Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

05 листопада 2024 року заявники [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з спільною заявою про розірвання шлюбу. В обґрунтування заяви вказують, що 18 листопада 2006 року між ними було укладено шлюб, про що виконкомом Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області зроблено відповідний актовий запис №31 від 18 листопада 2006 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . Від шлюбу у них є донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] . Заявники зазначили, що причиною звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу стали обставини, при яких сімейне життя у них не склалося, між ними постійно виникали розбіжності та непорозуміння, що призвело до погіршення відносин та розладу в сім`ї. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені, шлюб носить тільки формальний характер. Крім того заявниками укладено договір, щодо батьківських прав та визначення місця проживання дитини. На підставі викладеного, просять суд розірвати укладений між ними шлюб. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 листопада 2024 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку окремого провадження та призначено розгляд справи. В судовому засіданні 10 грудня 2024 року: Заявники [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, до заяви додані клопотання, згідно яких заявники просять провести розгляд заяви у їх відсутності, вимоги викладені в заяві підтримують в повному обсязі. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що видано 18 листопада 2006 року виконкомом Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що зроблено відповідний реєстраційний запис за №31 від 18 листопада 2006 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] видане 26 квітня 2007 року виконкомом Невицької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області. Як вбачається з матеріалів справи, подружнє життя між заявниками не склалося через відсутність між ними взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, шлюбних стосунків сторони між собою не підтримують. Між заявниками [PERSON] та [PERSON] 05 листопада 2024 року укладено договір про виховання, визначення місця проживання, виховання та утримання дитини. Суд, заслухавши пояснення заявників, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у ній докази, виходячи з їх належності та допустимості прийшов до наступних висновків. Згідно зі ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.1 ст.24, ст.25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин, і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Судом встановлено, що заявники прийшли до спільної згоди, щодо неможливості подальшого збереження сім`ї та відповідно, щодо необхідності розірвання шлюбу. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам останніх, а збереження сім`ї лише для вирішення інших правовідносин, які виникли між сторонами, та які можливо вирішити іншим самостійним шляхом, суперечить принципу добровільності шлюбу, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. На підставі наведеного,

Outcome: approved