Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

20.05.2024 року до суду звернувся [PERSON] з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову вказав, що в період з 2013 по 2014 рік сторони перебували у фактичних шлюбних відносинахбез реєстрації шлюбу. [INFO] у них народилася дитини [PERSON] . З 22.03.2022 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та разом з новою дружиною займається виконанням батьківських обов`язків, вихованням, повним матеріальним забезпеченням та утриманням і навчанням дитини. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.11.2023 року у справі №607/13074/23 було стягнуто на користь [PERSON] з [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісяця починаючи з 13 липня 2023 року, а в задоволенні вимог щодо позбавлення батьківських прав було відмовлено та водночас попереджено відповідачку про зміну її ставлення до виконання батьківських обов`язків відносно своєї дитини [PERSON] . Однак позивач звертає увагу суду на те, що після ухвалення судом вказаного рішення [PERSON] не змінила свого ставлення до виконання батьківських обов`язків, самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, жодної участі у вихованні дитини не приймає, не цікавиться її здоров`ям, фізичним та духовним розвитком, повністю втратила інтерес до доньки. Окрім того, 09.04.2024 року [PERSON] написано заяву про відсутність заперечень щодо позбавлення її батьківських прав, яка посвідчена приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Шульгою Т.А. З 15 квітня 2024 року позивач разом з донькою зареєстровані та проживають за адресою [ADDRESS] . На виконання рішення суду у справі №607/13074/23 Хмельницьким відділом державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області ЦМУ МЮ (м. Київ) 16.04.2024 року відкрито виконавче провадження [NUMBER]. Проте, жодних коштів від боржниці на утримання дитину позивачу не надходило, на підтвердження чого [PERSON] надав розрахунок заборгованості зі сплати аліментів. [PERSON] зазначає, що відповідачка не виявляє будь-якої зацікавленості у житті доньки [PERSON] , не спілкується з нею, не намагається відновити контакт з донькою, хоча позивач не чинить перешкод у їх спілкуванні, не дбає про її матеріальне забезпечення, необхідне харчування, лікування, відвідування позакласних та позашкільних гуртків. Тому, з метою повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини позивач вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно їхньої доньки. Ухвалою суду від 23.05.2024 року відкрито провадження, справу призначено у підготовче засідання в загальному провадженні. Ухвалою суду від 22.08.2024 року закінчено підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. 03.09.2024 року від третьої особи до суду надійшла заява про долучення висновку органу опіки та піклування ХМР від 23.08.2024 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з викладених у позові підстав, та повідомив, що відповідачка участі у вихованні доньки не приймає та ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки до суду не повідомила. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заяви про розгляд справи без участі представника, при ухваленні судового рішення підтримують поданий ними висновок. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути по суті, на підставі наявних доказів з ухваленням заочного рішення, враховуючи, що представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 23.01.2020 року, батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Після припинення фактичних шлюбних відносин без реєстрації шлюбу дитина [PERSON] проживала з матір`ю відповідачки - [PERSON] , а з 2022 року залишились проживати разом із батьком. З 22.03.2022 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.11.2023 року у справі №607/13074/23 було стягнуто на користь [PERSON] з [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісяця починаючи з 13 липня 2023 року, а в задоволенні вимог щодо позбавлення батьківських прав було відмовлено та водночас попереджено відповідачку про зміну її ставлення до виконання батьківських обов`язків відносно своєї дитини [PERSON] , поклавши контроль за виконанням останньою батьківських обов`язків на Орган опіки та піклування Тернопільської міської ради. Згідно листа Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради від 21.06.2024 року вбачається, що відповідачка не змінила свого ставлення до виконання батьківських обов`язків, самоусунулась від виховання дитини, жодної участі у вихованні дитини не приймає, не цікавиться її здоров`ям, фізичним та духовним розвитком, повністю втратила інтерес до доньки та не намагається відновити з нею стосунки. Окрім того, 09.04.2024 року [PERSON] складено заяву про відсутність заперечень щодо позбавлення її батьківських прав, яка посвідчена приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Шульгою Т.А. та зареєстрована в реєстрі за №230, що також підтверджує небажання відповідачки займатися вихованням та утриманням своєї малолітньої доньки. Відповідно до витягів з Реєстру Хмельницької територіальної громади дитина [PERSON] з 15.04.2024 року зареєстрована та проживає разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . В свою чергу, мати дитини [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , про що свідчать дані відповіді з ЄДДР від 22.05.2024 року. Факт неучасті матері у вихованні дитини підтверджується даними довідки Тернопільської ЗОШ І-ІІІ ступенів №14 ім. Б.Лепкого №77/02-12 від 15.04.2024 року, де [PERSON] навчалася до 15.04.2024 року, а саме, що мати останньої не цікавився навчанням та успішністю дитини, не підтримує контакту з школою, а обов`язки по вихованню та навчанню доньки здійснює батько [PERSON] . З долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню [NUMBER] судом встановлено, що за відповідачкою рахується заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки [PERSON] за період з 01.06.2023 року по 01.03.2024 року. Станом на даний час заборгованість не погашена та жодних коштів на рахунок стягувача не надходило. Суд також звертає увагу на те, що відповідачка неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, ст.ст. 183, 176 та 127 КУпАП, за період з 01.04.2024 року по 04.04.2024 року перебувала на стаціонарному лікуванні у КНП «Летичівська багатопрофільна лікарня» з діагнозом: алкогольний гепатит, що підтверджується відповідно наданою на виконання ухвали суду інформацією з Відділу поліції №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області та КНП «Летичівська багатопрофільна лікарня» Летичівської селищної ради. Зі змісту листа КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради №5985 від 18.09.2024 року вбачається, що [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у вказаному закладі з 06.07.2021 року по 30.07.2021 року. Також, органом опіки та піклування Виконавчого комітету Хмельницької міської ради надано висновок №2052/01-31 від 02.09.2024 року про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні, встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов`язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовки її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно-правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, [PERSON] не цікавиться життям, вихованням та розвитком дитини, не виконує обов`язки по її утриманню та матеріальному забезпеченню, не вчиняє будь-яких дій спрямованих на забезпечення фізичного і духовного розвитку дитини, її навчання, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не змінила свого ставлення до виконання батьківських обов`язків та не намагається відновити контакт з донькою. Суду не надано будь-яких доказів щодо здійснення перешкод відповідачці у реалізації батьківських прав та обов`язків щодо її дитини, що свідчить про її байдужість та небажання брати участь в утриманні та вихованні своєї малолітньої дитини. З огляду на встановлені судом фактичні обставини у справі, які підтвердженні дослідженими судом доказами, суд вважає, що позивачка довела обставину свідомого нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність визначених статтею 164 СК України підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON] , відтак позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню. При цьому враховується, що позбавлення особи батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, права на спілкування з дитиною і побачення з нею, як це передбачено законом, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved