Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

07.10.2024 представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № ММК-05/12-20/4 про надання поворотної фінансової допомоги від 05.12.2020 у сумі 57 756,35 грн, з яких 50000 грн сума основного боргу, 5108,82 грн інфляційні втрати та 2647,53 грн сума 3% річних, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме 1211,22 грн витрат по сплаті судового збору та 10000 грн витрат на правову допомогу. Позов обґрунтований тим, що 05.12.2020 між сторонами у справі був укладений договір № ММК-05/12-20/4 про надання поворотної фінансової допомоги, за умовами якого відповідач отримав від позивача поворотну фінансову допомогу у розмірі 50000,00 грн на строк до 31.12.2022, однак відповідач у порушення умов укладеного договору не повернув в обумовлені договором строк та порядку суму поворотної фінансової допомоги у розмірі 50000 грн, що порушує право позивача на отримання наданих у позику коштів. Ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області від 10.10.2024 відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін, судове засідання призначено на 05.11.2024, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи, задоволено клопотання позивача\~про витребування\~доказів,\~витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснопільський ММК» касово-бухгалтерські документи, що підтверджують внесення грошових коштів позивачем згідно договору №ММК-05/12-20/4 про надання поворотної фінансової допомоги до каси Товариства, а саме прибутковий касовий ордер ММ00-001720 від 07.12.2020 на суму 50 000 грн. У зв`язку з неявкою представника відповідача розгляд справи був відкладений до 03.12.2024 та за клопотанням представника позивача суд відкладав розгляд справи до 10.12.2024. Відповідач відзиву на позовну заяву, а також витребуваних судовою ухвалою від 10.10.2024 документів не подав, у судове засідання свого повноважного представника не направив, про місце і час розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової кореспонденції на адресу його місцезнаходження, зазначену у відповіді № 883550 від 04.11.2024 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебпорталі судової влади України. Судова кореспонденція, направлена відповідачеві за юридичною адресою, повернута на адресу суду без вручення, з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою». За змістом статті 128 ЦПК України судові повістки вважаються врученими відповідачеві, відтак відповідно до статті 178 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача за наявними у справі матеріалами. Позивач та його представник у судове засідання не прибули, на адресу суду надійшла заява представника позивача від 10.12.2024 за вх. № 3952, у якій останній просив суд проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. У відповідності до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін та їх представників без фіксування судового засідання технічними засобами. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. 05.12.2020 між [PERSON] (позивачем у справі, позикодавцем) та ТОВ «Краснопільський ММК» (відповідачем у справі, позичальником) укладений договір № ММК-05/12-20/4 про надання поворотної фінансової допомоги, за умовами якого позивач надав відповідачеві у користування поворотну фінансову допомогу, а відповідач зобов`язався використати її за цільовим призначенням і повернути у визначений даним договором строк. За змістом пункту 1.2 договору для цілей \~ \~ \~ \~ даного договору поворотна фінансова допомога це сума коштів, що надійшла платнику податків (позичальнику) у користування на визначений строк та не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами та є обов`язковою для повернення. За змістом пункту 3.1 договору сума допомоги за договором становить 50000,00 грн. Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 укладеного договору позивач надає допомогу відповідачеві після підписання даного договору одноразово повною сумою; допомога надається готівкою у касу підприємства відповідача. Строк надання допомоги визначений сторонами у пункті 5.1 договору до 31.12.2022, не пізніше вказаної дати сума допомоги має бути повернута позивачу. За клопотанням представника позивача суд ухвалою витребував від відповідача докази внесення грошових коштів позивачем згідно договору №ММК-05/12-20/4 про надання поворотної фінансової допомоги до каси Товариства, однака дана вимога суду відповідачем не виконана. Водночас наявна у матеріалах справи копія оборотно-сальдової відомості по рахунку 6857 за 01.01.2017-14.07.2021 містить відомості про отримання ТОВ «Краснопільський ММК» від [PERSON] 50000,00 грн, копія картки рахунку 6857 за 01.01.2017 14.07.2021 також містить дані про надходження від [PERSON] до каси ТОВ «Краснопільський ММК» 07.12.2020 поворотної фінансової допомоги у розмірі 50000,00 грн (прибутковий касовий ордер ММ00-001720 від 07.12.2020). Із змісту відповіді директора ТОВ «Краснопільський ММК» від 23.12.2021 за № 81, наданої на адвокатський запит стосовно використання поворотної фінансової допомоги, наданої за договором № ММК-05/12-20/4 від 05.12.2020, вбачається, що Товариство не заперечувало факту отримання суми допомоги, а лише повідомило про не здійснення окремого обліку цільового використання грошових коштів. Відтак з наявних у справі доказів суд вважає за можливе встановити факт отримання відповідачем від позивача поворотної фінансової допомоги у розмірі 50000,00 грн на виконання умов договору № ММК-05/12-20/4 від 05.12.2020. У той же час матеріали справи не містять доказів того, що відповідач у встановлений вказаним вище договором строк, тобто до 31.12.2022, повернув відповідачеві надану допомогу. При вирішенні даного спору суд звертає увагу, що поворотна фінансова допомога надається на підставі договорів, що передбачають передачу підприємству у користування на певний строк суми грошових коштів без нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плату за користування такими грошовими коштами. Операції з позики грошових коштів оформлюються згідно з вимогами статті 1046 «Договір позики» глави 71 Цивільного кодексу України. