Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася у Соснівський районний суд м. Черкаси з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати між нею та відповідачем шлюб, який зареєстрований 05.09.2009, актовий запис №12930, після розірвання шлюбу малолітнього сина сторін по справі залишити проживати разом з матір`ю. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 05.09.2009 позивачка [PERSON] та відповідач зареєстровали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 05.09.2009. У шлюбі народився син [PERSON] [INFO] . До кінця січня 2024 року сторони по справі разом із сином проживали разом за адресою реєстрації позивачки. Син сторін був зареєстрований за місцем реєстрації Відповідача. Станом на момент звернення до суду з даним позовом, син сторін по справі зареєстрований та проживає разом із матір?ю, позивачкою. З кінця січня 2024 року сторони проживають окремо. З цього ж часу, кінця січня 2024 року, сімейні стосунки між позивачкою та відповідачем фактично припинені, сторони не підтримують подружніх відносин та не є сім?єю, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім?ї на думку позивачки є те, що вони з відповідачем мають різного складу характери, їх погляди на життя не співпадають. Сім?я розпалася остаточно, примирення неможливо ні за яких умов. Після припинення сімейних, подружніх відносин між сторонами відповідач змінив місце проживання. Позивачка разом із сином залишилася проживати за адресою її реєстрації. За спільною домовленістю сторін їх малолітній син залишається проживати разом із матір?ю. Спору щодо визначення місця проживання малолітньої дитини між сторонами немає. Сторони проживають окремо більше ніж пів року і не мають наміру відновлювати спілкування та подальше сімейне життя. Позивачка просить суд не надавати строку для примирення та наполягає на розірванні шлюбу. Після розірвання шлюбу позивачка бажає надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] ». За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Соснівського районного суду м. Черкаси Чапліній Н.М. 11.09.2024 суд ухвалив відкрити провадження у справі та призначити її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначив судове засідання з розгляду справи по суті о 24.10.2024. У судове засідання позивач не з`явилася, повідомлялася судом про місце, дату та час розгляду справи у встановленому законом порядку, у матеріалах справи наявні заяви про розгляд справи за відсутності позивачки, у яких просить розгляд справи здійснювати за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. 12.12.2024 до суду надійшла заява, у якій позивачка підтримує позовні вимоги про розірвання шлюбу та просить строк на примирення не надавати, після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] », а позовну вимогу про залишення проживання малолітнього сина сторін з позивачкою залишити без розгляду. У судове засідання відповідач не з`явився, повідомлявся судом у встановленому законом порядку про місце, день і час розгляду справи. У матеріалах справи наявні заяви про визнання позовних вимог та розгляд справи за відсутності відповідача. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін (статті 12, 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 05.09.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №1293, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Також встановлено, що за час перебування в цьому шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відомостями свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №1194 від 08.10.2013. Батьком дитини записаний відповідач. Судом не встановлено наявності спору щодо батьківства та про поділ спільного майна між сторонами. Подружнє життя у сторін не склалося, вони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства. Вирішуючи питання про залишення позовної заяви в частині залишити проживати малолітнього сина сторін [PERSON] з матір`ю [PERSON] без розгляду, суд бере до уваги, що право на звернення до суду з позовом є складовою права на судовий захист, що передбачено ст. 55 Конституції України. Це право є диспозитивним правом у цивільному процесі. Відповідно до п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. Суд, ознайомившись з клопотанням та вивчивши матеріали справи, вважає, що клопотання позивача підлягає до задоволення, а позовна заява до залишення без розгляду в частині залишити проживати малолітнього сина сторін [PERSON] з матір`ю [PERSON] на підставі п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України. Клопотання позивача ґрунтується на вільному волевиявленні, а залишення позовних вимог без розгляду в частині залишення проживати сина сторін з позивачкою не порушить прав та законних інтересів учасників по справі. За змістом положень частини 1 статті 51 Конституції України, частини 1 статті 21 СК України, частини 1 статті 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно з пунктом 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги фактичні обставини справи, відносини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно частини 2 статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Частиною 3 статті 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При зверненні до суду із цим позовом позивач сплатила судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки від 16.08.2024. Разом з тим, судові витрати (судовий збір) слід залишити за позивачем, враховуючи її позицію з цього приводу, яка висвітлена у п. 5 позовної заяви. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved