Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання спільної для сторін дитини, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що позивачка із відповідачем перебувала у шлюбі з 8 липня 2000 року, який був розірваний на підставі рішення суду від 26 квітня 2011 року. Від шлюбу сторони мають повнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , на утримання якого після розлучення сторін стягувались аліменти до досягнення сином повноліття. Після досягнення повноліття син сторін продовжує навчання ВСП «Гірничо-електромеханічному фаховому коледжі Криворізького національного університету» на денній формі навчання на 3-му курсі, тому потребує матеріальної допомоги від свого батька на своє утримання на час навчання, оскільки не має самостійного доходу. При цьому позивачка, з якою проживає [PERSON] , [INFO] , отримує мінімальну заробітну плату, чого не вистачає для навчання сина сторін. Натомість, відповідач офіційно працює, отримуючи зарплату, не маючи інших утриманців, тому в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання сина на навчання. На підставі викладеного вмотивування просила суд стягувати з [PERSON] на свою користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів на утримання повнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , на час навчання, до 30.06.2026 року, але не більш ніж до досягнення 23 років, починаючи з дня подання позову до суду, допустивши негайне виконання рішення суду. Позивачка, [PERSON] , до судового засідання не з`явилась, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи, надавши заяву з проханням розгляд справи провести за її відсутності, задовольнивши заявлені вимоги повністю. Відповідач, [PERSON] , до судового засідання не з`явився повторно за невідомих суду причин, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи належним чином. 3-я особа, [PERSON] , до судового засідання також не з`явився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи належним чином. За ч. 1 ст. 223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому суд вказує, що підстави для відкладення розгляду справи за ст. 223 ЦПК у даному випадку відсутні, тому суд вирішив справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши письмові матеріали, вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Перебування сторін у шлюбі з 8 липня 2000 року по 6 травня 2011 року підтверджується рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 квітня 2011 року, яке набуло чинності 6 травня 2011 року, про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . При цьому на підставі свідоцтва про шлюб, виданого 12 жовтня 2012 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 786, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружились, внаслідок чого дружині було присвоєно прізвище [PERSON] . Натомість, згідно із свідоцтвом про народження, виданим 14 листопада 2006 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1277 від 14.11.2006 року, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , батьками якого зазначено [PERSON] та [PERSON] . Реєстрація [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю, [PERSON] , в [ADDRESS] підтверджується відомостями довідки № 3 від 05.11.2024 року Криворізької об`єднаної міської довідково-інформаційної служби. У свою чергу за довідкою від 5 листопада 2024 року № 332 ВСП «Гірничо-електромеханічний фаховий коледж Криворізького національного університету» вбачається, що [PERSON] , [INFO] , навчається у зазначеному навчальному закладі на денній формі навчання на 3-му курсі в групі ОМЛ-22 1/9, навчання якого за планом з 1 вересня 2022 року по 30 червня 2026 року. На підставі ст. 199 Сімейного кодексу України (далі - СК), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 (двадцяти трьох) років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. На підставі ч. 1 ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд зауважує, що відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року N 3, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд встановив на підставі вивчених доказів, що повнолітній [PERSON] є сином відповідача, продовжуючи навчання на денній формі після досягнення 18 років у ВСП «Гірничо-електромеханічному фаховому коледжі Криворізького національного університету», не маючи самостійного доходу, через що він потребує матеріальної допомоги від свого батька на час навчання. В свою чергу відповідач, будучи працездатним, таку допомогу своєму синові надавати може, внаслідок чого [PERSON] повинен сплачувати аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , на час навчання сина. Суд зазначає, що за ч. 1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Так за ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить 3028 грн. Таким чином на підставі наведених доводів, суд вважає, що заявлений позов [PERSON] до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, підлягає задоволенню шляхом стягнення з [PERSON] щомісячно аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів відповідача. Суд при цьому зауважує, що за змістом ст. 199, 200 СК за рішенням суду аліменти стягуються саме на повнолітніх дочку, сина, тому суд позбавлений можливості проводити стягнення аліментів на навчання на користь саме того з батьків, з ким проживає дочка, син, які продовжують навчання. На підставі ст. 141 ЦПК з відповідача на користь держави підлягає стягненню також судовий збір у сумі 1211,20 грн., від сплати якого за законом позивачку звільнено. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved