Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила та просила: встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] , [INFO] , разом із [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в м. Бахмуті Донецької області, в період з грудня 2003 року по 10 грудня 2019 року; усунути [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , спадкоємців першої черги за законом від права на спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Бахмут Донецької області. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що [INFO] в м. Бахмуті Донецької області померла [PERSON] , яка має дітей - [PERSON] , [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді будинку за адресою: [ADDRESS] , та квартири за адресою: [ADDRESS] , які придбали позивач та [PERSON] в період сумісного проживання, проте право власності було зареєстровано на [PERSON] . Позивач та [PERSON] проживали спільно з грудня 2003 року по 10.12.2019 року, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, сплачували за комунальні послуги, придбали необхідні речі, побутову техніку, будівельні матеріали, робили ремонт тощо, тобто позивач перебував у цивільному шлюбі з [PERSON] . Позивач отримував пенсію та працював до квітня 2016 року, проте звільнився з роботи, оскільки [PERSON] захворіла та потребувала догляду. При цьому позивач допомогав [PERSON] , коли останньому була потрібна матеріальна допомога, у 2011 році надав грошові кошти в сумі 1500 доларів США. Разом з тим, діти [PERSON] , тобто відповідачі у справі, на поховання матері не приїхали, позивач самостійно організовував поховання. У 2016 році у [PERSON] виявили рак легенів, вона лікувалась в РФ з 22.04.2016 року по 11.05.2016 року, пізніше з 2017 року проходила лікування у м. Донецьку, м. Лимані та м. Бахмуті Донецької області. Позивач тривалий час піклувався про [PERSON] , забезпечував її догляд, піклувався про неї, купував ліки, відвідував у лікарнях тощо, проте відповідачі матеріальної допомоги матері не надавали, [PERSON] останній раз відвідував матір у 2009 році та запевняв позивача, що не претендує на спадщину у м. Бахмуті Донецької області. 27.05.2020 року позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, а пізніше йому стало відомо, що відповідачі претендують на спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] . Позивач вважав, що відповідачі, які є працездатнини особами, ухихились від обов`язку допомогати хворій матері, яка на час хороби була пенсійного віку та потребувала від дітей допомоги, тобто відповідачі не мають право на спадщину. За життя [PERSON] заповіт не складала. Позивачу було відмовлено в оформленні спадщини, оскільки останнім не надано нотаріусу рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем протягом п`яти років. Відповідачі є громадянами РФ. [PERSON] має своє житло і місце реєстрації в РФ, остання тимчасово була зареєстрована за місцем проживання позивача і спадкодавці на один рік, як іноземна громадянка, яка не має свого житла в Україні і фактично не мешкала за місцем тимчасової реєстрації з 2010-2011 року, не доглядала за хворою матір`ю і задовго до її смерті не мешкала з нею і взагалі не мешкала у м. Бахмуті. Тобто, вона фактично не прийняла спадщину, спадщину прийняв лише позивач, який зареєстрований у спадкоємному будинку і у ньому постійно мешкав зі спадкодавицею по день її смерті [INFO] . Від представника відповідачів надійшов відзив, відповідно до якого останній позовні вимоги не визнав, з огляду на наступне: [PERSON] , яка є матір`ю відповідачів, у 2016 році захворіла на онкологію та у 2016 році розпочала лікування в м. Омську РФ, де їй було зроблено операцію. Про неї піклувався її син [PERSON] , купував необхідні ліки, здійснював за нею догляд після операції, [PERSON] проживала у сина. Під час проходження обстеження та лікування в м. Донецьку за [PERSON] здійснювала догляд її дочка [PERSON] , яка проживає в м. Донецьку. Перебуваючи у м. Донецьку, [PERSON] склала довіреність, якою уповноважила своїх дітей, відповідачів у справі, представляти її інтереси в усіх установах на території РФ та користуватись її рахунком, відкритим в АТ «Сбербанк Росії». [PERSON] спілкувався з матір`ю через месенджер «Вайбер» та підтримував з нею зв`язок. Крім того, відповідач [PERSON] проживає в РФ, а [PERSON] - на тимчасово окупованій території, що ускладнювало їм відвідування матері в м. Бахмуті Донецької області та піклування про неї. Позивачем не надано доказів знаходження [PERSON] у безпорадному стані, з медичних витягів вбачається, що останню виписували з лікарні з поліпшенням стану здоров`я. Вважав, що позивач не надав докази, що [PERSON] потребувала постійної допомоги від відповідачів. Крім того, вказав, що лише факт сумісного проживання не є достатнім для визначення фактичного подружжя сім`єю без наявності інших ознак сім`ї. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог (т.1 а.с.92-96, т.2 а.с.1-5). Представником позивача надано відповідь на відзив, з якій зазначено наступне: під час спільного проживання після купівлі будинку у 2007 році позивач особисто опікувався ремонтом будинку, як зовні так і в середині, здійснював за свої кошти ремонт у спадкоємній квартирі і поки мав можливість сплачував за комунальні послуги. За час спільного проживання позивача з [PERSON] останні придбали меблі, побутову техніку, компьютер тощо, позивач обладнав альтанку, паркан на земельній ділянці, посадив на земельній фруктові дерева та квіти. Навіть коли цивільна дружина тяжко хворіла, позивач доглядав за городом та квітами, вивозив її на ділянку, щоб вона дихала свіжим повітрям та дивилася на квіти. У позивача є численні фото за період спільного життя. У позивача та [PERSON] був спільний бюджет, у 2011 році відповідачеві були потрібні гроші та не лише [PERSON] , а і позивач, переслав йому 1500 доларів США. Позивач отримував пенсію і працював до хвороби [PERSON] за місцем проживання у м. Бахмуті та звільнився, коли довідався про хворобу дружини у квітні 2016 року. Постійне лікування вимагало постійно кошти, тому позивачеві довелося продати деякі побутові прилади. Компьютер та золоті прикраси померлої, забрав чоловік дочки [PERSON] в день, коли відбулося поховання [PERSON] . Відповідач періодично спілкувався з матір`ю по скайпу, але під різними приводами ухилявся від допомоги матері, яка була не лише у непрацездатному віці, але й хворіла на тяжку хворобу, яка викликала її безпорадний стан. Доказів щодо піклування [PERSON] за матір`ю в м. Омську РФ після операції не надано. [PERSON] не має свого житла у м. Омську РФ, він мешкав та працював у м. Новий Урєнгой Ямало-Ненецького округу, яке знаходиться на значній відстані від м. Омська. Рак легень був виявлений у [PERSON] в той час, коли вона тимчасово перебувала у м. Новий Урєнгой, а позивач залишався вдома на господарстві і працював. Лише у зв`язку з великою віддаленістю позивач не міг піклуватися про свою цивільну дружину у цей час, але він переживав за неї і постійно спілкувався з нею. Разом з тим, [PERSON] у 2017 році почала оформлювати інвалідність у РФ, але оскільки стан її здоров`я погіршився, то вона повернулася до м. Бахмута до будинку, де вони мешкали разом із позивачем, і почала обстежуватися у м. Донецьку, де знаходився обласний онкоцентр. На всі обстеження та лікування її возив позивач, дочка [PERSON] , громадянка РФ розповідала, що вона загубила посвідку на постійне проживання і нібито тому не приїжджала до матері у м. Бахмут. У м. Донецьку [PERSON] свого житла не мала, мала житло у м. Санкт-Петербурзі та постійну реєстрацію в РФ. Тому, позивач кожного разу або винаймав квартиру, або домовлявся у лікарні, щоб бути поряд з цивільною дружиною та надавати їй допомогу під час лікування. Останнім часом декілька разів йому доводилося буквально на руках носити схудлу [PERSON] по території лікарні, бо таксі на територію не впускали. Щодо догляду і піклування дочки - [PERSON] , то також не надано жодного доказу, що відбувалося таке проживання та піклування, оскільки возив на лікування через контрольно-пропускні пункти до м. Донецька і постійно супроводжував [PERSON] , доставляв до лікарень і додому в м. Бахмут саме позивач. Відповідачі були обізнані про безпорадний стан [PERSON] , проте ніякої допомоги їй не надавали (т.1 а.с.128-135). У судове засідання позивач та його представник не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені відповідно до ст. ст. 128, 129 ЦПК України, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. У судове засідання відповідачі та їх представник не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені відповідно до ст. ст. 128, 129 ЦПК України. Представник відповідачів надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідачів у зв`язку з неможливістю прибути у дане судове засідання, просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю з підстав вказаних у відзивах та додатково врахувати правові висновки Верховного Суду, викладені ним у постановах від 24.07.2019 року у справі № 621/834/16-ц та від 30.11.2022 року у справі № 757/23617/15-ц. Згідно ухвали суду від 19.02.2021 року про звернення з судовим дорученням про надання правової допомоги до компетентного суду, був допитаний відповідач [PERSON] , який позовні вимоги не визнав, з підстав викладених у відзиві його представника, просив розглянути справу за участю його представника [PERSON] (т. 2 а.с. 32-33, 60-62). Згідно листа Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) № 2519/2702/2/22/09.3Д від 26.01.2021 року з додатками на 30 арк., судове доручення Артемівського міськрайонного суду Донецької області про вручення судових документів та проведення процесуальних дій відносно [PERSON] фактично не виконано, оскільки [PERSON] не з`являлась за викликом до суду, жодні документи за цим дорученням їй вручені не були (т. 2 а.с. 32-33, 68-99). У судове засідання представник третої особи не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений відповідно до ст. ст. 128, 129 ЦПК України, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного: В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданого 23.04.2002р. Кобеляцьким РВ УМВС України Полтавської області (т.1 а.с.9), зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що пітвердждується копією домової книги (т.1 а.с.10-11). [PERSON] , [INFO] , як громадянка РФ, має посвідку на постійне проживання в Україні серії [NUMBER] від 17.03.2008 р., адреса реєстрації: [ADDRESS] (т.1 а.с.12). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію за місцем перебування № 1466 від 07.07.2016 р., [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за місцем прибування: [ADDRESS] (т.2 а.с.11). [PERSON] , [INFO] , як громадянка РФ (т.1 а.с.198), має посвідку на постійне проживання в Україні, адреса реєстрації: [ADDRESS] (т.1 а.с.97-98), є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (т.1 а.с.99). [PERSON] , [INFO] , є громадяном РФ, що підтверджується паспортом [NUMBER] , виданого 05.05.2003 р. УВС м. Новий-Уренгой Ямало-Ненецького округу Тюменської області, адреса реєстрації: [ADDRESS] (а.с.13). [PERSON] є власником нерухомого майна: будинку за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку та земельної ділянки від 17.02.2007 р. (т.1 а.с.43); квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 25.08.2011 р. (т.1 а.с.54), що також, підтверджується витягами з Державного реєстру правочинів від 17.02.2007 р. та від 25.08.2011 р., витягами з Реєстру права власності на нерухоме майно від 17.05.2007 р. та від 22.09.2011 р., Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08.10.2020 р., 29.10.2020 р. (т. 1 а.с.15-19,56-57,58-59), згідно квитанцій за вказаними адресами періодично сплачувались грошові кошти за житлово-комунальні послуги (т.1 а.с.222-226). Згідно довідки № 1182, виданої 29.05.2020 року головою квартального комітету № 23, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та мешкав разом із [PERSON] , з 19.05.2007 року по день смерть останньої [INFO] за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.20). До матеріалів справи додано фотознімки, на яких зображені [PERSON] разом із [PERSON] (т.1 а.с.21-24). [PERSON] , [INFO] , знаходилась на лікуванні в Омській обласній лікарні РФ з 06.06.2016 року по 23.06.2016 року, їй була проведена операція, пов`язана з онкоголією легенів 09.06.2016 року, що підтверджується випискою з історії хвороби № 6729/584 (т.1 а.с.25), у період з 08.08.2016 року по 15.08.2016 року, з 09.09.2016 року по 15.09.2016 року, з 10.10.2016 року по 17.10.2016 року, з 16.11.2016 року по 22.11.2016 року, з 19.12.2016 року по 26.12.2016 року, з 30.01.2017 року по 06.02.2017 року, з 15.03.2017 року по 13.04.2017 року проходила лікування в радіологічному відділенні та у відділенні хіміотерапії Омської обласної лікарні РФ, що підтверджується виписками з історії хвороби (т.1 а.с.26,102-103,104-106,148-161), зверталась до діагностичних центрів 05.09.2017 року, 12.09.2017 року, 30.11.2017 року, 26.12.2017 року, 01.02.2018 року, 13.03.2018 року, 11.06.2018 року, 12.06.2018 року, 08.09.2018 року, 18.09.2018 року, 26.09.2018 року, 19.11.2018 року, 10.04.2019 року, 08.10.2019 року, 09.10.2019 року, 21.01.2019 року, 22.01.2019 року (т.1 а.с.27-29, 31, 32,162-165,167,168,169,171,175,176-178,180-188), проходила лікування з 21.11.2017 року по 19.12.2018 року, з 05.12.2017 року по 15.01.2018 року, 18.06.2018 року по 22.06.2018 року, 27.09.2018 року по 08.10.2018 року, 14.10.2019 року по 25.10.2019 року в Донецькій області (т.1 а.с.30,166,172,179,189). [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в м. Бахмуті Донецької області, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 120 від 10.12.2019 р., довідкою про причину смерті № 120 від 10.12.2019 р., свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10.12.2019 р. (т.1 а.с.34-35), похованям останьої займався [PERSON] , що підтверджується договором-замовленням на організацію та проведення поховання від 10.12.2019 р. (т.1 а.с.36). Постановою приватного нотаріуса Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області від 07.05.2020 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] (т.1 а.с.38), заведено спадкову справу № 23/2020, спадкодавець [PERSON] , яка померла [INFO] (т.1 а.с.39, 79-80). 21.06.2011 року [PERSON] здійснив грошовий переказ [PERSON] в розмірі 1500 доларів США, що підтверджується квитанцією від 21.06.2011 р. (т.1 а.с.136). [PERSON] працював офіційно з 10.05.1979 року по 30.04.2016 року, що підтверджується трудовою книжкою серії [NUMBER] від 10.05.1979 р. (т.1 а.с.137). Згідно довіреності від 24.10.2019 року, яка нотаріально посвідчена нотаріусом так званої «ДНР», [PERSON] уповноважила [PERSON] , [PERSON] бути її представником у всіх установах РФ стром на 10 років (т.2 а.с.8). Положеннями ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами у цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Крім того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до роз`яснень, наданих у п.21 постанови № 7 від 30.05.2008 р. Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш ніж п`ять років до часу відкриття спадщини. Аналізуючи досліджені в судовому засіданні обставини та докази у справі, суд приходить до висновку, що факт проживання позивача [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , не менш як п`ять років, з грудня 2003 року по 10 грудня 2019 року, встановлення якого має для позивача юридичне значення, оскільки дозволяє йому реалізувати право на спадкове майно, знайшов своє підтвердження. При цьому, надані позивачем докази свідчать про усталені відносини між ним і [PERSON] , що притаманні подружжю. Судом встановлено та підтверджено наданими позивачем доказами, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом тривалий час в одному помешканні, здійснювали спільні витрати на його утримання та облаштування, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. При цьому [PERSON] надано суду не лише копію свідоцтва про смерть та отриманого ним особисто Лікарського свідоцтва про смерть [PERSON] , а й докази на підтвердження організації та проведення ним поховання останньої, згідно Договору-замовлення від 10.12.2019 року. Крім того, відповідачі не заперечували факт проживання однією сім`єю своєї матері [PERSON] з позивачем [PERSON] тривалий час. З огляду на зазначене, враховуючи наявність тривалих, усталених відносин, що склалися між [PERSON] та [PERSON] , тобто відносин, які притаманні лише подружжю, суд вважає доведеним факт спільного проживання останніх, як чоловіка та жінки, однією сім`єю без реєстрації шлюбу з грудня 2003 року до дня смерті [PERSON] - [INFO] . Щодо вимог позивача про усунення від права на спадкування спадкоємців першої черги за законом, суд зазначає наступне: Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з визначених законом підстав набуття права власності є спадкування. За приписом ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За приписом ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з положеннями ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ. У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідачів. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги саме від спадкоємців-відповідачів, за умови отримання її від інших осіб, чи мали ці спадкоємці матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. При цьому, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування, відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України, має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 17 березня 2020 року у справі № 676/6852/17 (провадження № 61-17477св19), від 02 березня 2020 року у справі № 133/1625/18 (провадження № 61-1419св20), від 19 лютого 2020 року у справі № 205/5168/18 (провадження № 61-18878св19), від 19 червня 2019 року у справі № 491/1111/15-ц (провадження № 61-14655св18), від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18), від 01 лютого 2022 року у справі № 759/18917/17 (провадження № 61-12894св20), від 18 лютого 2022 року у справі № 756/415/21 (провадження № 61-18138в21). Всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, позивачем [PERSON] не надано суду належних, допустимих та безспірних доказів на підтвердження факту ухилення відповідачів [PERSON] та [PERSON] від надання спадкодавцеві [PERSON] допомоги кожним із них при можливості її надання, а також потреби спадкодавця в допомозі саме згаданих відповідачів. Таким чином, відсутні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] про усунення від права на спадкування відповідачів [PERSON] та [PERSON] , оскільки відсутня необхідна сукупність обставин для задоволення таких вимог, відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України. Аналізуючи досліджені в судовому засіданні обставини та докази у справі, беручи до уваги всі встановлені судом факти та відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині встановлення факту спільного проживання позивача разом з [PERSON] , померлою [INFO] , однією сім`єю як дружини та чоловіка з грудня 2003 року по 10.12.2019 р. та про відмову у задоволенні позовних вимог в частині усунення відповідачів [PERSON] та [PERSON] від права на спадкування після смерті [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 840,80 грн. та 210,20 грн. за забезпечення позову.

Outcome: partial