентна ставка складає 47,88% (а.с. 9). Того ж дня, 06 березня 2019 року [PERSON] підписав паспорт споживного кредиту, у якому відображено інформацію, що надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (а.с. 10). До позову АТ «ПУМБ» додано Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 12-20), яка підпису відповідача не містить. З довідки АТ «ПУМБ», скерованої до суду першої інстанції, вбачається, що кредитний ліміт, наданий відповідачу неодноразово збільшувався, останній раз 03.03.2022 року до 50\~000 грн. (а.с. 27). Випискою за рахунком підтверджується факт користування позичальником кредитними коштами та часткового погашення кредитної заборгованості (а.с. 31-46). З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача направлено письмову вимогу (повідомлення) від 01 лютого 2024 року з вимогою погасити заборгованість за кредитним договором № 2001261967201 в сумі 83724.13 грн протягом 30 календарних днів з моменту отримання цього листа (а.с. 24-25). Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість [PERSON] перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором № 2001261967201 від 06.03.2019 року станом на 01.02.2024 складає 83724,13 грн. з яких 49999,81 грн. заборгованість за кредитом, 33724,32 грн. заборгованість за процентами, о грн. заборгованість за комісією (а.с. 27 зворот-30). Відповідно до ст.\~525,\~526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до\~ст. 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1\~ст. 1056-1 ЦК України\~процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 сформульований висновок про те, що добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки) базується на римській правовій максимі - non concedit venire contra factum proprium (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проаналізувавши наведені норми та обставини справи суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог АТ «ПУМБ» про стягнення заборгованості, виходячи з наступного. У справі встановлено, що 06 березня 2019 року між АТ «ПУМБ» та [PERSON] підписано заяву на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, паспорт споживчого кредиту. [PERSON] користувався кредитними коштами, що засвідчено випискою по його рахунку з якої вбачається, що відповідач розраховувався кредитною карткою за послуги, знімав готівку в банкоматах, а також частково погашав кредит. З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач повністю зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів не виконував, у зв`язку з чим утворилась кредитна заборгованість. Наведена виписка по рахунку, згідно з вимогами\~ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~постановою правління НБУ № 75 від 04 липня 2018 року, є первинним документом, яка фіксує здійснення банківських операцій, що, на думку апеляційного суду, достеменно свідчить про підтвердження факту отримання позичальником кредитних коштів та користування ними. На спростування цих обставин відповідачем доказів не подано. Однак, з розрахунку заборгованості незрозуміло за якою процентною ставкою відповідачу нараховувались проценти за користування кредитом та на яких підставах, станом на 01 лютого 2024 року, адже з наданого відповідачем фото кредитної картки, якою він користувався, вбачається що строк її дії закінчується 02 місяця 2022 року та позивачем не доведено, що дана картка первипускалась та відповідно продовжувався строк дії кредитного договору. Таким чином, позивачем не доведено суму процентів за користування кредитом, а тому у задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити. Разом з тим, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «ПУМБ» не повернуті, а також вимоги ч. 2\~ст. 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок з повернення фактично використаної суми кредитних коштів у розмірі 49999,81 грн. На підставі положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених позовних вимог, що складає ( 49999,81 грн. - задоволена сума х 2422,40 грн - сума сплаченого судового збору : 83724,13 грн. - ціна позову) = 1446,65 грн.

Outcome: partial