Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги наступного. [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , [INFO] , яка є єдиним спадкоємцем першої черги. Після організації та проведення похорону [PERSON] дізналась від [PERSON] з яким на той момент не була знайома, що батько визначив його спадкоємцем на належне йому нерухоме майно. Позивач зазначає, що [PERSON] мав намір залишити спадок саме їй. Також [PERSON] вказує, що вигодонабувачем за заповітом є стороння людина, яка скористалась станом здоров`я батька для укладання правочину. Спадкодавець був інвалідом 2 групи через наявність хронічних захворювань, які загострились напередодні його смерті. Позивач вважає, що складений заповіт є недійсним, оскільки складена особою, яка могла особисто підписувати документи, але чомусь це не зробила. Під час складання заповіту батько [PERSON] міг перебувати у стані в якому не розумів значення своїх дій, тобто фактично перебував в тимчасово хворобливому психічному стані на фоні вживання медичних препаратів. За таких обставин [PERSON] просить суд визнати заповіт посвідчений 18.02.2021 року державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори Наумовим Віталієм Володимировичем, зареєстрований в реєстрі за № 5-81 за яким [PERSON] ( [INFO] ) що проживав за адресою [ADDRESS] заповів [PERSON] належне йому на праві власності майно недійсним та вирішити питання розподілу судових витрат. Провадження у справі відкрито 17.01.2022 року, відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами загального позовного провадження. [PERSON] подано відзив на позов де зазначено наступне. Так, позивач вважає, що оспорюваний заповіт був складений під впливом обману, помилки або ж в момент його вчинення її батько не усвідомлював значення своїх дій. Тривалий час відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] . За цією адресою знаходяться декілька квартирі одним з сусідів відповідача був [PERSON] . Відповідач піклувався про спадкодавця, приносив їжу, викликав лікарів, в той час як позивачка протягом п`яти років взагалі не відвідувала батька. Померлий не страждав на психічні розлади, не перебував на обліку у психоневрологічному диспансері. Заповіт, складений 18.02.2021 відповідає вимогам закону та волі спадкодавця. Підстави для визнання його недійсним відсутні. Треті особи не скористались правом подати пояснення по суті спору. В судовому засіданні [PERSON] , представник позивача підтримали заявлені вимоги, просили задовольнити. При цьому позивач зазначила, що в матеріалах справи містяться копії спірного заповіту, в яких зазначено різний час їх складання - 13 год. 15 хв., 14 год. 30 хв. Разом з тим, час реєстрації заповіту у спадковому реєстрі - 16 год. 17 хв. Відповідач [PERSON] , представник відповідача просили відмовити у задоволенні позову у зв`язку з його безпідставністю. Треті особи в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, просили розглянути справу за їх відсутності. Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надавши оцінку наявним доказам, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Встановлено, і не заперечується відповідачем, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , про що Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено актовий запис № 5593. Як свідчать матеріали справи, вісімнадцятого лютого 2021 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яким заповів 3/24частин належної йому на праві приватної власності земельної ділянки від 0,1000 га (кадастровий номер 8000000000:91:068:0003), розташовану за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] . Заповіт посвідчено державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори Наумовим Віталієм Володимировичем та зареєстрований в реєстрі за № 5-81. Позивач зазначає, що наявні підстави для визнання заповіту недійсним, а тому і звернулась до суду з даним позовом з метою захисту своїх прав, вказуючи на те, що такі дії спадкодавця не відповідали його волі. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як це визначено ст. 1217 ЦК України. За положеннями ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Загальні вимоги до форми заповіту визначені ст. 1247 ЦК України. Так, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Частиною 4 ст. 207 ЦК України визначено, якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Підпис іншої особи на тексті правочину, щодо якого не вимагається нотаріального посвідчення, може бути засвідчений відповідною посадовою особою за місцем роботи, навчання, проживання або лікування особи, яка його вчиняє. Відповідно до вимог ст. 