Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

16 жовтня 2024 року позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування у особі Служби у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог вказали, що [INFO] у м.Лубни помер їх син [PERSON] . У 2014 році син уклав шлюб з відповідачкою і в шлюбі з нею [INFO] народився їх онук [PERSON] , батьком якого записаний [PERSON] , а матір`ю відповідачка [PERSON] . Після смерті сина бувша невістка відразу вийшла заміж та обрала прізвище « [PERSON] ». Весь цей час онук [PERSON] проживав з ними за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка, залишала дитину і не займалась ні її утриманням, ні вихованням. До 2023 року вона іноді навідувалась до сина, однак участі у вихованні та у його утриманні не приймала, а з 2023 року по сьогоднішній день не з`являється взагалі та сина не бачить. Навіть її засоби зв`язку та місце її перебування в даний час ні їм ні її сину не відомі. Відповідачка фактично відмовилась від дитини. Вважають, що за вищевказаних обставин, систематичного та безпідставного ігнорування дитини, систематичного ухилення від виховання та утримання сина відповідачка не може вважатись матір`ю. Просять позбавити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] материнських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , народженого у м.Лубни, Полтавської області. Ухвалою від 22 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 20 листопада 2024 року. Ухвалою від 20.11.2024 закрито підготовче провадження та призначене судове засідання на 11.12.2024. Позивачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник адвокат Бондаренко С.Г. в судове засідання не з`явилися, звернулися із заявою про розгляд справи за їх відсутності, наполягали на задоволенні позову, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про час та місце розгляду справи, відзиву, клопотань не надала. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з такого. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 30 січня 2015 року, [INFO] народився [PERSON] , а/з про народження №32 від 30 січня 20215 року, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лубни реєстраційної служби Лубенського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області. Батьком [PERSON] записаний [PERSON] , а матір`ю - відповідач [PERSON] (а.с.6 ). Згідно копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 09 травня 2023 року Лубенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції [INFO] помер [PERSON] . (а.с. 4). Батьками померлого [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 12 липня 1983 року. (а.с.5). Як вбачається з Актів обстеження житлово-побутових умов від 01.10.2024, за адресою [ADDRESS] зареєстровані та проживають [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] разом з ними проживають їх рідний онук [PERSON] , [INFO] та не рідний онук [PERSON] , [INFO] . Мати дітей [PERSON] не піклується про своїх дітей з травня 2023 року, і місце знаходження її невідоме. [PERSON] має захворювання: легка розумова відсталість з загальним недорозвитком мови ІІ рівня та значним розладом поведінки. На даний час навчається в Лубенській спеціалізованій загальноосвітній школі та потребує посвідчення на безкоштовний проїзд до школи. (а.с. 7,8). Згідно Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до [PERSON] , [INFO] , служба у справах дітей вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтями 11, 12 Закону України "Про охорону дитинства", передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, він: не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я без поважних причин і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків , є хронічними наркоманами або алкоголіками та інше. Як зазначено в п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав"від 30.03.2007 року №3, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення та ін., що свідчить про свідоме нехтування батьками своїми обов`язками. Згідно ст. 19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Суд вважає, що позбавлення [PERSON] батьківських прав відповідає інтересам дитини, оскільки мати не спілкується з ним, матеріально та духовно не забезпечує, а тому вважає за можливе позбавити [PERSON] батьківських прав. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і застосовується за умов доведеності тих обставин, що відповідач самоусунувся від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що свідчить про його свідоме нехтування своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Статтею 157 СК України передбачено обов`язок батьків, котрі проживають окремо, брати участь у вихованні дитини, вони мають право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитини, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. При цьому суд роз`яснює, що згідно ч.1 ст.166 СК України, особа, яка позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Суд також роз`яснює, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав (ч.1 ст.169 СК України), якщо дитина не була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Крім того, відповідно до ч.2 та ч.3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.180 та ч.3 ст.181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ч.2 вказаної статті, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Будь-яких доказів того, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу на утримання малолітніх дітей та на її утриманні є інші непрацездатні особи, суду надано не було. З урахуванням викладеного, враховуючи обов`язок відповідача брати участь у матеріальному забезпеченні дітей та відсутність будь-яких інших належних і допустимих доказів на обґрунтування розміру аліментів та щодо матеріального стану відповідача, яка є особою працездатного віку, та враховуючи вищенаведений розмір прожиткового мінімуму, визначений законом, суд дійшов висновку, що з відповідача [PERSON] належить стягувати аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] такими, що підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню. Враховуючи приписи ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved