Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

[PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] 01.05.2024 звернулась до суду з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог- служба в справах дітей Побузької селищної ради, Голованівський районний відділ Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання місця проживання дітей, звільнення від сплати аліментів та звільнення від виплати заборгованості по сплаті аліментів та 13.05.2024 з уточненною позовною заявою , в якій просить, визначити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] за адресою його проживання по [ADDRESS] ; звільнити [PERSON] від сплати аліментів на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] починаючи з 30.01.2023 та сплати заборгованості по виплаті аліментів, яка буде нарахована на день прийняття рішення. Позовну заяву з врахуванням уточненої позовної заяви обґрунтовано тим, що 26 вересня 2006 року між громадянами [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 25 січня 2023 року шлюб розірвано, рішення набрало чинності та ніким не оскаржено. Від цього шлюбу вони мають дітей сина [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З 23 вересня 2022 року мати залишила дітей з батьком та виїхала в невідомому напрямку, а в листопаді 2022 року повідомила, що не має наміру повертатися та подає заяву про розірвання шлюбу. З старшим сином [PERSON] мати припинила спілкування одразу, тобто з вересня 2022 року з молодшим сином [PERSON] мати спілкувалася до жовтня 2023 року. Мати створила нову сім`ю, змінили місце свого проживання, яке не повідомила ні позивачу ні дітям. Факт, що мати не проживає за адресою [ADDRESS] , що також підтверджується актом обстеження від 08 грудня 2023 року. Вищевказана квартира належить дідусю дітей [PERSON] , який відповідно до акту про встановлення факт проживання від 06 жовтня 2023 року не заперечує проживання позивача з дітьми в його помешканні. Після цих подій діти повідомили батьку, що прийняли рішення жити разом з ним. До прийняття такого рішення спонукало те, що питання з ким живуть діти та хто та як їх буде утримувати вирішує не мати дітей, а її співмешканець. Діти не можуть сприйняти чоловіка матері тому, що він вирішив взяти на себе обов`язок яким чином та в який спосіб мати буде спілкуватися з дітьми. Наразі батько дітей має офіційно працевлаштуватися і знову виникне питання про стягнення аліментів на дітей, хоча матір дітей за таких обставин не має права на отримання аліментів, так-як аліменти є власністю дитини. Сувора дійсність та життєві обставини вимусили батька дітей звернутися до суду з заявою про визначення місці проживання дітей з батьком так-як добровільно мати вирішити цей спір відмовляється. Ще раз наголошую, що спілкуванню відповідачки з дітьми позивач не перешкоджає та рішення проживати з батьком діти прийняли самі. За вказаних вище обставин психологічно діти не готові проживати разом з матір`ю, оскільки вихованням синів здебільшого останнім часом займався батько. За обставин, які склалися, позивачем створені найкращі умови для дітей, що підтверджується актом обстеження про встановлення факт проживання від 06 жовтня 2023 року. Виходячи з інтересів дітей, вважає за доцільне залишити їх на утриманні та вихованні батька за адресою: [ADDRESS] . Батько любить своїх синів та має змогу забезпечити їх всім необхідним, постійно слідкує за станом здоров`я дітей, піклується про їх розвиток, у нього з синами психологічний контакт, прив`язаність один до одного. Таким чином, проживання дітей разом з батьком, який має можливість забезпечити йому належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, відповідає їхнім інтересам чого відповідачка забезпечити не в змозі. Разом з тим, батько не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідачки із дітьми і готовий зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлення піклування матері. Батько не заперечує і навіть підтримує положення сімейного законодавства, що кожен з батьків має право брати участь у вихованні своїх дітей. Після розірвання шлюбу [PERSON] подала до суду заяву про дачу судового наказу про стягнення аліментів, яка судом була задоволена та Голованівським районним судом Кіровоградської області було видано судовий наказ від 27 лютого 2023 року в цивільній справі № 386/127/23 про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дітей сина [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину починаючи з 30.01.2023 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Діти проживають разом з батьком та перебувають на його утриманні мати дітей ніяким чином не повідомила відділ виконавчої служби про цей факт тому продовжує вимагати сплату аліментів. Відповідно до інформації, яка міститься у виконавчому провадження [NUMBER] заборгованість по виплаті аліментів станом на жовтень 2023 року становить 59364,72 грн. Ухвалою Голованівського районного суду Кіровоградської області від 14 травня 2024 року зазначений позов, був залишений без руху та запропоновано позивачу протягом десяти днів, з дня отримання ухвали, усунути зазначені в ухвалі недоліки позовної заяви. 