Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

Акціонерне товариство «Акцент Банк» звернулось до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.05.2018 у розмірі 97497,12 гривень, станом на 04.07.2024, яка складається з наступного: 63789,87 гривень - заборгованість за кредитом; 33707,25 гривень - заборгованість по відсоткам; 0,00 гривень - заборгованість штрафами, а також витрати по оплаті судового збору у розмірі 3028,00 гривень. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23.05.2018 відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в Акціонерному товаристві «Акцент-Банк» (надалі АТ «А-Банк») з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Позивач свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов Договору. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, у зв`язку з чим станом на 04.07.2024 утворилась заборгованість у розмірі 97497,12 гривень, яку і просить стягнути позивач. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані для розгляду судді Чорнусі Ю.В. Ухвалою суду від 13.08.2024 відкрито провадження у справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 10.09.2024. У судове засідання 10.09.2024 позивач не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання. Разом із позовною заявою до суду подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, відсутність заперечень проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення судом. Від представника відповідача - адвоката Корольова К.О. на адресу суду 10.09.2024 надійшла заява про відкладення розгляду справи з метою надання часу на ознайомлення з матеріалами справи та складання відзиву на позовну заяву. Розгляд справи відкладено на 09.10.2024 за клопотанням представника відповідача. 01.10.2024 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову Акціонерного товариства «Акцент Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги відповідач обґрунтував тим, що його не було ознайомлено із Умовами та Правилами налання банківських послуг А-Банку. Крім того, відповідач у відзиві зазначає, що Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не містить жодних відомостей про кредитні умови, розмір взятих в кредит коштів (тіла кредиту), розмір відсотків за користування кредитними коштами, відомості про плату за користування кредитом у розмірі подвійної місячної процентної ставки у разі виникнення прострочених зобов`язань (прострочена процентна ставка), розмір пені і штрафів на випадок порушення умов кредитного договору. Підписана позичальником Анкета-Заява не містить положення про те, що Паспорт споживчого кредиту є складовою частиною договору банківського обслуговування. Зазначає, що між відповідачем та позивачем не укладався Договір про споживчий кредит, позивачем не надано підтвердження отримання відповідачем Умов та Правил надання банківських послуг, зі Статутом АТ "А-Банк", з відповідними документами, доданими до позовної заяви відповідач не ознайомлювався. Жодного документу на підтвердження укладення між позивачем та відповідачем угоди про відкриття банківського рахунку і видачі банківської карти в матеріалах справи немає. Разом із відзивом відповідач 01.10.2024 звернувся до суду із заявою про поновлення строку на подання відзиву на позов, у якому просив поновити строк на подання даного відзиву у випадку його пропущення. В обгрунтування зазначив, що представник відповідача - адвокат Корольов К.О. ознайомився з матеріалами справи 12.09.2024, отже останнім днем для подання відзиву на позовну заяву є 27.09.2024. 09.10.2024 представник відповідача - адвокат Корольов К.О. надав на адресу суду заяву про здійснення подальшого розгляду справи за його відсутності та просив виключити відомості про нього як представника у справі. У судове засідання 09.10.2024 з`явився представник відповідача - адвокат Люльченко С.О. Позивач у судове засідання не з`явився. Належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання, про причини неявки до суду не повідомив, клопотання та заяви до суду не подавав. Судом на місці ухвалено відкласти розгляд справи на 28.11.2024 з метою надання часу позивачу для підготовки заперечень. 28.10.2024 на адресу суду від Акціонерного товариства «Акцент Банк» надійшли заперечення, у яких позивач просив задовольнити позовні вимоги, а також розглядати справу за відсутності представника АТ "А-Банк". У запереченнях позивач зазначив, що відповідач в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг (яка разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами складають кредитний договір № Б/Н від 23.05.2018 р.) в А-Банку підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов?язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку. Банком, станом на час укладання договору, надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору. Враховуючи, що законом не встановлений обов?язок кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією, доказом наявності факту виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів» є положення ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 ЦК України, тобто фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією та сплата періодичних платежів. Відповідач сам погодився як з Умовами та Правилами надання банківських послуг, так і з необхідністю самостійного ознайомлення на сайті банку з їх оновленими версіями. Позивач також зазначив, що на підтвердження вірності розрахунку в матеріалах справи наявна банківська виписка, де відображено використання відповідачем кредитного ліміту. Ініціатором встановлення/зміни кредитного ліміту може бути як Банк, так і сам клієнт, та заборгованість виникла в результаті витрачання кредитних коштів, а встановлення кредитного ліміту є лише можливістю їх використання (відповідно до всіх умов договору), а не обов?язком клієнта. На адресу суду 28.11.2024 від представника відповідача - адвоката Люльченко С.О. надійшла заява про надання часу на ознайомлення із запереченнями АТ "А-Банк". Розгляд справи відкладено на 18.12.2024 за заявою представника відповідача, та у зв`язку з відсутністю електроенергії у приміщенні суду. 16.12.2024 від відповідача - Богаченка Д.В. на адресу суду надійшли заперечення, у яких він просить відмовити у задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства "Акцент Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості. Заявлені вимоги відповідач обгрунтовує тим, що при підписанні Анкети-Заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідача не було ознайомлено із вказаними Умовами та Правилами, їх зміст відповідачу невідомий. Вказана Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг позивачем не містить жодних відомостей про кредитні умови, розмір взятих в кредит коштів (тіла кредиту), розмір відсотків за користування кредитними коштами, відомості про плату за користування кредитом у розмірі подвійної місячної процентної ставки у разі виникнення прострочених зобов?язань (прострочена процентна ставка), розмір пені і штрафів на випадок порушення умов кредитного договору. Дані умови є істотними для будь-якого кредитного договору. Посилання позивача на те, що істотні умови договору (процентну ставку за користування кредитними коштами, пені, комісії, штрафів) погоджено між сторонами у Паспорті споживчого кредиту, безпідставні, оскільки підписана позичальником Анкета-Заява не містить положень про те, що Паспорт споживчого кредиту є складовою частиною договору банківського обслуговування. Із долученої до матеріалів справи завіреної копії Паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна карта» неможливо встановити чіткі запропоновані відповідачу умови кредитування, оскільки він розділений на дві змістовні частини - Картка «Універсальна» і Картка «Універсальна Gold».Відповідач також зазначив, що Договір про споживчий кредит між позивачем та відповідачем не укладався, а в Паспорті споживчого кредиту відсутні чітко визначені умови кредитування, які мають бути запропоновані позивачем у разі укладання такого виду договору. Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані Банком в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу. За своїм змістом розрахунок заборгованості є складеним банком розрахунковим документом. У судове засідання 18.12.2024 з`явився представник відповідача - адвокат Люльченко С.О., та просив відмовити у позові. Позивач у судове засідання не з`явився. Належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання, про причини неявки до суду не повідомив, клопотання та заяви до суду не подавав. Повно і всебічно з`ясувавши обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, наявні у справі, суд дійшов таких висновків. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст. 5 ЦПК України). Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч.1 ст. 527 ЦК України). Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Приписами ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України). Положеннями ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України). Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 1055 ЦК України встановлює вимоги до форми кредитного договору, зокрема кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до\~ч.\~ч.\~1,\~2\~ст.\~207\~ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже, особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає й погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Судом встановлено, що 23.05.2018 [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банку» шляхом шляхом підписання Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (а.с. 15). Таким чином відповідач надав свою згоду на те, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розміщеними в рекламному буклеті, становить між сторонами договір про надання банківських послуг. Крім того, шляхом підписання даної Анкети-Заяви відповідач підтвердив ознайомлення з договором про надання банківських послуг та погодився на його умови, примірник договору про надання банківських послуг отримав шляхом самостійного роздрукування з офіційного сайту: www.a-bank.com.ua. У довідці за картами, наданій АТ "Акцент-Банк", міститься інформація про відкриття відповідачу рахунку № [NUMBER] та видачу карток № 5169157307084834, строком дії до жовтня місяця 2021 року (а.с. 17). З довідки за лімітами, виданої АТ "Акцент-Банк" та доданої до позовної заяви, вбачається, що 23.05.2018 відповідачу встановлено кредитний ліміт у розмірі 500.00 гривень, який 29.03.2024 був збільшений до 63800 гривень (а.с. 18). До матеріалів справи доданий витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», Тарифи користування кредитною карткою "Універсальна", "Універсальна GOLD", паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» (а.с. 16, 20-28). Відповідно до п. п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил, після одержання Банком від Клієнта необхідних документів, а також Заяви Банк виконує перевірку наданих документів і приймає рішення щодо можливості встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Клієнт дає свою згоду, на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт надає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання цього Договору є прямою і безумовною згодою Клієнта щодо прийняття будь якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Згідно п. 2.1.1.5.5. Умов та правил клієнт зобов`язаний погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрату платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Пунктом 2.1.1.5.6. Умов та правил встановлено, що клієнт зобов`язаний у разі невиконання зобов`язань за договором на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі Простроченого кредиту та Офердрафта), оплати Винагороди Банку. З наданого банком розрахунку заборгованості відповідача за договором № б/н від 23.05.2018 вбачається, що станом на 04.07.2024 у відповідача існує заборгованість у розмірі 97497,12 гривень, а саме: 63789,87 гривень загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту); 33707,25 гривень загальний залишок заборгованості за процентами (а.с. 6-14). Як вбачається з матеріалів справи позивач у поданих до суду запереченнях зазначає про наявність у матеріалах справи банківської виписки, як первинного документу, який підтверджує використання відповідачем кредитного ліміту. Однак, дослідивши докази, надані позивачем, суд встановив, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують факт перерахування коштів позивачем відповідачу. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно п. 1.6. ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі Закон № 2346-III) в редакції, чинній станом на момент укладення договору, документ на переказ - електронний або паперовий документ, що використовується суб`єктами переказу, їх клієнтами, кліринговими, еквайринговими установами або іншими установами - учасниками платіжної системи для передачі доручень на переказ коштів. Відповідно до\~п.\~22.1.\~ст.\~22\~Закону №\~2346-III\~ініціювання переказу\~здійснюється за\~такими видами\~розрахункових документів: 1)\~платіжне доручення; 2)\~платіжна вимога-доручення; 3)\~розрахунковий чек; 4)\~платіжна вимога; 5) меморіальний ордер. Національний банк України має право встановлювати інші види розрахункових документів. Згідно п. 22.4. ст. 22 Закону № 2346-III під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку. Банки мають забезпечувати фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання. Подання паперових розрахункових документів до банку має здійснюватися клієнтом особисто, якщо інше не передбачено договором. Подання електронних розрахункових документів може здійснюватися клієнтом як особисто на носіях інформації, так і за допомогою наданих йому обслуговуючим банком програмно-технічних засобів, які забезпечують зв`язок з програмно-технічними засобами цього банку. Програмно-технічні засоби з вбудованою в них системою захисту інформації мають відповідати вимогам, що встановлюються Національним банком України (п. 22.5. ст. 22 Закону № 2346-III). Згідно постанови\~Верховного Суду\~у складі\~колегії суддів\~Третьої судової\~палати Касаційного\~цивільного суду\~у справі\~№ №554/4300/16-ц,\~провадження № 61-3689св21\~від 25.05.2021 належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. У постанові від 15.06.2023 у справі № 910/15023/21 Верховний Суд відзначає, що виписки з особового рахунка клієнта банку (банківські виписки з рахунку позичальника) є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.09.2019 у справі № 910/10254/18, від 19.02.2020 у справі № 910/16143/18, від 26.02.2020 у справі № 911/1348/16, від 19.11.2020 у справі № 910/21578/16, постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, від 21.09.2022 у справі № 381/1647/21, від 07.12.2022 у справі № 298/825/15-ц). Отже, виписки з особових рахунків є документом, який суду необхідно оцінити відповідно до вимог процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору, позики або надання фінансової допомоги тощо. Як вбачається з матеріалів справи, позивач не надав суду розрахункові документи, банківські виписки або інші належні докази, які підтверджують факт перерахування коштів відповідачу. Сам по собі наданий суду розрахунок заборгованості за договором № б/н від 23.05.2018 (а.с. 6-14) не може вважатись належним доказом на підтвердження існуючої заборгованості та повинен оцінюватись в сукупності із доказами, які підтверджують факт перерахування коштів відповідачу. Велика Палата\~Верховного Суду\~у п. 81 постанови\~від 18.03.2020\~у справі\~№ 129/1033/13-ц\~(провадження\~№ 14-400цс19)\~зазначила,\~що принцип змагальності забезпечує\~повноту дослідження обставин справи\~та покладає\~тягар доказування\~на сторони.\~Водночас цей\~принцип не\~створює для\~суду обов`язок\~вважати доведеною\~та встановленою\~обставину,\~про яку\~стверджує сторона.\~Таку обставину\~треба доказувати\~таким чином,\~аби реалізувати\~стандарт більшої переконливості,\~за яким\~висновок про\~існування стверджуваної\~обставини з\~урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний\~(див.\~постанови Касаційного\~господарського суду у складі Верховного Суду\~від 2\~жовтня 2018\~року у\~справі №\~910/18036/17,\~від 23\~жовтня 2019\~року у\~справі №\~917/1307/18(пункт\~41)).\~Тобто,\~певна обставина\~не може\~вважатися доведеною,\~допоки інша сторона її\~не спростує\~(концепція\~негативного доказу),\~оскільки за\~такого підходу\~принцип змагальності втрачає сенс\~(див.\~пункт 43\~постанови Касаційного\~господарського суду\~у складі\~Верховного Суду\~від 23\~жовтня 2019\~року у\~справі №\~917/1307/18). У постанові від 27.05.2020 у справі номер 2-879/13 (провадження № 61-10802св18) Верховний Суд зазначив, що сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме, такі належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення його позову. Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах, встановлених процесуальним законом. За таких обставин, враховуючи не надання позивачем належних та допустимих доказів перерахування позивачем відповідачу коштів у сумі 97497,12 гривень на виконання договору № б/н від 23.05.2018, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed