Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 1. 19 листопада 2024 року до суду надійшла вказана позовна заява згідно якої 23 вересня 1995 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, від шлюбу у 1996 році народилася донька, яка є повнолітньою. Спільне життя у сторін не склалось, почали виникати непорозуміння, сварки та скандали, тому проживати однією сім`єю та зберегти шлюб неможливо, суперечить їх інтересам, хоча проживають за однією адресою, проте шлюбні відносини не підтримують. У зв`язку із цим їх шлюб існувати не може, відповідач розірвати шлюб за спільною заявою подружжя в органах державної реєстрації актів цивільного стану не погоджується, тому позивач просить суд шлюб розірвати, примирення між ними неможливе і заходи для примирення вживати не потрібно, між сторонами відсутній спір щодо спільного майна. ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ 2. 19 листопада 2024 року до суду надійшла вказана позовна заява. 3. 25 листопада 2024 року до суду надійшли відомості про місце реєстрації відповідача. 4. 26 листопада 2024 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження. 5. Судове засідання призначалося на 18 грудня 2024 року. ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 6. 18 грудня 2024 року позивач [PERSON] подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та розірвати шлюб, примирення між ними не відбулось. 7. 18 грудня 2024 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Стецькова-Бондар Л.Ф. подала суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги відповідач визнає і не заперечує проти їх задоволення, примирення неможливе. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА ІV. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА 8. В ч. 1 ст. 51 Конституції України зазначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. 9. Згідно з ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч. 3). Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч. 4). Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За приписами ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як зазначено у ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя (ч. 1). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2). У ч. 1 ст. 113 СК України зазначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. 10. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. V. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 11. 23 вересня 1995 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові - [PERSON] , дружині - [PERSON] (записи у свідоцтві про укладення шлюбу вчинені російською мовою). 12. [INFO] народилася [PERSON] , її батьками є [PERSON] і [PERSON] (на даний час донька сторін є повнолітньою). VI. МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД 13. Із позовної заяви, заяви позивача і представника відповідача вбачається, що сторони припинили шлюбні відносини, хоча проживають за однією адресою, однак шлюбних відносин не підтримують, примирення між ними неможливе, це свідчить про те, що їх сім`я розпалась, шлюб має формальний характер. Враховуючи ці обставини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому шлюб сторін необхідно розірвати, відповідач має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися набутим в шлюбі прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. VІI. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ 14. Позовна заява є обґрунтованою, тому підлягає задоволенню. VІІІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 15. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У позовній заяві позивач зазначив, що судові витрати залишає за собою. Враховуючи засаду (принцип) диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України), суд вважає, що судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved