Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що відповідачка є матір`ю малолітнього [PERSON] . Дитина проживає разом з позивачем та перебуває повністю на його утриманні. Відповідачка взагалі не цікавиться сином, не займається його вихованням, не піклується про дитину. Вважає, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В зв`язку з наведеним просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали, дали пояснення аналогічні вищенаведеному, просять позов задовольнити. Окрім цього, позивач додатково зазначив, що він проживає разом з своїм сином, сам відвідує з дитиною сімейного лікаря, сам оформив дитину в дошкільний заклад і виключно сам займається утриманням та вихованням сина, колишня дружина не приходить додому та не цікавиться життям дитини. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, проте подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився проте подав висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] складений на підставі засідання комісії з питань захисту прав дитини при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради від 14.10.2024 року та 28.10.2024 року протоколи №24, 25. 09 січня 2024 року ухвалою суду у справі відкрито провадження; постановлено розгляд справи проводити у загальному позовному провадженні та призначено підготовче судове засідання, запропоновано відповідачці надати відзив. 03.04.2024 року ухвалою суду за клопотанням представника позивача залучено до розгляду справи третю особу орган опіки і піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради. 24.09.2024 року ухвалою суду за клопотанням представника позивача витребувано у органу опіки і піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] 10 грудня 2024 року ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. Суд, заслухавши думку позивача та його представника, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та про що було зроблено актовий запис №264. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 лютого 2011 року. 27 червня 2023 року рішенням Галицького районного суду м. Львова у справі №461/4382/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] шлюб розірвано. Як вбачається з відомостей з Реєстру Львівської міської територіальної громади, сторони проживають за різними адресами. Позивач [PERSON] та його син [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою [ADDRESS] . Відповідачка, [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Згідно договору оренди квартири №01/09/2023, позивач [PERSON] та його син [PERSON] , [INFO] проживають за адресою [ADDRESS] . Згідно договору про визначення місця проживання та виховання дітей від 27.06.2023 року син [PERSON] [INFO] проживає разом з батьком за місцем його проживання. Згідно інформації директора ЗДО №29 [PERSON] відвідує ясла-садок №29 з 01.08.2024 року по даний даний час, в садочок приводить та забирає батько, також батько оплачує перебування дитини у садочку. З матір`ю дитини ніхто з працівників ясла-садку не знайомі та її ніколи не бачили. Відповідно до інформації сімейного лікаря відокремленого підрозділу «4-та лікарня амбулаторія сімейної медицини №2 [PERSON] від 22.07.2024 року малолітній [PERSON] спостерігається у сімейного лікаря з народження. Останній раз дитина хворіла у лютому 2024 року, виклик здійснювався за адресою [ADDRESS] . З дитиною на прийом приходить батько, матір дитини, лікарка протягом 2 років не бачила. 10.10.2024 року головним спеціалістом відділу «Служба у справах дітей Франківського району обстежено умови проживання батька [PERSON] за адресою [ADDRESS] . За вказаною аресою створені добрі умови для проживання та розвитку дитини, відведеного окреме спальне місце, помешкання облаштоване усім необхідним для гармонійного розвитку дитини. Згідно нотаріально засвідчених заяв [PERSON] (сусідки), [PERSON] (матері позивача), [PERSON] (матері відповідачки) зазначено, що батько [PERSON] самостійно займається вихованням та матеріальним забезпеченням малолітнього [PERSON] [INFO] . Відповідно до висновку Франківської районної адміністрації, як органу опіки і піклування №260001-вих-156924 від 01 листопада 2024 року Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки і піклування, вважає за недоцільне позбавляти батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] [INFO] , оскільки вважає що не було надано достатніх доказів про тривале ухилення матері від виконання батьківських обов`язків, хоча у висновку повністю підтверджує викладені вище обставини. Суд не може погодитися з висновком про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з огляду на таке. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України передбачено, що батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» передбачено, зокрема, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Абзацом 1 і 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» встановлено, зокрема, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розглядати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 та набула чинності для України 27 вересня 1991 (Конвенція), батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги. Вимогами ст. 27 даної Конвенції передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини. Статтею 3 Конвенції встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків…, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. За таких обставин, врахувавши характер поведінки відповідача, яка останній раз відвідувала дитину весною 2023 року, і після цього жодного разу невідвідала свого малолітнього сина, її відношення до виконання своїх батьківських обов`язків, що свідчить про те, що змінити її поведінку відносно сина у кращу сторону неможливо, оскільки відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, у той же час, як позивач повністю забезпечив розвиток дитини у безпечному та спокійному середовищі, суд прийшов до висновку, що відповідач повинна бути позбавлена батьківських прав. Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, вважає, що позовна вимога про позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її малолітнього сина підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України суд вважає за необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір, сплачений за вимогу про позбавлення батьківських прав у розмірі 1211, 20 грн.

Outcome: approved