Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

28.10.2024 року до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області надійшла вказана позовна заява. Позов мотивований тим, що [INFO] померла рідна тітка позивача - [PERSON] , яка є рідною сестрою матері позивача - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить майнове право, а саме право на земельну частку (пай), яка розташована у Вінницькій області Хмільницького району село Лип`ятин, площа 2,2800 гa. Дуже тривалий час позивач не спілкувався зі своєю тіткою з особистих сімейних причин. Про смерть позивач дізнався випадково тільки у листопаді місяці 2023 року. Просить суд визнати цю причину поважною. Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 29.03.2024 року встановлено факт родинних відносин, а саме що позивач, [PERSON] є рідним племінником [PERSON] . Позивач є єдиним спадкоємцем померлої за правом представлення. Інших спадкоємців за заповітом чи за законом немає. Відповідно до вимог чинного законодавства 22 серпня 2024 року позивач звернувся до державного нотаріуса Першої вінницької державної нотаріальної контори Сущицької А.О. із заявою про видачу на ім`я позивача - [PERSON] свідоцтва про право на спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , але йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з причин того, що племінники не можуть бути спадкоємцями за законодавством, яке існувало на момент смерті спадкодавця. Отже, отримати свідоцтво про право на спадщину, що відкрилася після смерті його рідної тітки, позивач не має змоги з причин того, що племінники не можуть бути спадкоємцями за законодавством, яке існувало на момент смерті спадкодавця. У зв`язку з цим має місце спір про право, тобто право позивача в порядку спадкування майнового права права на земельну частку (пай), яке належало померлій за життя. Відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності про вартість права на земельну частку (пай), ринкова вартість права на земельну частку (пай), яка розташована у Вінницькій області Хмільницького району село Лип`ятин (площа 2,2800 га), станом на момент подання позовної заяви становить 234 043,00 (двісті тридцять чотири тисячі сорок три) гривні 00 копійок. На підставі вищевикладеного, позивач вважає, що зазначене є підставою для задоволення позову і визнання за мною права власності, в порядку спадкування за правом представления, на майнове право, а саме на право на земельну частку (пай), який розташований у Вінницькій області Хмільницького району село Лип`ятин, площа 2,2800 га, що належало [PERSON] , яка померла [INFO] . Враховуючи вищевикладене, позивач змушений звернутись з даною позовною заявою для вирішення цього питання у судовому порядку. Ухвалою суду від 30.10.2024 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідачу визначено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 11.12.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить його задовільнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, та прийняти рішення за наявними в матеріалх справи документами. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (копія на а.с. 12). Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 29.03.2024 року встановлено факт родинних відносин, а саме що позивач, [PERSON] є рідним племінником [PERSON] (копія на а.с. 13-14) Сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ВН № 0250633 відповідно до якого [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності "Хлібороб" с. Лип`ятин розміром 2.28 в умовних кадастрових гектарах (копія на а.с. 15) Постанова про відмову у вчиненн нотаріальної дії № 204/02-31 від 22.08.2024 року з причини того, що племінники не можуть бути спадкоємцями за законодавством, яке існувало на момент смерті спадкодавця. (копія на а.с. 16-17) Звіт про експертну грошову оцінку права на земельну частку (пай), яке належить гр. [PERSON] , і розташована за адресою: Вінницька область, Хмільницький район, на території Уланівської територіальної громади, за межами с. Лип`ятин, відповідно до якого ринкова вартість права на земельну частку (пай) становить 234 043 грн. ( копія на а.с. 18-37) Постановою державного нотаріуса Першої вінницької державної нотаріальної контори Сущицької А.О. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті рідної тітки [PERSON] , яка померла [INFO] . Дана постанова мотивована тим, що на час відкриття спадщини діяв ЦК УРСР 1963 року, норми якого не відносили племінників до кола спадкоємців за законом. Даючи оцінку оскаржуваній постанові та перевіряючи законність дій нотаріуса, суд виходить з роз`яснень, які викладені у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Так, пленум Верховного Суду України в п.1 постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що «відносини спадкування регулюються правилами ЦК (435-15), якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (1540-06) (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщину, яка відкрилась до набрання чинності ЦК (435-15) і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом». В даному випадку на час смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та протягом встановленого законом строку на прийняття спадщини діяли норми ЦК УРСР, зокрема положення ст.ст. 529,530 ЦК України, які не відносили племінників до кола спадкоємців за законом. Отже, позивач не належить до кола спадкоємців за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та не набуває права на одержання спадкового майна. За таких обставин, суд приходить до висновку, що постановою державного нотаріуса Першої вінницької державної нотаріальної контори Сущицької А.О. правомірно відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а тому підстав для задоволення позову не вбачає. А отже, на дату відкриття спадщини (2002 рік) діяв ЦК УРСР 1963 року, за яким існувало лише дві черги спадкування за законом: а саме: 1.ст. 529 ЦК УРСР - І черга спадкування (При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. 2.ст. 530 ЦК УРСР - ІІ черга спадкування (При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері). Також згідно із постановою Пленуму Верхового Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» ч. 1 «... Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом». Отже за законодавством 1963 року, згідно із постановою Пленуму Верховного Суду України, роз`ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, племінники не можуть бути спадкоємцями. Згідно з Перехідними та прикінцевими положеннями Цивільного кодексу України 2003 року, який є чинним на теперішній час, а саме п. 4-6 ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли і продовжують існувати після набрання ним чинності. В постанові Верховного Суду у складі колекії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 671/1558/18 від 04.12.2019 року зазначено , що п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року, згідно з якими цей ЦК застосовується до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги 6 Цивільного кодексу застосовуються лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529-531 ЦК УРСР. В даному випадку, на час відкриття спадщини, право на спадкування у позивача [PERSON] не виникло, а тому таке право не продовжило існувати після набрання чинності ЦК України, а отже підстави для застосування п.п. 4,5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, а також книги шостої ЦК України відсутні. З огляду на викладене, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, то судовий збір не підлягає відшкодуванню.

Outcome: dismissed