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж якості. З моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, договір позики вважається укладеним. Позивач, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, не посилається на порушення його прав як засновника/учасника товариства та будь-яких інших корпоративних прав, визначених установчими документами чи законом, а вказує лише на неналежне виконання відповідачем свого договірного зобов`язання (повернути позику), тобто зобов`язання, що виникло на підставі цивільно-правової угоди. Предметом спору є вимога позивача до відповідача виконати своє зобов`язання, яке виникло на підставі договору про надання поворотної фінансової допомоги щодо повернення отриманих коштів, його позовні вимоги обґрунтовані виключно положеннями Цивільного кодексу України, які регулюють правовідносини позики. Оскільки договір про надання поворотної фінансової допомоги від 05.12.2020 не впливає на корпоративні права позивача, то з урахуванням позиції, наведеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 цей спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою статті 627, статтею 629 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Норми Цивільного кодексу України не містять визначення поняття поворотної (зворотної) фінансової допомоги, водночас за змістом пункту 14.1.257 статті 14 Податкового кодексу України поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення. Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України,за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до абзацу першого частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частин першої та другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ході розгляду справи судом було встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини з позики грошових коштів, позивачем обумовлену договором суму коштів відповідачу передано, однак відповідачем не виконані зобов`язання перед позивачем, кошти, отримані у позику, не повернуті, відтак суд доходить висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 500000,00 грн поворотної фінансової допомоги. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 5108,82 грн інфляційних втрат та 2647,35 грн суми 3% річних, нарахованих за період з 02.01.2023 по 07.10.2024, суд зазначає наступне. Положеннями частини другої статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Водночас згідно з пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи,\~що позивачем\~інфляційні нарахування\~та 3%\~річних розраховані\~за прострочення\~виконання грошового\~зобов`язання,\~яке виникло\~після 24.02.2022,\~спірні правовідносини\~врегульовані положеннями\~законодавства про\~позику,\~а тому\~з огляду\~на положення\~пункту \~18\~Прикінцевих та\~Перехідних положень\~ЦК України у задоволенні вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних слід відмовити. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з частковим задоволенням позову позивачу за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1048,54 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 10000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. За змістом частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої вказаної статті передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частинами першою, третьою статті 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Представником позивача у позові зазначено, що попередній розрахунок послуг, пов`язаних з наданням правничої допомоги становить 10000,00 грн. Відповідно до положень частин першої четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження факту надання правничої допомоги представником позивача подана копія договору про надання правничої (правової) допомоги, укладеного 11.12.2023 між Вощенком І.Б. (клієнтом) та адвокатським бюро «Баулін і партнери» (адвокатським бюро), за умовами якого адвокатське бюро зобов`язалось здійснити представництво клієнта, а за надання правничої допомоги клієнт зобов`язався виплатити адвокатському бюро гонорар (винагороду) та оплатити фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору у розмірі та на умовах, визначених у додатку до цього договору (пункти 1, 3 договору). Відповідно до умов пункту 11 договору про надання правничої (правової) допомоги додаткові угоди та додатки до цього договору є його невід`ємною частиною та мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані сторонами та скріплені печатками (у разі наявності печаток). Слід зазначити, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивачем та його представником не подано жодного доказу (додаткові угоди, додатки до договору, акти приймання-передачі наданих послуг, квитанції, розрахунки тощо), з якого можна було би встановити обсяг виконаних адвокатом робіт, вартість наданих адвокатом послуг, у матеріалах справи відсутній детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених позивачем витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а тому у суду відсутні підстави для визнання заявленої до стягнення суми витрат на правничу допомогу реальною, обґрунтованою, у зв`язку з чим відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку відшкодувати позивачеві послуги, ані розмір, ані обсяг надання яких не доведено.

Outcome: partial