Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

У провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом позивача [PERSON] до відповідачки [PERSON] про розірвання їх шлюбу і визначення місця проживання сина сторін [PERSON] з позивачем [PERSON] . Позивач свої вимоги підтримує. Відповідачка згодна на розірвання шлюбу і визначення місця проживання сина сторін з батьком. Просить залишити їй набуте у шлюбі прізвище після розірвання шлюбу. Сторони повідомили, що наразі вони владнали між собою питання щодо місць проживання їх дітей, взаємного утримання дітей тощо. Просять ухвалити відповідне рішення суду яке впорядкує відповідну частину їх стосунків. Син сторін [PERSON] у судовому засіданні висловив бажання проживати з батьком (позивачем). Орган опіки та піклування-виконавчий комітет Семенівської селищної ради вважає, що між сторонами немає спору щодо місця проживання їх сина. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову, проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12.06.2009 N 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України - далі СК). Згідно із ч. 1 ст. 110 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із приписами ч.ч. 1, 2 ст. 160 СК місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини,що мають істотне значення. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Стаття 29 Цивільного кодексу України передбачає, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою (п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"). Позивач просить ухвалити рішення щодо визначення місця проживання сина сторін з ним задля можливості змінити його зареєстроване місце проживання у квартиру, де зараз завершується ремонт, тощо. Дочка сторін виявила бажання проживати з матір`ю і він приймає таке рішення і вибір дочки. Відповідачка згодна на розірвання шлюбу. Підтверджує, що їх син залишається жити з батьком, а дочку вона забере проживати до себе. Наразі займається питаннями зміни місця навчання дочки. Син сторін бажає залишитися жити з батьком. Відтак, встановивши у справі припинення шлюбних відносин сторін, окреме проживання сторін, створення позивачем належних умов для проживання і виховання сина сторін, визнання відповідачкою цих вимог, ураховуючи зазначені положення Сімейного кодексу України і Цивільного кодексу України, а також те, що визнання позову не порушує чиїх-небудь прав, свобод чи інтересів, задовольняє позов повністю: розриває шлюб сторін та визначає місце проживання сина сторін із батьком (позивачем). На підставі викладеного,

Outcome: approved