Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] , у якому, просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що із 31 жовтня 2002 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , який рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03.04.2012 року - розірвано. У шлюбі народилася донька - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Із часу народження дитини сторони проживають окремо, жодних стосунків не підтримують. До 2014 року позивач мешкала із дитиною у м. Бахмут Донецької області,а згодом змушена була переїхати у м. Запоріжжя, де взята на облік, як внутрішньо переміщена особа та проживає разом із дочкою. 29.05.2015 року позивач уклала шлюб із [PERSON] .. Зазначила, що відповідач інколи допомагає дитині матеріально, але життям доньки не цікавиться, не приймає участі у її вихованні, не створює умов для фізичного, духовного та морального розвитку дитини. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву не подавав. Ухвалою від 27.06.2024 у даній справі відкрито провадження та ухвалено провести її розгляду у порядку загального позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із клопотанням про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позовні вимог визнав повністю та не заперечив щодо позбавлення його батьківських прав по відношенню до неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Представник органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району міста Запоріжжя в судове засідання не з`явився, від них в суд надійшла заява із клопотанням про розгляд справи у відсутності їх представника, висновок комісії з питань захисту прав дитини щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенні до неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , підтримують. В силу вимог ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 квітня 2012 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане повторно 15 грудня 2010 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, у сторін під час шлюбу народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] разом із неповнолітньою дочкою - [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , однак фактично проживають за адресою: [ADDRESS] (Довідки від 22.03.2023 №2303-5002661252 та №2303-5002661215 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи). [PERSON] , [INFO] , навчається у ЗОШ №87 в 10-б класі (Довідка №159, видана 04.06.2024 року Запорізькою ЗОШ І-ІІІ ступенів №87 Запорізької міської ради Запорізької області). 29 травня 2015 року позивач зареєструвала шлюб із [PERSON] (Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 29 травня 2015 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції). 02 жовтня 2014 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] (Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 02 жовтня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції). Також, із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.12.2020 Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) вбачається, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на його утриманні. Як вбачається із посвідчення серії [NUMBER] , виданого 13 липня 2003 року Управлінням ПФУ в м. Тернополі, [PERSON] , є особою з інвалідністю ІІ-ї групи з дитинства по зору. Згідно довідки про доходи №1525 4957 3954 2554, виданої 21.11.2024 року Управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області, [PERSON] перебуває на обліку і отримує пенсію в разі втрат годувальника в розмірі 2 361,00 грн., щомісячно. Також, згідно довідки №4029, виданої 21.11.2024 року Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради, [PERSON] призначено державну соціальну допомогу особам з інвалідністю та дітям з інвалідністю з 01.05.2024 р. до 31.10.2024 р. в розмірі 2 361,00 грн., щомісячно. Згідно висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 10 жовтня 2024 р. №20/1, комісія з питань захисту прав дитини вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України, участь органу опіки та піклування при розгляді справ щодо позбавлення батьківських справ є обов`язковою. Відповідно до ст. 51 Конституції України «Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття...». Стаття 150 СК України вказує, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до абз.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»: ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Суд, дослідивши матеріали справи, а також докази у їх в сукупності, пояснення відповідача у судовому засіданні, який позовні вимоги визнав у повному обсязі приходить до переконання, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] .. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Тому, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, необхідність умов для її нормального виховання та розвитку, суд вважає, що відповідача [PERSON] , [INFO] , слід позбавити батьківських прав по відношенню до неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частиною 3 ст. 166 Сімейного кодексу України визначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є особою з інвалідністю 2 групи, а також на утриманні має неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 06 років до 18 років, суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/6 (однієї шостої) частки усіх всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 24 червня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, оскільки відповідач [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ-ї групи, в силу вимог ч.6 ст.141 ЦПК України, судові витрати слід компенсувати за рахунок держави. На підставі наведеного,

Outcome: approved