Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

16.07.2024 позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просить: позбавити відповідача [PERSON] стосовно неї - батьківських прав. В обґрунтування позову зазначила, що вона від народження проживала разом з матір`ю та братом за адресою: [ADDRESS] . Свого батька за все життя бачила декілька разів, востаннє коли їй було три роки. Після того, його більше не бачила, оскільки він виїхав за кордон. Стверджує, що її вихованням займалися мама з бабусею, відвідували школу, цікавились її навчанням та забезпечували матеріально. В той же час батько усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків та за останніх 13 років з нею не спілкувався. [INFO] її мати померла, а її опікую займається тітка [PERSON] в якої на даний час проживає. Ухвалою від 29.07.2024 судом було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 21.10.2024 підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті на 02.12.2024. 02.12.2024 у судовому засіданні оголошено перерву до 19.12.2024 - для виклику свідків. Позивачка та її представник у судовому засіданні позов підтримали. Позивачка суду пояснила, що свого батька бачила будучи ще маленькою, участі у її вихованні та утриманні не бере, на даний час матеріальної допомоги не надає. Батько проживає в Російській Федерації з іншою сім`єю дуже давно. Зазначила, що на даний час навчається за спеціальністю кухаря. Відповідач у судові засідання повторно не з`явився, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності не подавав, про причини неявки не повідомив. При цьому, відповідачем не було подано відзиву. Представник третьої особи, подала заяву про розгляд справи у їх відсутності, при цьому підтримала рішення виконавчого комітету Шептицької (Червоноградської) міської ради від 24.09.2024 про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. На підставі норм ст.ст. 280-281 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи учасників процесу, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] від 25.10.2007 р. Мати позивачки - [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.04.2024. Рішенням виконавчого комітету Шептицької (Червоноградської) міської ради від 24.09.2024 № 214 «Про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини» прийнято рішення про: позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дочки [PERSON] , [INFO] є доцільним. [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади № 2023/007331781 від 13.09.2023. Згідно відповіді Гімназії № 12 Червоноградської міської ради від 08.07.2024 № 01-14/418, [PERSON] навчалась у гімназії з 1-го класу, закінчила навчання у гімназії 2023. бабуся та мама співпрацювали з класним керівником, при можливості відвідували батьківські збори. Батько [PERSON] - [PERSON] шкільним життям доньки не цікавився. З педагогами не спілкувався, батьківські збори не відвідував. Свідок [PERSON] , яка є матір`ю відповідача суду пояснила, що її син [PERSON] . 13 років тому виїхав у Росію на заробітки, де наданий час проживає. З невісткою не розлучався, однак знайшов собі другу жінку за кордоном. До початку війни матеріально дочці помагав, однак на даний час не має матеріальної змоги через війну. Батьківські обов`язки він не виконував, оскільки поїхав за кордон. Не заперечила щодо позбавлення свого сина батьківських справ. Свідок [PERSON] , який є пасинком відповідача суду пояснив, що вітчим [PERSON] жив з ними до 2011 року, після чого виїхав в Росію на заробітки, [PERSON] на той час було п`ять років. Матір ще з ним спілкувалась до 2014 року. Участі у вихованні дочки відповідач не приймав, оскільки з 2014 року зв`язку з ними не підтримував. Свідок [PERSON] , яка є тіткою позивачки суду пояснила, що батько участі у вихованні дочки не приймав, не цікавився її життям, оскільки ще у 2011 році виїхав з України. На даний час не піклується про розвиток дитини та не займається її вихованням. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , є батьком [PERSON] , однак не цікавиться життям, розвитком і здоров`ям дитини, не займається її вихованням. Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15, 16, 17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Встановлені фактичні обставини справи та оцінені докази свідчать про те, що відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками батька і не піклується про фізичний і духовний розвиток дочки, зокрема не забезпечує належною матеріальною допомогою, не цікавиться навчанням дитини, не створює жодних умов для нормального спілкування з ним чи отримання дочкою доступу до культурних та інших духовних цінностей. Зазначені обставини є свідченням винної поведінки відповідача та умисного ухилення ним від виховання дитини у такій мірі, що це дає достатні підстави для застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав. Враховуючи вище наведене та беручи до уваги інтереси дитини, суд дійшов до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, тому вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Окрім цього, відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Положенням ч. 1 ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи обставини, що мають істотне значення, якими в даному випадку суд вважає інтереси та потреби неповнолітньої дитини, зумовлені її розвитком та станом здоров`я, суд приходить до переконання, що з відповідача в користь позивачки слід стягнути аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини його доходів. В силу приписів ст. 141 ЦПК України, з відповідача у користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмір 1211,20грн.

Outcome: approved