Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 13.09.2024 надійшла позовна заява [PERSON] до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права власності. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що [PERSON] , [INFO] , є чоловіком [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина на частку кватири розташованої [ADDRESS] , загальною площею 62,2 кв.м,, яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06.02.1995 на праві спільної власності із [PERSON] , який є спадкоємцем першої черги після померлої дружини, інших спадкоємців не має. Відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі, після смерті [PERSON] , була заведена спадкова справа № 53457214. Постановою про відмову у вчинені нотаріальних дій від 30.07.2024 [PERSON] , [INFO] , відмовлено у зв`язку із тим, що спадкова справа після смерті [PERSON] , [INFO] , заведена 28.09.2012 приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області, робоче місце якого розташовано у м.Маріуполь, яке знаходиться в зоні активних бойових дій, через, що позивач не надав нотаріусу необхідних документів для вчинення нотаріальних дій. У зв`язку з викладеним просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті дружини [PERSON] , [INFO] , (померлої [INFO] ), право власності на 1/2 частину кватири розташованої [ADDRESS] , кватира 12 Представник позивача надала заяву в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача Маріупольської міської ради Донецької області в судове засідання надав заяву про розгляд справи без участі представника, просив розглянути справу за наявними матеріалами. Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про необхідність задоволення позову, з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є чоловіком [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина на частку кватири розташованої [ADDRESS] , загальною площею 62,2 кв.м,, яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06.02.1995 на праві спільної власності із [PERSON] , який є спадкоємцем першої черги після померлої дружини, інших спадкоємців не має. Довідкою від 01.05.2024 № 916, виданої Комунальним комерційним підприємство "Міське бюро технічної інвертаризації- Маріупольська нерухомість", підтверджується право власності на квартиру за адресою [ADDRESS] , а саме станом на 31.12.2012 зареєстроване ККП "Міське бюро технічної інвертаризації- Маріупольська нерухомість" на приватної, спільної, сумісної власності за [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого державним підприємством по ремонту та експлуатації житлофонду "Житловик" від 06.02.1995 та внесено до реєстраційної книги за реєстраційним номером №35484. Загальна площа квартири складає 62,2 м.кв, з яких житлова площа складає 45,0 м.кв. Відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі, після смерті [PERSON] , була заведена спадкова справа № 53457214. Постановою про відмову у вчинені нотаріальних дій від 30.07.2024 [PERSON] , [INFO] , відмовлено у зв`язку із тим, що спадкова справа після смерті [PERSON] , [INFO] , заведена 28.09.2012 приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області, робоче місце якого розташовано у м.Маріуполь, яке знаходиться в зоні активних бойових дій, через, що позивач не надав нотаріусу необхідних документів для вчинення нотаріальних дій. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності у разі , якщо це право не визнається іншою особою, втрачено або відсутній правовстановлюючий документ. Згідно із ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу ч. 1 ст. 1268, ч. 1,5 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи, що доводи позивачів знайшли підтвердження в ході судового розгляду, в зв`язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає за можливе розподіл судових витрат по даній справі не застосовувати оскільки іншого способу захисту права у позивачів не існує.

Outcome: approved