Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

Позивач звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, про стягнення аліментів на утримання дитини та своє утримання, посилаючись на те, що від зареєстрованого шлюбу у сторін народився син від утримання якого відповідач ухиляється. Крім того, враховуючи те, що позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, остання не має змоги працювати, отримує мізерну державну допомогу, яка не забезпечує прожиткового мінімуму для дитини та для неї як дорослої працездатної особи, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з`явилася, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала /а.с. 51/. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був неодноразово повідомлений належним чином про поважність причин неявки суд не повідомив та не просив розглянути справу в його відсутність, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та за згодою представника позивача ухвалити у справі заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.11.2008 року /а.с. 18/ від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] /а.с. 19/, який проживає разом з позивачем. Відповідач є працездатною особою, проте кошти на утримання дитини не надає. Позивач перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною, оскільки останній не виповнилося трьох років. Крім того дитина сторін є інвалідом, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 30.08.2024 діагноз дитячий церебральний параліч /а.с. 23-26/. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі - Конвенція), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов`язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 1 ст. 79 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Оцінюючи належність, допустимість а також достатній зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки дитина сторін є інвалідом, що в свою чергу потребує більше витрат на її утримання та догляд, суд вважає що розмір аліментів визначений позивачем є законним та обґрунтованим. Разом з тим, позовні вимоги в чстині стягнення аліментів на дружину протягом всього часу проживання дитини з позивачем задоволенню не підлягають, оскільки законодавством визначено строк на який присуджується стягнення аліментів. Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що остання може звернутися до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину або про збільшення розміру аліментів. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 137, 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: partial