Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі Товариство) звернулось з позовом, у якому просить стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №\~50495-03/2023 від 31.03.2023\~р., укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю ""Фінансова компанія "Інвеструм" та [PERSON] , у розмірі 19\~485,00\~грн. Позов обґрунтований тим, що Товариство на підставі договору факторингу набуло право вимоги до [PERSON] за вказаним договором, грошові зобов`язання за останнім [PERSON] належним чином не виконував, у зв`язку з чим має заборгованість. [PERSON] позов визнав частково у розмірі тіла кредиту, про що подав заяву від 04.12.2024\~р., у якій також вказав, що, зокрема, інших нарахувань не визнає, так як не подано доказів на їх підтвердження. Судом з`ясовано, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвеструм" та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №\~50495-03/2023 від 31.03.2023\~р., за умовами якого перше зобов`язалось надати другому кредит у розмірі 5\~000,00\~грн. строком на 25 днів зі сплатою процентів у розмірі 912,5% річних від суми кредиту (а.\~с.\~8 11). Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Стар файненс груп" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвеструм" укладено договір факторингу №\~3072023 від 03.07.2023р., за умовами якого право вимоги за договором про надання фінансового кредиту №\~50495-03/2023 від 31.03.2023\~р, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвеструм" та [PERSON] , перейшло від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвеструм" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стар файнес груп" (а.\~с.\~11 12, 13). Між Товариством та Товариством з обмеженою відповідальністю "Стар файнес груп" укладено договір факторингу №\~27102023 від 27.10.2023р., за умовами якого право вимоги за договором про надання фінансового кредиту №\~50495-03/2023 від 31.03.2023\~р, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвеструм" та [PERSON] , перейшло від Товариства з обмеженою відповідальністю "Стар файнес груп" до Товариства (а.\~с.\~14 15, 16, 17). Вказані у двох попередніх абзацах обставини [PERSON] не заперечуються. З постанов Верховного Суду випливає, що для стягнення боргу недостатньо надати кредитний договір та розрахунок заборгованості, потрібно надати і докази видачі кредиту. Це може бути: меморіальний ордер, виписка по рахунку, заява на видачу готівки, платіжне доручення, тощо. Такі документи повинні відповідати положенням Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Якщо кредитор не подає такі документи з позовною заявою, то суд повинен відмовити в задоволенні позову через недоведеність наявності заборгованості (наприклад, постанова від 20.05.2022\~р. у справі №\~336/4796/18). Матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів (меморіального ордеру, виписки по рахунку, заяви на видачу готівки, платіжного доручення тощо), на підставі яких Суд може з`ясувати обставини, які мають значення для справи, а саме: чи виконано Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвеструм" перед [PERSON] грошове зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту №\~50495-03/2023 від 31.03.2023\~р. (чи надано [PERSON] кредитні кошти у розмірі 5\~000,00\~грн.), якщо виконано, то яка дійсна заборгованість [PERSON] за цим договором та з чого вона складається, зокрема, які платежі, передбачені договором, були сплачені [PERSON] . Тобто Товариством не подано належних та допустимих доказів (первинних документів) виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвеструм" грошового зобов`язання перед [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту №\~50495-03/2023 від 31.03.2023\~р., а також наявності у [PERSON] заборгованості за цим договором у розмірі 19\~485,00\~грн. (наданий Товариством розрахунок заборгованості (а.\~с.\~18) таким доказом не є). При цьому Суд наголошує, що Товариством навіть не подано будь-яких розрахунків заборгованості [PERSON] , складених первинним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвеструм". Враховуючи викладене, Суд вважає, що Товариством не доведено, що [PERSON] має заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №\~50495-03/2023 від 31.03.2023\~р. у розмірі 19\~485,00\~грн. При цьому Суд позбавлений можливості з`ясувати обставини щодо наявності заборгованості [PERSON] за цим договором та її розміру, оскільки матеріали справи не містять необхідних для цього належних та допустимих доказів. Проте Суд враховує, що [PERSON] позов визнав частково, а саме у розмірі тіла кредиту, таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та вказує на те, що ним визнається наявність відповідної заборгованості. Згідно з\~частиною четвертою\~статті 206\~Цивільного процесуального\~кодексу України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи викладене, Суд, приходить до висновку про часткове задоволенні позову Товариства, а саме на його кориться з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №\~50495-03/2023 від 31.03.2023\~р. у розмірі 5\~000,00\~грн. На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] та користь Товариства у якості відшкодування судових витрат підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 777,01\~грн.

Outcome: partial