Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

Відповідно до ухвали Старосамбірського районного суду Львівської області від 02.05.2024, до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області за підсудністю надійшла позовна заява Моторного (транспортне) страхового бюро України, в якій позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу 74876,55 грн. пов`язаних з регламентною виплатою та судові витрати. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.03.2022 поблизу с. Дернів Львівської області мала місце дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої водій колісного транспортного засобу марки "Volkswagen Passat" д.н.з. [NUMBER] [PERSON] допустила наїзд на пішохода [PERSON] , який внаслідок пригоди отримав тілесні ушкодження. За фактом даної пригоди ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області проведено досудове розслідування кримінального провадження за ч.1 ст.286 КК України, за наслідками якого кримінальне провадження закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопрушення. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи, у [PERSON] виявлено забійні рани на голові та в ділянці крила носа ліворуч, синці на нижніх кінцівках, закриті переломи обох кісток обох нижніх кінцівок, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Зазначена шкода особисто відповідачкою не була відшкодована, на момент ДТП вона не мала чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних т/з. У зв`язку з настанням події, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 74876,55,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідачки. Ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 06.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 19.11.2024 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила суд у задоволенні вказаного позову відмовити повністю. Зазначила, що заявлений позов є безпідставним, необґрунтованими та таким, що не може бути задоволеним, оскільки в діях [PERSON] відсутній склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України внаслідок чого, заступником начальника слідчого відділення винесено постанову про закриття кримінального провадження, так як відповідачка була позбавлена можливості зупинити свій транспортний засіб з моменту виявлення пішохода на проїзній частині дороги, а шкода була завдана внаслідок непереборної сили, що підтверджується висновками експертів. 28.11.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Щодо заперечень сторони відповідача, викладених у відзиві вказав, що шкода нанесена джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність такого джерела. Відповідачкою не доведено, що ДТП трапилась внаслідок умислу потерпілого або непереборної сили, оскільки у постанові про закриття кримінального провадження вказано, що саме необережні, а не умисні дії потерпілого призвели до дорожньо-транспортної пригоди, відомості про факт непереборної сили у постанові відсутні. Разом з тим, до матеріалів справи стороною відповідача також додані копії розписок про отримання [PERSON] від [PERSON] коштів на лікування, однак із змісту таких розписок видно, що кошти жертвували жителі села Дернів, а посилання, що стало причиною захворювання [PERSON] на лікування якого жертвували кошти та з чим воно пов`язано, відсутнє. Представник позивача в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання також не з`явилась, проте через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, щодо позову заперечує з підстав, викладених у відзиві. З огляду на зазначені обставини суд розглядає справу на підставі наявних у ній матеріалів. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Відповідно до витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань, 16.03.2022 ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області зареєстровано кримінальне провадження №12022141420000029 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме, що 15.03.2022 близько 20.30 год. поблизу с. Дернів Львівської області мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу "Volkswagen Passat" д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та пішохода [PERSON] , внаслідок пригоди останній отримав тілесні ушкодження (а.с.9). Судом встановлено, що постановою про закриття кримінального провадження від 20.05.2022, заступником начальника СВ ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області кримінальне провадження №12022141420000029 від 16.03.2022 закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с.10). Разом з тим, як вказано у постанові про закриття кримінального провадження, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи №49/22 від 25.03.2022, у [PERSON] виявлено забійні рани на голові та в ділянці крила носа ліворуч, синці на нижніх кінцівках, закриті переломи обох кісток обох нижніх кінцівок, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості (а.с.10). А згідно з висновку експерта №СЕ-19/114-22/5390-ІТ від 18.05.2022, що також вказаний у вищезазначеній постанові, за результатами проведеної судової інженерно-транспортної експертизи, з технічної точки зору, при наданих слідством на дослідження вихідних даних, причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди стали обставини, пов`язані з діями пішохода [PERSON] , внаслідок яких, об`єктивна можливість виявити останнього на проїзній частині дороги для водія [PERSON] настає в такий момент, з якого остання вже була позбавлена технічної можливості уникнути наїзду на вказаного пішохода шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування свого автомобіля "Volkswagen Passat" д.н.з. [NUMBER] (а.с.10 зворотня сторона). Крім цього, судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідачки на момент дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована і дана обставина сторонами визнається. А оскільки цивільно-правова відповідальність відповідачки не була застрахована, заява потерпілої особи про виплату страхового відшкодування подана 04.05.2022 безпосередньо до МТСБУ (а.с.14-25). Відповідно до копій платіжних інструкцій № 884502 від 07.07.2022 (а.с.31) та № 933678 від 08.09.2022 (а.с.33), позивач відшкодував потерпілому завдану шкоду в загальному розмірі 74876,55 грн. Вважаючи, що відповідачка повинна відшкодувати позивачу кошти у порядку регресу, позивач звернувся до суду із даним позовом. При вирішенні даного спору суд керувався наступними нормами права та виходив з наступних мотивів. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон), страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п.п.«а» п. 41.1 ст.41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. У відповідності до вимог пп. 38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Крім цього, згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Враховуючи те, що позивачем (МТСБУ) доведено факт відшкодування пішоходу [PERSON] шкоди, яка була завдана внаслідок наїзду на нього транспортного засобу під керуванням [PERSON] , то суд вважає, що позивач має право на регресне відшкодування такої шкоди з відповідачки. Водночас, відповідно до частини 1 та 2 статті 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. За змістом частин другої та п`ятої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. З обставин справи судом встановлено, що подія ДТП мала місце і як наслідок пішоходу було завдано тілесних ушкоджень, однак кримінальне провадження було закрито постановою слідчого від 20.05.2022 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Проте, сама відсутність складу злочину, зокрема у разі закриття кримінального провадження не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК України. Так, судом встановлено, що подія ДТП мала місце у вечірню пору доби, а саме о 20:10 год. 15.03.2022, що пішохід перебував на проїжджій частині дороги у темному одязі, без світло відбиваючих елементів чи освітлювальних приладів, а також те, що пішохід перебував у стані алкогольного сп`яніння (1, 92 проміле), за поясненнями самого потерпілого [PERSON] , він безпосередньо перед ДТП нагнувся, щоб підняти мобільний телефон, який випав йому на дорогу. Такі обставини, представник відповідача просить визнати як обставина непереборної сили, що виключає відповідальність відповідачки згідно ч. 5 ст. 1187 ЦК України. Верховний Суд у постанові від 21 квітня 2021 року у справі № 450/4163/18 зазначив, що особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Разом із цим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид). Оцінивши фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що такі у своїй сукупності не вказують на наявність якогось зовнішнього впливу, який би міг бути витлумачений як непереборна сила (ситуації техногенного, природного або екологічного характеру). Також, суд дійшов висновку, що у даних обставинах справи відсутній умисел потерпілого, оскільки не встановлено, що пішохід бажав або допускав настання для нього таких негативних наслідків. Тому, суд дійшов висновку, що стороною відповідача не доведено наявність умислу пішохода або наявність непереборної сили у завданні шкоди, тому на відповідачку, як на володільця джерела підвищеної небезпеки покладається обов`язок по відшкодуванню шкоди незалежно від її вини. За таких обставин, суд вважає, що обставини, які виключають відповідальність відповідачки та які передбачені частиною 5 статті 1187 ЦК України відсутні. А беручи до уваги викладене та враховуючи, що цивільно-правова відповідальність відповідачки на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована і позивач виконав покладені на нього обов`язки, передбачені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за відсутності доказів про наявність пільг, передбачених п.13.1 ст.13 Закону, суд вважає, що відповідачка має відшкодувати таку шкоду. Вирішуючи питання розміру такої шкоди, судом встановлено, що згідно розписки потерпілого [PERSON] він 30.03.2022 отримав від [PERSON] кошти на лікування у сумі 15 тис. грн. Причому суд враховує, що у заяві до МСТБУ про страхове відшкодування від 05.04.2024 потерпілий [PERSON] вказував, що будь-яких взаєморозрахунків між учасниками ДТП не проводилося (а.с. 14, 15), а тому в розрахунок на виплату страхового відшкодування сума у розмірі 15 тис. грн. не увійшла. Оскільки сума шкоди, яка завдана потерпілому [PERSON] у зв`язку з його лікуванням становить 68\~928,70 грн., а сума шкоди у зв`язку із втратою працездатності 5\~947, 85 грн. і така сума шкоди не оспорюється учасниками процесу, то суд вважає, що така сума може бути стягнута з відповідачки частково, з врахуванням вже сплачених нею 15\~000,00 грн. Так, у противному випадку, задоволення позову у повному обсязі призведе до стягнення коштів з відповідачки у розмірі більшому за оцінену шкоду, яка завдана потерпілому. Тому, з врахуванням доказів про часткову сплату відповідачкою розміру завданої шкоди, суд вважає, що позовні вимоги повинні бути задоволені частково, а саме у сумі, що становить 59876,55 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь МТСБУ необхідно стягнути 2421,40 грн. судового збору, який є пропорційний до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial