Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

06 листопада 2024 року адвокат Індюкова Тетяна Володимирівна, діючи в інтересах позивача, звернулася до суду з позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 05 грудня 2003 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між позивачем [PERSON] та [PERSON] . Спільних неповнолітніх дітей не мають. З 2022 року сімейне життя між сторонами почало погіршуватися, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Причиною припинення шлюбних відносин стала відсутність між сторонами почуття любові та поваги один до одного, а також відсутність взаєморозуміння, кожен із них, як подружжя, має різна огляди на сімейні відносини та сімейні обов`язки, у зв`язку з чим, позивач остаточно переконався у неможливості збереження сім`ї у подальшому та відсутності бажання проживати з відповідачем в одному приміщенні, як з дружиною. З липня 2023 року позивач з відповідачем не проживають разом як подружжя однією сім`єю, не ведуть спільного господарства, тому шлюб між ними фактично припинено. Майнові спори стосовно поділу спільного майна відсутні. Позивач не вбачає можливості на примирення з відповідачем, оскільки надавав їй безліч шансів на примирення, а тому категорично заперечує щодо надання судом строку на примирення. Сторони з метою розірвання шлюбу в позасудовому порядку зверталися із заявою до відділу державної реєстрації актів цивільного стану, проте відповідач у визначений час не з`явилася до органу ДРАЦС для розірвання шлюбу, що і стало приводом для звернення позивача до суду. На підставі викладених обставин, просить суд розірвати шлюб, укладений між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 05 грудня 2003 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1274. Також просить всі витрати покласти на позивача. Ухвалою суду від 18.11.2024 відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін, відповідачу запропоновано подати відзив на позов. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Індюкова Тетяна Володимирівна не з`явилися, адвокат надала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Просить після розірвання шлюбу повернути їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 грудня 2003 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданим повторно 02.08.2024. (а.с.10, 28). Спільних неповнолітніх дітей сторони не мають. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючі взаємини між подружжям, причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, згоду відповідача на розірвання шлюбу, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто, морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі. Крім того, подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена, збереження їх сім`ї є неможливе та суперечить їх інтересам. Заява відповідає дійсній волі подружжя, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. У відповідності до вимог ст. 28 ЦК України фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм іменем. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається з прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із Закону, звичаю національної меншини, до якої вона належить. Зокрема, Законом України № 2398-У1 «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», який набув чинності 27.07.2010, внесено зміни до ст. 235 ЦК України, а саме було доповнено частиною другою, згідно якої у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час реєстрації шлюбу, що розривається. Статтею 113 СК України\~визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Статтею 295 ЦК України передбачено, що прізвище фізичної особи може бути змінене у разі реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу або визнання його недійсним. Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. Відповідач після\~розлучення просить\~відновити їй\~дошлюбне прізвище « [PERSON] ». З огляду на те, що відповідач заявила про відновлення їй дошлюбного прізвища, у рішенні суду має бути зазначено про вибір відповідача прізвища після розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України після набрання рішенням законної сили необхідно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі викладеного,

Outcome: approved