Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-19 00:00:00

28 листопада 2024 року представник заявника [PERSON] звернулась до суду з вказаною заявою, яку обґрунтувала тим, що [PERSON] вступив до Державного вищого навчального закладу «Український державний хіміко-технологічний університет», де отримав базову вищу освіту за напрямом підготовки «Теплоенергетика» та здобув кваліфікацію бакалавра енергетики. 01 червня 2012 року після закінчення навчання [PERSON] було видано диплом бакалавра серії [NUMBER] . У 2013 році [PERSON] закінчив Державний вищий навчальний заклад «Український державний хіміко-технологічний університет» та отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Теплоенергетика» та здобув кваліфікацію інженер-енергетик. При виготовленні вказаних документів про вищу освіту Державним вищим навчальним закладом «Український державний хіміко-технологічний університет» допущено помилку у написанні особистих даних заявника, а саме не правильно зазначено прізвище, замість « [PERSON] » вказано « [PERSON] ». Розбіжність при написанні персональних даних в документах про вищу освіту створили перешкоди у здійсненні [PERSON] права на надання йому можливості розпоряджатися правовстановлюючими документами, у зв`язку із чим останній просить встановити факт належності йому документів, а саме диплома бакалавра серії [NUMBER] виданого 01 червня 2012 року Державним вищим навчальним закладом «Український державний хіміко-технологічний університет» виданого на ім`я « [PERSON] »; диплома спеціаліста серії [NUMBER] виданого 27 червня 2013 року Державним вищим навчальним закладом «Український державний хіміко-технологічний університет» виданого на ім`я « [PERSON] ». Ухвалою суду від 29 листопада 2024 року відкрито провадження по справі, призначено справу до судового розгляду. Заявник [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, 20 грудня 2024 року представник заявника [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі та участі заявника. Український державний університет науки та технології участь свого представника в судовому засіданні не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, про поважні причини неявки не повідомили, із клопотанням про відкладення розгляду справи не звертались. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у паспорті громадянина України № [NUMBER] , виданого 31 травня 2019 року органом №1217, та паспорті громадянина України для виїзду за кордон № [NUMBER] виданого 30 липня 2019 року органом 1217, Посвідчення водія серії [NUMBER] виданого ТСЦ 1241 від 12 листопада 2007 року, прізвище Заявника у вказаних документах зазначене як " [PERSON] " [INFO] (а. с. 4). У картці платника податків виданої Лівобережною ДПІ Лівобережного управління ГУ ДФС у Дніпропетровській області 13 червня 2019 року зазначено, що [PERSON] , [INFO] присвоєно реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків [NUMBER] (а. с. 12). Відповідно до Довідки про реєстрацію місця проживання особи вих. №02.3-13/2408 від 10 червня 2019 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] , з 30 травня 2005 року по теперішній час (а. с. 13). З Тимчасового посвідчення № [NUMBER] (замість військового квитка) вбачається, що видане військовозобов`язаному 1988 року народження [PERSON] (а. с. 16). У нотаріально посвідченому перекладі Свідоцтва про народження Заявника з російської мови на українську мову, зазначено, що Громадянин [PERSON] народився [INFO] у місті Дніпропетровську, республіка УРСР про, що в книзі реєстрації актів про народження 1988 року у жовтні місяці 21 числа внесений запис за №899. Батьками Заявника зазначені, батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а. с. 17-18). Відповідно до паспорта Громадянина України, паспорта Громадянина України для виїзду за кордон та Довідки про присвоєння ідентифікаційного номера батьків Заявника, вбачається особи кому належать вказані документи є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 33-35). Зі свідоцтва про шлюб виданого Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 23 червня 2018 року, серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] , який народився [INFO] Громадянин України та [PERSON] Громадянка України зареєстрували шлюб 23 червня 2018 року про що, 23 червня 2018 року складено відповідний актовий запис № 142. Прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] (а. с. 19). Відповідно індивідуальних відомостей про застраховану особу, які містяться в довідці Форми ОК-5 отриману заявником з мобільного додатку «Дія» прізвище, ім`я по батькові Заявника зазначено як [PERSON] (а. с. 20-24). Також, в додатку «Дія» в якому заявник зареєстрований та куди завантажились дані саме [PERSON] , вбачається також, що паспорт громадянина України № [NUMBER] , паспорт громадянина України для виїзду за кордон № [NUMBER] , картка платника податків, посвідчення водія № [NUMBER] , особа, якій належать дані документи, зазначена саме як [PERSON] . Завантажене в додатку «Дія» свідоцтво про народження дитини Заявника, і містить запис про дитину на прізвище « [PERSON] » (а. с. 29-32). Натомість, 01 червня 2012 року Державним вищим навчальним закладом «Український державний хіміко-технологічний університет» видано диплом бакалавра [NUMBER] на ім`я [PERSON] про отримання базової вищої освіти за напрямом підготовки «Теплоенергетика» та здобув кваліфікацію бакалавра енергетики (а. с. 25). 27 червня 2013 року Державним вищим навчальним закладом «Український державний хіміко-технологічний університет» видано диплом спеціаліста [NUMBER] на ім`я [PERSON] про отримання повної вищої освіти за спеціальністю «Теплоенергетика» та здобув кваліфікацію інженер-енергетик (а. с. 26). Таким чином, судом встановлено, що при виготовленні Державним вищим навчальним закладом «Український державний хіміко-технологічний університет» дипломів бакалавра [NUMBER] та спеціаліста НР №45072039 зазначені дані здобувача освіти « [PERSON] », замість правильних « [PERSON] ». Згідно ч. 1 ст. 263 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 6 статті 315 ЦПК України\~визначено перелік справ про встановлення юридичних фактів, які розглядаються судом в порядку окремого провадження, зокрема, про належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Так, з повідомлення Українського державного університету науки і технологій №53/1564-21/3 від 11 листопада 2024 року вбачається, що зміна прізвища особою, на ім`я якої було видано документ про вищу освіту, не є підставою для виготовлення дублікатів таких документів. Згідно із інформацією, яка міститься в архівній особовій справі, під час навчання у Державному вищому навчальному закладі «Український державний хіміко-технологічний університет» (у 2009-2013 роках). Ви пред`явили паспорт на ім`я « [PERSON] ». Тому документи про вищу освіту були видані саме на зазначене ім`я (а. с. 37). Верховний Суд у своїй постанові по справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) від 10 квітня 2019 року зробив висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Таким чином, помилкове зазначення прізвища заявника як « [PERSON] » у дипломі бакалавра [NUMBER] та дипломі спеціаліста [NUMBER] виданих Державним вищим навчальним закладом «Український державний хіміко-технологічний університет» створили перешкоду [PERSON] у здійсненні ним права на надання йому можливості вільно розпоряджатися власними правовстановлюючими документами, внести виправлення у вказані правовстановлюючі документи неможливо, оскільки орган який його видавав робив це на підставі паспорта на ім`я « [PERSON] », помилка таким органом не допускалась, встановити факт належності правовстановлюючих документів іншим шляхом, ніж в суді неможливо, тому суд приходить до висновку, що вимоги заявника обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved