Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

І. Описова частина Короткий виклад позиції позивача та відповідача. Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.04.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА Україна» та відповідачкою укладений електронний Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3572415, відповідно до умов якого товариство надало відповідачці грошові кошти в сумі 11 000 грн, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та строки, визначені договором. Згідно з п. 1.3 договору, строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної річної ставки за договором про споживчий кредит. Що є додатком № 1 до договору. Товариство свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі. Відповідачка не виконала умови кредитного договору Станом на дату звернення до суду з позовною заявою заборгованість відповідачки перед позивачем становить 53 295,20 грн та складається з: 8 680,00 грн прострочена заборгованість за кредитом; 44 615,20 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. 21.20.2024 ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу № 21/02/2024, за яким ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до боржників, включно і до [PERSON] за кредитним договором № 3572415 від 01.04.2023. Покликаючись на правові норми ЦК України, просить суд стягнути із відповідачки прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 53 295,20 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Відповідачка відзив на позовну заяву не надала. Рух справи в суді першої інстанції та процесуальні рішення. 10.10.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» в особі свого представника Дудченко Катерини Віталіївни через систему «Електронний Суд» в електронній формі звернулося до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Степченка М.Ю. від 18.10.2024 матеріали указаної позовної заяви передано до Чорнобаївського районного суду Черкаської області для розгляду за підсудністю. Ця справа надійшла до Чорнобаївського районного суду Черкаської області 06.11.2024. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 08.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився. У позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі. Відзив на позовну заяву відповідачкою не поданий. За приписами ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. ІІ. Пояснення сторін. У судовому засіданні відповідачка позов не визнала, просила відмовити у його задорволенні повністю. Пояснила, що дійсно 01.04.2023 отримала кошти в кредит, які повернула у травні 2023 року. Жодних вимог та претензій від ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНИ" вона не отримувала. Інформація в особистому кабінеті споживача про наявністьзаборгованості відсутня. Додаткових угод із товариством не укладала. Після отримання позовноїзаяви вона телефонувала представнику позивача - Дудченко К.В. з метою укладення мирової угоди. Представниця повідомила, що відмовиться від позовоу за умови сплати заборгованості одним платежем 19 000 грн, а наступного дня повідомила про необхідністьсплати 26 000 грн. Вона не має таких коштів. Просить відмовити у позові. ІІІ. Мотивувальна частина рішення Між сторонами виник спір щодо неналежного виконання відповідачкою зобов`язань за договором споживчого кредитування. Застосовані норми права . Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до частини 2 статті 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За приписами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями ч. 1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За правилами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частинами 1, 2 статті 640 ЦК України унормовано, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Згідно статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Положеннями статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ч. 1 ст. 1050 ЦК України та згідно з вимогами статей 526, 527, 530 ЦК України банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором. Статтею 19 Закону «Про споживче кредитування встановлена черговість погашення вимог за договором про споживчий кредит. Так, у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями ст. 625 ЦК України унормовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Нормами ч. 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, оцінка суду. Суд установив укладення 01.04.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА Україна» та відповідачкою Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3572415 (а.с. 26-44, 61). Цей договір укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію». Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачкою таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком. Відповідачка була ознайомлена із Правилами надання котів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» (а.с. 13-44), Паспортом споживчого кредиту (а.с. 49-51) у яких міститься інформація щодо орієнтовної вартості кредиту, порядку та строків повернення кредиту, розміру та порядку нарахування процентів. Відповідно до п. 1.2. Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №\~3572415 від 01.04.2023 на умовах, встановлених договором, Товариство зобов`язалося надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту 11 000 грн. Пунктом 1.3 встановлений строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. У пункті 1.4 сторони договору дійшли згоди про те, що стандартна процента ставка становить 2,00% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього Договору. Знижена процентна ставка становить 0,02% в день та застосовується на таких умовах. Якщо Клієнт до 01.05.2023 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перерахована за зниженою процентною ставкою У випадку невиконання клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах. Також 01.04.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачкою укладений додаток № 1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3572415 від 01.04.2023, у котрому визначений графік погашення кредиту, строк обов`язкових платежів за сумою кредиту, загальна вартість кредиту та реальна річна процентна ставка за договором (а.с. 46). Укладення Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3572415 від 01.04.2023 та отримання коштів в розмірі 11 000 грн у кредит відповідачка визнає, що на підставі положень ст. 82 ЦПК України звільняє відповідача від доказування. Судом досліджений розрахунок заборгованості за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3572415 від 01.04.2023 за період із 01.04.2023 по 21.02.2024, складений ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (а.с. 57-68). Відповідно до цього розрахунку, позивачем вказано про сплату відповідачкою коштів у рахунок виконання умов Договору № 3572415 від 01.04.2023 в загальній сумі 12 440 грн. Сплату коштів у строк та розмірі, зазначеному в розрахунку підтвердила відповідачка у судовому засіданні. Товариством первісним кредитором були зараховані сплачені відповідачкою кошти таким чином: - \~ \~ \~ \~платіж 06.05.2023 в розмірі 1 440,00 грн, як проценти за користування кредитом, - \~ \~ \~ \~платіж 17.05.2023 в розмірі 2 320 грн, як погашення тіла кредиту, - \~ \~ \~ \~платіж 17.05.2023 в розмірі 8 680 грн як проценти за користування кредитом. Доказів про здійснення інших платежів для виконання умом Договору № 3572415 від 01.04.2023 відповідачкою не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком. Суд не погоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості та розміром заборгованості з наступних підстав. Пунктом 1.4 встановлена стандартна процентна ставка 2 % в день, знижена процентна ставка 0,02% застосовується у разі якщо клієнт до 01.05.2023 або протягом трьох календарних днів (до 03.05.2023) сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу. Перший платіж був здійснений відповідачкою 06.05.2023, тому знижена процентна ставка не застосовується. Суд критично оцінює положення п. 4.6 Договору № 3572415 від 01.04.2023 у частині черговості погашення вимог за договором про споживчий кредит у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором, адже ці умови суперечать положенням ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування» та відповідно до вимог ст. 203, 204 ЦК України є недійсними. Так, саном на 06.05.2023 відповідачка зобов`язана була сплатити проценти за користування кредитом за період із 01.04.2023 по 06.05.2023 в розмірі 7 920,00 грн (11 000 грн * 2 % * 36 дні). Суд зараховує сплачені відповідачкою 06.05.2023 кошти в сумі 1 440,00 грн, у відповідності до положень ст. 19 Закону «Про споживче кредитування» як прострочена до повернення сума кредиту. Отже, розмір заборгованості за тілом кредиту становить 9 560,00 грн, сума заборгованості за процентами за користування кредитом 7 920,00 грн, а всього 17 180,00 грн. 17.05.2023 відповідачкою сплачено 11 000 грн. Станом на 17.05.2023 відповідачка зобов`язана була сплатити проценти за користування кредитом за період із 07.05.2023 по 17.05.2023 в розмірі 1 912 грн (9 560,00 грн * 2 % * 10 дні), а всього за період із 01.04.2023 по 17.05.2023 19 392,00 грн, із яких: 9560,00 грн тіло кредиту, 9832,00 грн проценти. Суд зараховує сплачені 17.05.2023 відповідачкою кошти в сумі 11 000,00 грн, у відповідності до положень ст. 19 Закону «Про споживче кредитування» як прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом. Отже, станом на 17.05.2023 розмір непогашеної заборгованості становить 9 832,00 грн (19 392,00 грн 9 560,00 грн), котра за своєю правовою природою є непогашеною сумою процентів за користування кредитом. Ураховуючи вказані правові норми та здійснений судом розрахунок, суд дійшов висновку про наявність у відповідачки боргу перед ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» за Договором № 3572415 від 01.04.2023 в сумі 9 832,00 грн. Судом установлено, що 21.20.2024 ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений договір факторингу № 21/02/2024, за яким ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до боржників, включно і до [PERSON] за кредитним договором № 3572415 від 01.04.2023. Набуття права вимоги позивачем до відповідачки підтверджується дослідженим судом у судовому засіданні Договором факторингу № 21/02/2024 від 21.20.2024 (а.с. 71-81), витягом із Реєстру боржників до договору факторингу (а.с. 81), Актом приймання-передачі Реєстру боржників від 21.02.2024 до договору факторингу (а.с. 83), котрі містять підписи та печатку ТОВ «ЛІНЕУРА» та ТОВ «ВК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», платіжною інструкцією № 75443 від 21.02.2024 про здійснення позивачем оплату за відступлення права вимоги згідно договору факторингу (а.с. 84). Суд урахував, що відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 4 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 зроблено висновок, що «відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення частини першої статті 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається». Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2018 року в справі № 243/11704/15-ц. Отже, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Як було встановлено судом, розмір заборгованості відповідачки перед первісним кредитором - ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» за Договором № 3572415 від 01.04.2023 становить - 9 832,00 грн, а тому саме така сума боргу можу бути стягнута з відповідачки на користь позивача. За вказаних обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні з позовом сплачений судовий збір у розмірі 2 422,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 04.10.2024. Ураховуючи часткове задоволення позовних вимог на суму 9 832,00 грн, суд стягує із відповідачки на користь позивача судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 446,93 грн. \~ \~ \~ \~Покликаючись на положення статей 259, 263-265 ЦПК України, суд

Outcome: partial