Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Близнюківського районного суду Харківської області з позовною заявою до Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області, в якій просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , терміном в три місяці. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] помер [PERSON] , хрещений її бабусі - [PERSON] , котрий на дату смерті мешкав за адресою: [ADDRESS] . На початку липня 2024 року позивачу зателефонували з сільської ради та повідомили, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно - земельна ділянка площею 5,36 гектарів, розташована на території Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за яку з 2023 року не сплачується податок на землю. Також повідомили, що [PERSON] у 2016 році склав заповіт, посвідчений Близнюківською державною нотаріальною конторою Харківської області, яким заповів позивачу вказану земельну ділянку, а отже вона має або відмовитися від спадщини, або прийняти її та укласти новий договір оренди на вказану земельну ділянку від свого імені. У вересні 2024 року позивач звернулася за місцем відкриття спадщини до державного нотаріуса Близнюківської нотаріальної контори, з метою отримання Свідоцтва про спадщину на земельну ділянку, та отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.10.2024 №250/02-31. Відмовляючи у вчиненні нотаріальної дії - видачі Свідоцтва про право на спадщину, нотаріус зазначила, що згідно з заповітом, посвідченим державним нотаріусом Близнюківської нотаріальної контори 26.08.2016р. за реєстровим №430 [PERSON] є спадкоємцем майна померлого [PERSON] , - земельної ділянки площею 5,36 гектарів, розташована на території Близнюківської селищної ради (колишня Кіровська сільська рада) Лозівського району Харківської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З матеріалів спадкової справи вбачається, що спадкоємець [PERSON] не проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не звернулася до нотаріуса протягом встановленого законом строку для прийняття спадщини з заявою про прийняття спадщини, тобто вважається такою, що спадщину не прийняла, відповідно до положення ст.1270, 1272 ЦК України, п.п.4.12 п.4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. З матеріалів справи також вбачається, що інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Верховний суд у постанові від 26 червня 2019 року у справа № 565/1145/17 провадження № 61-38298св18 зробив наступний правовий висновок: «Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо». Оскільки позивач не має відношення до кола родичів померлого, і не мала права на вступ у спадщину по закону, окрім того\~їй було\~невідомо про\~існування заповіту,\~вона особисто не приймала участь його складанні і спадкоємець за життя не повідомив її про його існування, при цьому нотаріус не вчинив дій для розшуку спадкоємця, зокрема й засобами публічного оголошення або повідомлення у пресі, як визначено Законом України «Про нотаріат», пунктом 2.2 глави 9, пунктів 2.2 і 3.2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №282/20595, позивач вважає, що причини, з яких вона не звернулася з заявою про прийняття спадщини, є поважними. Позивач вважає, що зазначені вище обставини були значною перешкодою у здійсненні її Конституційних прав в тому числі і права на своєчасне оформлення спадщини і звернення до нотаріальної контори. В судове засідання [PERSON] не з`явилась, надавши заяву в якій просить розглянути справу без її участі, на задоволенні позовної заяви наполягає. Представник відповідача Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі, не заперечував проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 26.08.2016 було складено Заповіт, який зареєстровано в реєстрі за №430, згідно якого [PERSON] , [INFO] , заповів [PERSON] , [INFO] , все його майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме йому на день смерті за законом. Згідно Довідки Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області від 03.10.2024 №1968, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та постійно проживає за адресою: [ADDRESS] . З Витягу про осіб місце проживання, яких зареєстровано або було зареєстровано в період з 16.09.2002 по 11.02.2023, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані: з 18.05.2011 по 12.11.2021 [PERSON] , з 28.10.2014 по 12.11.2021 [PERSON] , з 19.09.2002 по 15.02.2023 [PERSON] . З Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.10.2024 №250/02-31 вбачається, що [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що вона звернулася до нотаріуса поза межами встановленого строку для прийняття спадщини. З листа Близнюківської державної нотаріальної контори Харківської області від 30.11.2024 №317/01-16 вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , не заводилася. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На підставі ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування»\~№ 7\~від 30.05.2008\~року особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Згідно зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. За змістом ст. ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. За змістом ст. ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, позивач посилається на те, що вона не є родичем померлого та не знала про існування заповіту на її ім`я. Суд зазначає, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Проте це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини. Тож необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини тільки для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі їх обізнаності про відсутність спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом. Вказаний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23 провадження № 14-50цс24. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст.5 ЦПК України). Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвід 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Законодавство України не містить вичерпного переліку поважних причин пропуску строку на прийняття спадщини, а також чітко не вказує які причини є поважними. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд дослідив поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, які пов`язані з об`єктивними факторами для спадкоємця щодо неможливості вчинення цих дій. При цьому, факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вказані обставини, свідчать про поважність причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини за Заповітом, які, в свою чергу, не залежали від волі позивача, а отже, наявні підстави для ефективного захисту прав та інтересів позивача шляхом надання йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved