Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-19 00:00:00

У червні 2024 року [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства Київської міської державної адміністрації «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (далі по тексту - КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО») про захист прав споживачів, зобов`язати КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» виконати перерахунок за опалення її квартири за адресою: [ADDRESS] , за період з листопада 2019 року по квітень 2023 року у відповідності з показаннями квартирного лічильника тепла та надати повну, достовірну, зрозумілу інформацію про виконані обчислення, в тому числі, про вихідні дані та їх джерело. Позовні вимоги мотивовані тим, що 05 вересня 2023 року Дарницький районний суд м. Києва ухвалив рішення посправі № 753/13545/23 про захист прав споживачів за позовом [PERSON] до КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», визнав неправомірним нарахування КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» за послугу централізованого опалення [PERSON] без врахування показань квартирного лічильника тепла починаючи з листопада 2019 по травень 2023. Позивач очікувала, що незаконні нарахування будуть скасовані без її втручання, але цього не сталося. Відповідач продовжує пред`являти до оплати незаконно нарахований «борг», незважаючи на те, що спожиті обліковані послуги центрального опалення були оплачені позивачем своєчасно і повністю. Вимоги позивача щодо перерахунку за опалення її квартири у відповідності з показаннями квартирного лічильника тепла були відкинуті відповідачем по причині відсутності цього обов`язку у рішенні суду. На підставі викладеного позивач просила задовольнити позов. Ухвалою суду від 03.07.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 15.07.2024 позивач усунула недоліки. Ухвалою суду від 16.07.2024 провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи (ст. 279 ЦПК України). Згідно з ч. 1 статті 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження. 01.10.2024 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Зазначає, що доводи позовної заяви необґрунтовані та такі, що не базуються на нормах чинного законодавства України, а тому не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з даними програмного комплексу для проведення розрахунків за житлово-комунальні послуги систему централізованого опалення житлового будинку за адресою: [ADDRESS] обладано двома будинковими засобами обліку теплової енергії, які встановлено на системі централізованого опалення будинку: зав. № 96110467 марки Supercal діапозон розповсюдження - кв. 1-42 ; зав. № 23751099 марки Supercal діапозон розповсюдження - кв. 43-138. Опалювальна площа квартир вищезазначеного будинку становить 12197,02 кв.м; 1 квартира обладнана квартирним засобом обліку теплової енергії; квартири оснащені індивідуальними системами опалення відсутні; опалювальна площа нежитлових приміщень, система опалення яких підключена до загальнобудинкової системи становить 187,80 кв.м. На початку жовтня 2019 року враховуючи технічні особливості внутрішньо будинкових систем опалення в деяких будинках міста Києва - змішана внутрішньо будинкова система опалення та на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України № 829 від 10.10.2018 «Про затвердження Порядку визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів-розподілювачів теплової енергії» індивідуальні засоби обліку теплової енергії в будинках зі змішана внутрішньо будинкова система опалення було знято з обліку програмного комплексу для проведення розрахунків за житлово-комунальні послуги, зокрема і по житловому будинку по [ADDRESS] . В жовтні 2023 року відповідно до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 вересня 2023 року у справі № 753/13545/23 по одній з квартир житлового будинку по [ADDRESS] індивідуальних засіб обліку теплової енергії було відновлено на обліку в програмному комплексі для проведення розрахунків за житлово-комунальні послуги. В квартирі [ADDRESS] облік спожитих послуг з централізованого опалення до жовтня 2019 року здійснювався індивідуальним засобом обліку теплової енергії зав. № 65440146 марки Ultraheat, дата останньої метрологічної повірки 07.08.2019. В жовтні 2023 року на виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 вересня 2023 року у справі № 753/13545/23, КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» відновило вузол розподільного обліку теплової енергії квартири [ADDRESS] (засіб обліку теплової енергії, заводський номер 65440146), який знаходився в програмному комплексі КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО». В період з жовтня 2019 року до листопада 2021 року нарахування плати за отриманні послуги з централізованого опалення мешканцям вищезазначеного будинку проводились відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМ України № 630 від 21.07.2005, а саме: згідно з показаннями будинкового засобу обліку, тобто за фактично спожиту теплову енергію пропорційно опалювальній площі всіх приміщень будинку. З 01 листопада 2021 року нарахування плати та визначення обсягів за комунальні послуги у вищезазначеному будинку регулюються: Законом України від 09.11.2017 № 2189-VII «Про житлово-комунальні послуги (Закон № 2189); Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»; Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою КМ України від 21.08.2019 № 830 (Правила № 830); Правилами надання послуг з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, затверджених Постановою КМ України від 11.12.2019 № 1182 (Правила № 1182); Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства Регіонального розвитку ЖКГ України № 315 від 22.11.2018 (Методика № 315). Згідно положень Методики № 315 власники приміщень в будинку окрім обсягу теплової енергії, спожитої згідно з показниками індивідуального або будинкового засобу оліку теплової енергії мають сплачувати за обсяг теплової енергії, витрачений на опалення МЗК та допоміжних приміщень будівлі та обсяги теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та ГВП. Вказують, що відповідно до п. 7 розідлу І Методики № 315 з початку опалювального сезону 2021-2022 р.р. визначення обсягу спожитої послуги та її розподіл по вищезазначеному будинку здійснюється за сумою двох вузлів комерційного обліку теплової енергії, які встановлено на загальному вводі будинку, тобто обліковують сумарну витрату теплової енергії витраченої на потреби централізованого опалення та постачання гарячої води. З жовтня 2022 року відповіно до змін до Методики № 315 власники приміщень в будинку окрім обсягу теплової енергії, спожитої згідно з показниками індивідуального або будинкового засобу обліку теплової енергії мають сплачувати за обсяз теплової енергії, витрачений на загально будинкові потреби на опалення до якого входять витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та функціонування внутрішньо будинкових систем опалення будівлі/будинку, а також за обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи ГВП. Представник відповідача зазначає, що позивачем висловлено прохання виконти перерахунок за опалення за період з листопада 2019 року по квітень 2023 року у відповідності з показаннями квартирного лічильника тепла, проте в програмному комплексі КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» по особовому рахунку за адресою: [ADDRESS] внесена інформація щодо держповірки індивідуального засобу обліку по квартирі № 8 лише 27.09.2023 та показники приладу обліку ТЕ 26053,000 кВт. Статус приладу обліку ТЕ «в експлуатації» відновлено та опломбовано 25.10.2023. Отже, підстави для здійснення перарахунку за опалення за період з листопада 2019 року по квітень 2023 року у відповідності з показаннями квартирного лічильника тепла у КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» відсутні на підставі того, що в період який зазначає у позовній заяві позивач квартирний засіб обліку був знятий з обліку КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО». В будинку за адресою: [ADDRESS] функціонує система опалення, в якій поєднанні властивості вертикальної та горизонтальної схеми підключення опалювальних пристроїв (змішана система опалення). КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» з жовтня 2019 року враховуючи технічні особливості внутрішньо будинкових систем опалення будинка індивідуальний засіб обліку теплової енергії у квартирі № 8 зі змішаною внутрішньо будинковою системою опалення було знято з обліку програмного комплексу для проведення розрахунків за житлово-комунальні послуги. З жовтня 2023 року - після проходження держповірки квартирного лічильника та на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05.09.2023 у справі № 753/13545/23, лічильник був відновлений у роботі шляхом постановлення лічильника на абонентський облік КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО». Також, представник відповідача у відзиві вказує, що позивачем невірно обрано спосіб захисту, оскільки зобов`язано виконати перерахунок, сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права, а тому не підлягає розгляду у судовому порядку. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному бсязі. 21.10.2024 від позивача надійшла відповідь на відзив. Позивач вказує, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05 вересня 2023 року у справі № 753/13545/23 встановлено, що показання квартирного лічильника на тепло з листопада 2019 по квітень 2023 року не були враховані, і цим дає аргумент на її користь. Лічильник був повірений тричі. Щодо місячного надання показань відповідач теж вводить суд в оману, аргументуючи свої обчислення на загальних підставах тим, що позивач начебто, не подавала показань. Насправді все відбулося навпаки, відповідач не приймав показання позивача, щоб зробити нарахування по іншму. У жовтні 2019 року індивідуальний засіб обліку, лічильник тепла, у квартирі позивача незаконно був знятий з обліку програмного комплексу, опаратори при телефонному дзвінку відмовлялись від показань позивача, у інтернет кабінеті позивач не могла занотувати показання, бо був знищений потрібний рядок у формі. Декілька місяців позивач подавала показання на папері, вкидала у скриньку центру комунального сервісу. Позивачу було завдано моральну шкоду. Наразі відповідач може скористатися показаннями на початок та на кінець періоду перерахунку (без щомісячних показань), адже від цього результат обчислень не зміниться. Щодо посилань відповідача що мною невірно обарнао спосіб захисту то з цим не погоджують, оскільки він відповідачє п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України. Просила позовні вимоги задовольнити. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, в матеріалах справи міститься рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 вересня 2023 року по справі № 753/13545/23 за позовом [PERSON] до КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» про захист прав споживачів, визнано неправомірним нарахування КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» за послугу централізованого опалення [PERSON] без врахування показань квартирного лічильника тепла починаючи з листопада 2019 по травень 2023. Зобов`язано КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» забезпечити обслуговування лічильника тепла і води «ULTRAHEAT 2WR», встановленого у квартирі [ADDRESS] , яка належить [PERSON] шляхом постановлення лічильника на абонентський облік та зняття показів з дня набрання рішенням суду законної сили (а.с 3-5). 17 травня 2024 року позивач направила претензію до КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» з вимогою виконати перерахунок за опалення її квартири за адресою: [ADDRESS] за період з листопада 2019 року по квітень 2023 року у відповідності з показаннями квартирного лічильника тепла, оскільки відповідач пред`являє до оплати незаконно нарахований «борг» (а.с 11). 30 травня 2024 КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» надіслало позивачу відповідь № 4/03.2/7009 з приводу її претензії, зазначивши, що на виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 вересня 2023 року по справі № 753/13545/23 за позовом [PERSON] до КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» про захист прав споживачів, у жовтні 2023 року Підприємство відновило вузол розподільного обліку теплової енергії зав. № 65440146 у квартирі [ADDRESS] шляхом постановлення лічильника на абонентський облік КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО». Зобов`язання КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» щодо здійснення перерахунків обсягів споживання та нарахувань за теплову енергію за адресою: [ADDRESS] у рішенні суду по справі № 753/13545/23 відсутнє. Довідку про виконання рішення судового рішення було направлено на Вашу адресу рекомендованим листом (а.с. 13). Отже, комунальні послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води для мешканців житлового будинку [ADDRESS] надавались КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» з 01 травня 2018 року на підставі публічного договору приєднання з урахуванням норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2004), Закону України «Про комерційний облік та водопостачання», типового договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води населенню відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359. Пунктом 1 частини третьої ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції на час виникнення договірних правовідносин) передбачено обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов`язок відповідає зустрічному обов`язку виконавця, визначеному пунктом 3 частини другої ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до частини сьомої ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції на час виникнення договірних правовідносин) договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. Згідно з частиною першою ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 28 березня 2018 року у газеті Київської міської ради «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085), розміщено оголошення про те, що КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» стає виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води та викладено договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, який є договором приєднання та вважається акцептованим усіма споживачами, які в установленому законом порядку не надали заперечення щодо його умов. Отже, відносини сторін з 01 травня 2018 року до 31 жовтня 2021 року врегульовувались договором про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. З 01 травня 2019 року введено в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги», яким передбачено нові види комунальних послуг та порядки їх надання. Відповідно до частини першої ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Частиною першою ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено види договорів про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку. Відповідно кожен споживач має право визначитися і укласти найбільш прийнятний для себе варіант. Отже, з 01 травня 2018 року КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» набуло статусу теплопостачальної організації і виконавця послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, які у житловому будинку [ADDRESS] надавалися відповідачем на підставі публічного договору приєднання і до 31 жовтня 2021 року. На підставі норми частини п`ятої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року, яким передбачено нові види комунальних послуг та порядки їх надання, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та / або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. 01 жовтня 2021 року відповідач опублікував на своєму сайті індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води, що є договорами приєднання, форма і зміст яких затверджені постановою КМУ «Про внесення змін до постанови КМУ від 21 серпня 2019 року № 830» № 1022, яка набула чинності 01 жовтня 2021 року. Правовідносини між споживачами та виконавцем послуг з 01 листопада 2021 року регулюються відповідно положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189, Закону України «Про комерційний облік та водопостачання», Правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830, Правил надання послуги з постачання гарячої води, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1182, Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунальних господарства України від 22 листопада 2018 року № 315 та іншими нормативно-правовими актами у сфері житлово-комунальних послуг. Частиною четвертою ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що будь-яка сторона може звернутися з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті), надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Питання відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води регулюється Порядком відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води № 169, затвердженим наказом Мінрегіону від 26 липня 2019 року. З 22 листопада 2005 року по 17 вересня 2019 року діяв Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого опалення, затверджений Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2005 року № 4, який передбачав відключення від мереж централізованого опалення цілого будинку, а не окремого приміщення (квартир). При цьому, рішення щодо відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води приймалося постійно діючою міжвідомчою комісією та оформлювалося протоколом, витяг з якого надавався замовнику. Доказів видачі / отримання такого витягу і власне його стороною позивача не надано суду. До листопада 2021 року нарахування плати за отриману послугу з централізованого опалення мешканцям житлового будинку по [ADDRESS] проводились відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (Правила 630), а саме: у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів, обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі квартири за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. Пунктом 14 Правил 630 встановлено обов`язок споживача знімати показання квартирних засобів обліку щомісяця. Крім обсягу теплової енергії спожитої згідно з показниками індивідуального або будинкового засобу обліку теплової енергії на опалення приміщення квартири споживачі повинні сплачувати обсяг теплової енергії витраченої на опалення МЗК. Нарахування за МЗК відбувалося у відповідності до Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення № 359. Починаючи з 01 листопада 2021 року змінився порядок нарахування. Згідно з положеннями Методики № 315 власники приміщень в будинку окрім обсягу теплової енергії, спожитої згідно з показниками індивідуального або будинкового засобу обліку теплової енергії мають сплачувати за обсяг теплової енергії, витрачений на опалення МЗК та допоміжних приміщень будівлі та обсяги теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання. Обсяги теплової енергії, витрачений на опалення МЗК та допоміжних приміщень будівлі та обсяги теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення входять до обсягу теплової енергії, спожитої згідно з показниками будинкового засобу обліку теплової енергії. Згідно з розділом VI Методики № 315 (зі змінами), для споживачів, приміщення яких оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, розподілене питоме споживання теплової енергії в розрахунку на 1 квадратний метр площі (1 кубічний метр об`єму) квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії. Це стосується власників квартир, системи опалення яких оснащені вузлами розподільного обліку, та які несвоєчасно передають показання, або передають такі, що близькі чи дорівнюють нулю. Якщо опалюване приміщення спожило менший обсяг теплової енергії, визначений за вказаннями вузлів розподільного обліку теплової енергії/приладів-розподілювачів теплової енергії/вузлів розподільного обліку витрати теплоносія (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), ніж визначений за мінімальною часткою середнього питомого споживання, такому приміщенню донараховується обсяг спожитої теплової енергії. Згідно з частиною другою ст. 382 Цивільного кодексу України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несучо-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Внутрішньобудинкові мережі центрального опалення якраз і належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку і є його невід`ємною частиною. І, власне, за рахунок тепловиділень від розподільчих трубопроводів, які розташовані в місцях загального користування будинку, створюються сприятливі умови для нормальної роботи мереж водопостачання, водовідведення, інших комунікацій для всіх мешканців будинку, незалежно від того, приєднані їх помешкання до центрального опалення чи від`єднані. У постановах від 26 вересня 2018 року (справа № 703/58/16-ц) та від 03 жовтня 2019 року (справа № 539/2966/15-ц) Верховний Суд зазначив, що оскільки житло відповідача знаходиться у багатоквартирному будинку, вона зобов`язана нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку, отже, оплачувати послуги з централізованого опалення місць загального користування згідно з встановленими тарифами. У постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року (№ 703/4963/15-ц) висловлено правову позицію про те, що нарахування оплати за опалення місць загального користування здійснюється відповідно до вимог діючого законодавства та існуючих нормативних документів, відповідачі дану послугу фактично отримують, а тому повинні її оплачувати. Нарахування плати за послугу з централізованого опалення у місцях загального користування проводиться рівномірно на всіх мешканців - користувачів багатоквартирного будинку, незалежно від того, підключений цей мешканець до централізованого опалення чи має індивідуальну систему опалення, що відповідає вимогам Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 № 359. На підставі отриманої підтвердженими відповідними документами інформації щодо уточнення показань вузлів розподільного обліку та опалювальних площ квартир і нежитлових приміщень, обладнання нових квартир вузлами розподільного обліку, не отримання інформації щодо виконання чергової метрологічної повірки тощо, Підприємством вносяться відповідні зміни до програмного комплексу та (у разі необхідності) здійснюється перерозподіл теплової енергії згідно з показаннями будинкового засобу обліку за попередні періоди відповідно до Закону, що призводить до здійснення перерахунків за спожиту послугу з постачання теплової енергії для мешканців квартир. Беручи до уваги зазначене, КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» при проведенні нарахувань за послугу з постачання теплової енергії керується вимогами нормативно-правових актів у сфері житлово-комунального господарства. Таким чином, навіть передаючи «0» показники засобів розподільного обліку, позивач має обов`язок сплачувати мінімальну частку середнього питомого споживання теплової енергії, обсяг теплової енергії, витрачений на опалення МЗК та допоміжних приміщень будівлі та обсяги теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання. Згідно з пунктом 11 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за абонентське обслуговування - це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). Плата за абонентське обслуговування нараховується всім споживачам, з якими укладений індивідуальний договір про надання послуги (населенню, бюджетним установам, організаціям та іншим споживачам). Нарахування плати за отриману послугу з постачання гарячої води за наведеною вище квартирою проводяться відповідно до наданих мешканцями цієї квартири показників вузлів розподільного обліку гарячої води, при ненаданні показників - відповідно до частини четвертої ст. 11 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». З матеріалів справи вбачається згідно з даними програмного комплексу для проведення розрахунків за житлово-комунальні послуги систему централізованого опалення житлового будинку за адресою: [ADDRESS] обладнано двома будинковими засобами обліку теплової енергії, які встановлено на системі централізованого опалення будинку: зав. № 96110467 марки Supercal діапозон розповсюдження - кв. [ADDRESS] ; зав. № 23751099 марки Supercal діапозон розповсюдження - кв. 43-138. Опалювальна площа квартир вищезазначеного будинку становить 12197,02 кв.м; 1 квартира обладнана квартирним засобом обліку теплової енергії; квартири оснащені індивідуальними системами опалення відсутні; опалювальна площа нежитлових приміщень, система опалення яких підключена до загальнобудинкової системи становить 187,80 кв.м. В квартирі [ADDRESS] облік спожитих послуг з централізованого опалення до жовтня 2019 року здійснювався індивідуальним засобом обліку теплової енергії зав. № 65440146 марки Ultraheat, дата останньої метрологічної повірки 07.08.2019. В жовтні 2023 року на виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 вересня 2023 року у справі № 753/13545/23, КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» відновило вузол розподільного обліку теплової енергії квартири [ADDRESS] (засіб обліку теплової енергії, заводський номер 65440146), який знаходився в програмному комплексі КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО». Суд, звертає увагу, що лише з відзиву відповідача вбачається що по особовому рахунку за адресою: [ADDRESS] внесена інформація щодо держповірки індивідуального засобу обліку по квартирі № 8 лише 27.09.2023 та показники приладу обліку ТЕ 26053,000 кВт. Статус приладу обліку ТЕ «в експлуатації» відновлено та опломбовано 25.10.2023. Позивач таких даних до позову не надала. Також суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . Отже, в будинку за адресою: [ADDRESS] функціонує система опалення, в якій поєднанні властивості вертикальної та горизонтальної схеми підключення опалювальних пристроїв (змішана система опалення). КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» з жовтня 2019 року враховуючи технічні особливості внутрішньо будинкових систем опалення будинка індивідуальний засіб обліку теплової енергії у квартирі № 8 зі змішаною внутрішньо будинковою системою опалення було знято з обліку програмного комплексу для проведення розрахунків за житлово-комунальні послуги. Лише у жовтня 2023 року після проходження держповірки квартирного лічильника та на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05.09.2023 у справі № 753/13545/23, лічильник був відновлений у роботі шляхом постановлення лічильника на абонентський облік КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», а отже підстав для виконання перерухунку відсутні. Згідно з частиною першою ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що доводи сторони відповідача спростовують аргументи позивача, тому позов є безпідставним і задоволенню не підлягає. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Відповідно до статті 141 ЦПК України витрати на сплату судового збору підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed