Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

[PERSON] 08 липня 2024 року звернулася до суду з позовом до відповідача територіальної громади в особі Дніпровської міськради, треті особи [PERSON] та Друга дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2024 року позов було залишено без руху і запропоновано позивачеві усунути недоліки з дотриманням вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких позивачем 15 липня 2024 року подано квитанцію про сплату судового збору. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2024 року заяву було прийнято до розгляду суду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2024 року заяву [PERSON] про витребування доказів задоволено і витребувано з Другої ДДНК копію спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2024 року заяву [PERSON] про виклик та допит свідка задоволено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2024 року підготовче засідання було закрито і призначено справу до судового розгляду. Позивач у своєму позові та судовому засіданні, а її представник у ході судового розгляду, посилалися на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло позивачеві, її синові третій особі [PERSON] , та її матері, [PERSON] належало по 1/3 частині квартири [ADDRESS] . Після смерті матері, [PERSON] , яка померла [INFO] , позивач та її рідний брат, [PERSON] , отримали спадщину належну померлій 1/3 частину квартири у рівних частках. [PERSON] помер [INFO] , після його смерті відкрилася спадщина на належну йому 1/6 частину квартири [ADDRESS] . Позивач 06 червня 2024 року звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , проте, постановою нотаріуса від 06 червня 2024 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті брата через пропуск строку на подання заяви про прийняття спадщини, оскільки померлий спадкодавець не мав зареєстрованого місця проживання. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що квартира була приватизована на трьох осіб: позивача, її сина, [PERSON] та матір [PERSON] . Її брат, [PERSON] також проживав з ними, проте, він не працював, зловживав спиртними напоями, відбував покарання з позбавлення волі. У 1989 році звільнився з місць позбавлення волі та повернувся проживати у квартиру, де був тимчасово зареєстрований. Також мав тимчасово зареєстроване місце поживання у квартирі у період з 25 червня 2002 року по 25 грудня 2002 року. Забезпечувала родину вона та її матір. Після її смерті вони з братом прийняли спадщину у вигляді належної матері 1/3 частини квартири. Брат зловживав спиртними напоями, ніде не працював, забезпечувала родину вона: купувала продукти, готувала, сплачувала комунальні послуги, разом проживали до його смерті. Він не був одруженим, дітей не мав, тобто, позивач єдиний спадкоємець [PERSON] , який помер [INFO] . Таким чином, у позасудовому порядку отримати спадщину вона не має можливості, оскільки померлий [PERSON] не мав зареєстрованого місця проживання, хоча фактично постійно проживав із сестрою позивачем [PERSON] . Просили суд встановити факт постійного спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , з 29 вересня 1989 року по день смерті, [INFO] , та визнати за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті брата, [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на належну йому 1/6 частину квартири [ADDRESS] . Відповідач Дніпровська міськрада у своєму відзиві, а її представник у ході судового розгляду, посилалася на те, що [PERSON] не надала належних та достатніх доказів, що її брат, [PERSON] , проживав з нею разом з 29 вересня 1989 року по день відкриття спадщини. Підставою відмови нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті брата, [PERSON] , який помер [INFO] , зазначено підставою пропуск позивачем строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, однак, [PERSON] не заявляє позовних вимог про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, тому в даному випадку обрано неналежний та неефективний спосіб захисту. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином. У своїй заяві до суду справу просив розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Третя особа Друга дніпровська держнотконтора у судове засідання свого представника не направила, про час, день та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у відсутність її представника, просила ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, [PERSON] і [PERSON] є рідними братом і сестрою (а.с. 11). 15 грудня 1979 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 12). На підставі свідоцтва про право власності на житло від 28 листопада 2000 року квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належала [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 62). На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 лютого 2023 року, посвідченого Другою дніпровською державною нотаріальною конторою і зареєстрованого в реєстрі за № 5-216, право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с. 15). На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 липня 2023 року, посвідченого Другою дніпровською державною нотаріальною конторою і зареєстрованого в реєстрі за № 2-518, право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с. 13). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 10). Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому 1/6 частину спірної квартири. 06 червня 2024 року [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого брата, [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 91 оберт). Постановою Другої дніпровської державної нотаріальної контори від 06 червня 2024 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , місце реєстрації якого на момент смерті невідоме (а.с. 36). Інші спадкоємці [PERSON] , який помер [INFO] , до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не зверталися (а.с. 91-99). Згідно з актом від 11 червня 2024 року, складеним [PERSON] та [PERSON] , затвердженим головою правління ОСББ «Ю. Кондратюка.16» Іноземцевою Л.Г., брат [PERSON] , [PERSON] , проживав у квартирі [ADDRESS] однією сім`єю з позивачем з 1989 року по день смерті, [INFO] (а.с. 18). Частиною 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 2 ст.\~315\~ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Для встановлення факту проживання однією сім`єю потрібно враховувати наявність у сукупності ознак, що притаманні наведеному визначенню. При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства, закріпленому у ст. 1 ЗУ «Про Всеукраїнський перепис населення», де визначено, що домогосподарство сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. З наданих позивачем доказів вбачається, що [PERSON] зареєстрована (а.с. 63) і постійно проживає за адресою: [ADDRESS] , з 17 лютого 1987 року і по теперішній час, померлий [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 29 вересня 1989 року по 04 липня 1997 року та з 25 червня 2002 року до 25 грудня 2002 року (а.с. 98). Згідно з відомостями, зазначеними в декларації № 0001-7К8Т-05АО від 03 серпня 2022 року про вибір лікаря, адресою проживання [PERSON] вказано [ADDRESS] , довіреною особою пацієнта зазначено позивача, [PERSON] (а.с. 19). Також в судовому засіданні було допитано свідка [PERSON] , яка судові повідомила, що вона є головою ОСББ «Ю. Кондратюка.16» з 2016 року в будинку, в якому проживає позивач. В квартирі [ADDRESS] була неодноразово, бачила наявність речей жіночих [PERSON] , і чоловічих, які належали її братові, [PERSON] . Зустрічала їх обох на вулиці. Також вона, як голова ОСББ, затверджувала акт, складений сусідами, про те, що [PERSON] фактично проживав у квартирі [ADDRESS] зі своєю сестрою, [PERSON] . Сама свідок у будинку проживає з 1994 року, проте, до того часу, як вона стала головою ОСББ, не звертала увагу на мешканців, оскільки в будинку 14 під`їздів. За таких обставин, суд приходить до висновку, що факт постійного проживання [PERSON] , який помер [INFO] , постійно разом з позивачем у спірній квартирі підтверджено письмовими доказами, а також показаннями свідка, тому є підстави для задоволення заяви. Згідно з ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1262 ЦК України визначено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно з ч. 1 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. На підставі ч. 3 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї . Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Таким чином, судом встановлено, що померлий спадкодавець, [PERSON] , мав тимчасову реєстрацію за певні періоди, фактично постійно з 29 вересня 1989 року проживав за адресою: [ADDRESS] , вів спільне господарство з позивачем. Інші спадкоємці [PERSON] , окрім [PERSON] , відсутні, яка пропустила строк на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тому суд приходить до висновку, що отримати спадщину на спірне майно, окрім, як в судовому порядку позивач не має можливості, а за таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що відповідач по справі Дніпровська міська рада є бюджетною організацією, яка не передбачає відшкодування позивачам витрат зі сплати судового збору, суд вважає за необхідне понесені позивачем судові витрати у справі віднести за її рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: approved