Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

[PERSON] , яка є представником [PERSON] , звернулася до суду з позовом, предметом якого є: визнання права власності на земельну ділянку площею 0,0466га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель по [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачці на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Посилаючись на те, що позивачка не може оформити право власності на спірну земельну ділянку через наявність державного акту про право власності на земельну ділянку, виданого на попереднього власника, позивачка змушена звернутися до суду. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, остання надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача Очаківської міської ради, у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини не явки суд не повідомив. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, оглянувши інвентарну справу, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] рішенням Очаківської міської ради № 122 від 29 квітня 1997 року передано у приватну власності земельну ділянку площею 0.0466 га для обслуговування житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 8). За змістом свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті [PERSON] майно останнього, зокрема житловий будинок [ADDRESS] , успадкувала його дружина [PERSON] (а.с. 7). Позивачка [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 квітня 2009 року успадкувала житловий будинок [ADDRESS] після смерті [PERSON] (а.с. 15). Згідно з ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України в редакції, яка діє на теперішній час, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України (яка діяла на час реєстрації права власності на будинок) до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). При ухваленні рішення щодо набуття у приватну власність спірної земельної ділянки, суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 77-81 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. При цьому, згідно зі статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування покладається на сторони в рівній мірі. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням викладеного, а також того, що позивачка свій процесуальний обов`язок доказування виконала довела належними та допустимими доказами факт набуття нею у власність на законних підставах, а саме в порядку спадкування, житлового будинку, суд дійшов висновку, що вона також набула право власності на спірну земельну в порядку, передбаченому ст. 120 ЗК України, а тому її позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати за клопотанням позивачки слід віднести на рахунок останньої. На підставі викладеного,

Outcome: approved