27.05.2024 представник позивача через систему «Електронний суд» надіслала до суду заяву про надання додаткового строку для усунення недоліків позовної заяви згідно ухвали суду від 14.05.2024, в якій вказала, що для усунення недоліків позовної заяви недостатньо часу, оскільки для цього необхідно зробити запити та отримати на них відповіді, а також їй стало відомо, що відповідачка змінила своє місце проживання, що потребує також додаткового уточнення. 18.05.2024 постановлено ухвалу суду про проджовження процесуального строку для усунення недоліків . 05.06.2024 представник позивача усунув вказані в ухвалі суду недоліки позовної заяви. Ухвалою суду від 06.06.2024 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження; зобов`язано службу у орган опіки та піклування Побузької селищної ради Кіровоградської області подати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батька дитини [PERSON] , який бажає проживати з дітьми, брати участь у їх вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 13.08.2024 та 16.08.2024 служба у справах дітей Побузької селищної ради, як орган опіки та піклування надіслав до суду висновок комісії з питань захисту прав дитини щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дітей . 24.09.2024 постановлено ухвалу суду про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, представник подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі . Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився, подала до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, вказала що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Також надала суду висновок щодо визначення місць проживання неповнолітніх дітей, затвердженого рішенням виконавчого комітету Побузької селищної ради 28.11.2024 №188 та копію даного рішення. Представник третьої особи- Голованівського районного відділу Державної виконавчої службив судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи на позов до суду не подавав Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України Голованівського районного суду Кіровоградської області, яке опубліковано 13.11.2024, оскільки її місце проживання невідоме , заяви про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи або відзив на позов до суду не подавала. За відсутності заперечень позивача про ухвалення заочного рішення, враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання не повідомивши про причини неявки та не подав до суду відзив на позов, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , [PERSON] народився [INFO] , батьками вказані: батько- [PERSON] , мати- [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 25.01.2023 в справі №386/1376/22 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, судове рішення набрало законної сили 24.02.2023. Голованівським районним судом Кіровоградської області по справі №386/127/23 08.02.2023 видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 30 січня 2023 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Як вбачається з копії інформації про виконавче провадження та копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 02.03.2023 за заявою про примусове виконання стягувача відкрито виконавче провадження [NUMBER] за судовим наказом №386/127/23, виданим 27.02.2024 про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів боржника [PERSON] сформованого старшим державним виконавцем 02.04.2024 , заборгованість зі сплати аліментів станом на березень 2024 складає 59364,72 грн. Згідно акту обстеження про встановлення факту проживання [PERSON] по [ADDRESS] від 06.10.2023, [PERSON] проживає в квартирі з двома непонолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться у власності [PERSON] . Власник квартири не заперечує проти їх проживання в квартирі. З копії акту обстеження про встановлення факту проживання [PERSON] від 08.12.2023, слідує, що остання з 23.09.2023 по [ADDRESS] не проживає. З висновку щодо визначення місць проживання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Побузької селищної ради 28.11.2024 №188, слідує, що з 23 вересня 2022 року мати залишила дітей з батьком та виїхала в невідомому напрямку, а в листопаді 2022 року повідомила, що немає наміру повертатися та подала заяву про розірвання шлюбу. Мати створила нову сім`ю та змінила місце свого проживання. Діти повідомили батьку, що прийняли рішення жити разом з ним. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Щодо визначення місця проживання дітей суд зазначає наступне: Стаття 51 Конституції України, гарантує кожному із подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі "Зоммерфельд проти Німеччини" ("8оттегїе1с1 V. Оегтапу") від 08 липня 2003 року, "Цаунеггер проти Німеччини" ("2ашіе§§ег V. Оегтапу") від 03 грудня 2009 року). Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року N 789-ХІІ (дата набуття чинності для України: 27.09.91 року) держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При вирішенні спору між розлученими батьками про визначення місця проживання дитини суд,

Outcome: partial