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу). За положеннями ст. 1253 ЦК України на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: 1) нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; 2) спадкоємці за заповітом; 3) члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; 4) особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків. Як свідчать матеріали, надані П`ятою київською державною нотаріальною конторою на відповідну ухвалу суду, спірний заповіт складено в м. Києві, 18 лютого 2021 року о 14 годині 30 хвилин. З заповіту вбачається, що зміст статтей 1228,1234,1241,1254,1255,1305 Цивільного кодексу України спадкодавцю роз`яснено. Заповіт складено і підписано в двох примірниках, один з яких залишається на зберіганні в справах П`ятої київської державної нотаріальної контори, а другий видано заповідачу. На прохання [PERSON] заповіт записано з його слів нотаріусом за допомогою загальноприйнятих технічних засобів (комп`ютера), за дорученням заповідача, у зв`язку з хворобою та поганим зором, заповіт прочитано заповідачу нотаріусом та свідками [PERSON] та [PERSON] вголос. У зв`язку із тим, що [PERSON] не міг сам прочитати та підписати заповіт, згідно ст. 1253 ЦК України, заповіт посвідчено в присутності свідків: - [PERSON] , [INFO] , місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (паспорт [NUMBER] , виданий Дніпровським РУ ГУ МВС України в місті Києві 24.09.2022 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків - [NUMBER] ); - [PERSON] , [INFO] , місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (паспорт [NUMBER] , виданий Московським РУГУ МВС України в місті Києві 18.06.1997 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків - [NUMBER] ). Також зазначено, що свідки, які не є спадкоємцями за заповітом, членами сім`ї та близькими родичами спадкоємців за заповітом, зачитали заповіт вголос та поставили свої підписи на ньому. У зв`язку з хворобою та поганим зором [PERSON] , неможливістю підписання заповіту власноручно, на особисте прохання заповідача та в його присутності текст заповіту підписав [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків - [NUMBER] ; паспорт [NUMBER] , виданий Володимир-Волинським МВУМВС України у Волинській області 04.04.2002 року, місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Спірний заповіт записаний нотаріусом зі слів [PERSON] . Нотаріусом також зазначено, що у зв`язку з хворобою та поганим зором [PERSON] не міг особисто прочитати вголос, та підписати текст заповіту за його дорученням, у присутності заповідача та нотаріуса, текст заповіту до його підписання зачитано уголос запрошеними [PERSON] свідками, [PERSON] та [PERSON] та підписаний [PERSON] . Крім того, нотаріусом вказано, що при складанні та посвідченні спірного заповіту на бажання [PERSON] були присутні свідки, [PERSON] та [PERSON] , які в присутності нотаріуса прочитали заповіт уголос до підписання його заповідачем і поставили на заповіті свої підписи. Особу заповідача та свідків було встановлено, їх дієздатність перевірено. Також встановлено особу [PERSON] , перевірено його дієздатність. Нотаріусом зазначено, що у зв`язку з хворобою [PERSON] за його дорученням, заповіт складено та посвідчено вдома за адресою: [ADDRESS] . Та засвідчено справжність підпису [PERSON] . Частиною 3 ст. 209 ЦК України визначено, що нотаріальне посвідчення може бути вчинене на тексті лише такого правочину, який відповідає загальним вимогам, встановленим статтею 203 цього Кодексу. В свою чергу положеннями ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. В судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] не заперечували в судовому засіданні обставини складання заповіту. Зазначили, що [PERSON] був при ясному розумі та усвідомлював, яке розпорядження робив. З огляду на обставини встановлені в судовому засіданні, пояснення свідків та з огляду на форму заповіту та зазначені в ньому відомості, підстави вважати, що спірний правочин не відповідає вимогам ст.ст. 203, 209, 1247 ЦК України відсутні і доказів зворотного отримано не було. При цьому, суд не може покласти в основу рішення щодо визнання недійсним заповіту доводи позивача про те, що в матеріалах справи наявні копії правочину в яких зазначено різний час його складання, оскільки судом отримано належним чином завірену копію примірника заповіту [PERSON] від 18.02.2021, що зберігається в справах П`ятої київської державної нотаріальної контори. В свою чергу час внесення інформації про складання заповіту до відповідного реєстру, з огляду на вищенаведені норми матеріального права не може свідчити про недійсність правочину. Крім того, позивачем вказано, що наявні підстави вважати, що на момент складення заповіту спадкодавець хворів, а отже міг перебувати у стані, в якому не міг розуміти значення своїх дій або не прийняте спадкодавцем рішення не відповідало його волі. Правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені, відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України. За частиною 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, згідно до ст. 79 ЦПК України. За ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. В свою чергу положеннями ст. 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, за ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України. Разом з тим, під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про відсутність у заповідача волевиявлення на здійснення розпорядження щодо належного йому майна, яке було зазначено в оскаржуваному, також не було отримано і доказів, спадкодавець не міг станом на 18.02.2021 розуміти значення своїх дій та керувати ними. При цьому клопотання про призначення про призначення у справі експертизи стороною позивача не заявлялось, в той час як судом, на виконання положень ст. 12 ЦПК України, роз`яснювалась така можливість. Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявність обставин, з якими чинне законодавство передбачає можливість визнання договору недійсним, а тому вважає за можливе відмовити у задоволенні позову. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed