Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

У жовтні 2024 року до Київського районного суду м.\~Одеси з негаторним позовом звернулася [PERSON] (далі також позивач), поданим в її інтересах представником [PERSON] , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (далі також відповідач), треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитро Миколайович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, про усунення перешкод у розпорядженні власністю шляхом зняття обтяження і виключення запису про заборону №\~18774 (запис про обтяження №\~16950508 від 18.10.2016, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним №\~31913817 від 18.10.2016) з Державного реєстру речових прав. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача зазначив, що [PERSON] на електронному аукціоні з реалізації арештованого нерухомого майна придбала квартиру [ADDRESS] . Після реєстрації права власності їй стало відомо, що в 2016 році на вказану квартиру приватним нотаріусом накладено заборону на її відчуження за ініціативою ТОВ «Кей-Колект». Представники вказаного товариства відмовилися в добровільному порядку ініціювати зняття заборони на відчуження квартири, що і стало підставою для звернення з позовом у цій справі. Ухвалою суду від 31.10.2024 справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 19.11.2024. Ухвалою суду від 19.11.2024 до участі у справі залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А., а також витребувано документи, які стали підставою для накладення заборони №\~18774. Ухвалою суду від 04.12.2024 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 19.12.2024. Відповідач своїм правом на надання відзиву не скористався. 17.12.2024 представник відповідача направив до суду письмові пояснення, де вказав, що позивач не залучив до участі у справі належного відповідача, не надав до суду належних доказів своїх позовних вимог. У задоволені позову просив відмовити. У судове засідання, 19.12.2024, учасники справи, належним чином повідомлені, не з`явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги підтримав. Будь-яких клопотань про відкладення\~розгляду справи не надходило, відтак суд уважає за можливе здійснити судовий розгляд по суті за наявними матеріалами (ч.\~1 ст.\~223 ЦПК України) без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. За результатами проведеного 08.02.2024 Державним підприємством «СЕТАМ» за допомогою системи електронних торгів арештованим майном «СЕТАМ» електронного аукціону з реалізації арештованого нерухомого майна боржника у виконавчому провадженні №\~67088719 [PERSON] , переможцю аукціону [PERSON] видано Акт про проведений аукціон від 15.03.2024, відповідно до якого остання придбала двокімнатну квартиру, загальною площею 41,4 кв. м, житловою площею 26,7 кв. м, за адресою: [ADDRESS] , що належала на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу з розстрочкою платежу №\~18773 від 18.10.2016, укладеного з ТОВ «Кей-Колект» та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. У подальшому, 22.07.2024, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А відповідно до ст.\~61 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі Акту про проведений електронний аукціон від 15.03.2024 позивачу видано свідоцтво про право власності на вказану квартиру за реєстровим №\~3479, а також нотаріусом внесені відомості відносно [PERSON] як власника квартири за адресою: [ADDRESS] , до Державного реєстру речових прав. Відповідно до інформаційної довідки №\~397056604 від 30.09.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна установлено, що 18.10.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. на підставі договору купівлі-продажу з розстрочкою платежу №\~18773 від 18.10.2016 накладено заборону №\~18774 на відчуження квартири за адресою: [ADDRESS] . З позовної заяви вбачається та з письмових пояснень відповідача випливає, що відповідач не бажає з власної ініціативи зняти заборону, накладену нотаріусом на відчуження квартири за адресою: [ADDRESS] , власником якої за результатами прилюдних торгів (електронного аукціону) визначено [PERSON] . За приписами ст.\~391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як установлено судом та не спростовано відповідачем, [PERSON] про наявність обтяження у виді заборони на відчуження квартири дізналася після проведення прилюдних торгів (електронного аукціону), отже є добросовісним набувачем. Відповідно до ч. 2 ст.\~388 ЦК України майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Велика Палата Верховного Суду неодноразово доходила до висновків, що при оцінці добросовісності/недобросовісності набувача майна, яке було предметом продажу на прилюдних торгах, слід враховувати, що прилюдні торги у межах здійснення виконавчого провадження мають виступати найбезпечнішим способом набуття майна, публічна процедура реалізації якого гарантує невідворотність результатів торгів та «юридичне очищення» майна, придбаного у такий спосіб. Добросовісний набувач не може відповідати у зв`язку із порушеннями інших осіб, допущеними в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном. Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає такий статус всупереч приписам ст.\~388 ЦК України, а, відтак, втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар (п. 6.52, 6.53 постанови ВПВС від 02.11.2021 у справі №\~925/1351/19). Будь-яких відомостей щодо оскарження результатів прилюдних торгів (електронного аукціону) та його скасування чи визнання недійними, витребування у позивача майна в порядку віндикації на підставі ст.\~388 ЦК України, суду не надано. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст.\~316 ЦК України). Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч.\~1 ст.\~317 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.\~1 ст.\~321 ЦК України). Відповідно до ст.\~41 Конституції України кожному гарантовано право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю. Аналогічні приписи містить ст.\~1 Протоколу першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З аналізу встановлених обставин у справі та наведених приписів нормативно-правових актів випливає, що [PERSON] є добросовісним набувачем квартири за адресою: [ADDRESS] . Її право власності зареєстроване відповідно до чинного законодавства, відтак остання має право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Натомість обмеження у праві розпоряджатися, накладені відповідно до заборони нотаріуса №\~18774 порушує право позивача (власника) вільно розпоряджатися своїм майном. У добровільному порядку відповідач відмовляється зняти накладену з його ініціативи заборону. Отже право позивача підлягає захисту шляхом усунення перешкод у розпорядженні її майном у спосіб зняття накладеного обтяження та виключення відповідного запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З урахуванням принципу диспозитивності (ст.\~13 ЦПК України), обраний позивачем спосіб захистку шляхом подання негаторного позову за вказаних обставин є найбільш ефективним та призведе до відновлення порушених/оспорюваних прав позивача. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.\~1,\~3 ст.\~89 ЦПК України). Надаючи оцінку доказам, наявним в матеріалах справи, суд доходить висновку, що надані докази є належними, достовірними та допустимими, а в своїй сукупності достатніми для висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідності їх задоволення у повному обсязі. Іншого судом не встановлено. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч.\~1,\~2 ст.\~5 ЦПК України). Виходячи із суті позовних вимог, суд вбачає, що позивач хоче захистити своє право саме на розпорядження своєю власністю, що випливає із вимоги скасувати заборону на відчуження майна. Відтак, суд доходить висновку, що захист порушеного права позивача повинен бути забезпечений саме шляхом відновлення можливості вільно розпоряджатися своєю власністю. Згідно з ч.\~1,\~2 ст.\~141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає до задоволення у повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1\~211 грн.

Outcome: approved