Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом до Територіальної громади міста Полтави в особі Полтавської міської ради про визнання права власності на спадкове майно. Заявлені вимоги вмотивовані тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: на гараж, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку на якій він розташований, площею 0,0022 га, кадастровий номер №5324085201:01:001:0259, з цільовим призначенням для індивідуального гаражного будівництва. З заявою про прийняття спадщини вона звернулася до нотаріуса у встановлений законом строк, та отримала свідоцтво про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на гараж їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю на нього правовстановлюючих документів. За таких обставин вона вимушена звернутися до суду із зазначеним позовом, та просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка на гараж, який розташований за адресою: [ADDRESS] ,на земельній ділянці, кадастровий номер №5324085201:01:001:0259, який відповідає наступним характеристикам , гараж літ. «А-1», загальною площею 19,6 м.кв., погріб літ «а». Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 14.03.2024 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін про дату, час і місце судового засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою суду від 10.04.2024 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державну інспекцію архітектури та містобудування України. Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 12.06.2024 року було закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 02.04.2024 року, від представника Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому Полтавська міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради заперечує щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що до позовної заяви не додано ні висновку технічного стану будівлі, складеного БТІ, ні звіту про результати обстеження згідно до Порядку проведення обстеження прийнятих в експллуатацію об`єктів будівництва від 12.04.2017 року №257. Крім того, посилались на те, що якщо спадкодавцем булоздійснене самочинне будівництво, до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали , обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. У зв`язку з цим прохали суд відмовити в задоволенні позову [PERSON] (а.с. 25-28). 22.05.2024 року від представника третьої особи Державної інспекції архітектури та містобудування України надійшли письмові пояснення по справі, в яких представник прохала суд відмовити в задоволенні позову, оскільки спадкодавець за своє життя не оформив право власності на гараж, не набув такого права власності, що підлягає обов`язковій державній реєстрації, то спірне майно (гараж)не може входити до складу спадщини. 11.06.2024 року від представника відповідача - Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради надійшли додаткові пояснення по справі,згідно яких вказали, що Полтавська міська територіальна громада в особі Полтавської міської ради в спірних правовідносинах з позивачем не перебуває, жодними своїми діями чи бездіяльністю не створювала порушення, невизнання чи оспорювання прв позивача, у ому числі і права позивача на спадкування. Прохали відмоивти в задоволенні позову, оскільки відсутній звіт про технічне обстеження об`єкта , що підтверджує можливість його надійної та безпечної експлуатації. 11.12.2024 року представник позивача долучила до матеріалів справи копію витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва №223-24 від 06.03.2024 року, з виправленою помилкою. (а.с.114-118). Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. (а.с.119). Представник відповідача -Територіальної громади в особі Полтавської міської ради в судове засідання не з?явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, прохав в задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у відзиві. (а.с.120). Представник третьої особи -Державної інспекції архітектури та містобудування України, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. (а.с.74). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . (зворот а.с.4). Після його смерті, 26.01.2024 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу, Пусан Т.В., на ім`я позивача [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 0,0022 га, кадастровий номер 5324085201:01:001:0259, цільове призначення: для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, розташованої за адресою: Полтавська область, Полтавський район,с.Супрунівка, що належала спадкодавцю на праві приватної власності на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯГ №665380, виданого Супрунівською сільською радою Полтавського району Полтавської області 21.12.2006 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державний актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010654600297. (а.с.7). Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0022 га, кадастровий номер 5324085201:01:001:0259. (зворот а.с.7). Однак, до складу спадкового майна не увійшов гараж, що розташований на вищевказаній земельні ділянці. Постановою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Пусан Т.В. від 25.01.2024 позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний гараж, так як не було надано документів, що посвідчують право власності спадкодавця на це майно (а.с.9). Відповідно до технічного паспорту, виготовленого станом на 06.03.2024 року, ФОП [PERSON] , нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] ,відповідає таким характеристикам: гараж «А-1», загальною площею 19,6 кв.м. (с.а.с.11,12). Відповідно до витягу з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва та звіту про проведення технічного обстеження від 06.03.2024 року встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації гаража, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці з кадастровим номером 5324085201:01:001:0259. Рік побудови гаража 1991. (а.с.116-118). Відповідно до архітектурно будівельного висновку про технічний стан гаража, що знаходиться по [ADDRESS] , технічний стан основних конструктивних елементів будівлі задовільний. Гараж (літ. А) з погребом (літ.а) згідно технічного паспорта придатні для подальшої експлуатації за призначенням. (а.с. 107). Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону, або незаконність набуття не встановлена судом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя , хто його пережив та батьки. Згідно з ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п. 6 абз. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в по господарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Відповідно до статті 2\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із частиною четвертою\~статті 3 зазначеного Закону\~речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України\~закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України\~акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення». (втратила чинність). Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.10.2020 у справі № 623/214/17. За таких обставин, оскільки на момент побудови спірного гаражу в 1991 році законодавством не було передбачено обов`язкової державної реєстрації права власності на нього, збудований об`єкт відповідає цільовому призначенню земельної ділянки, яка належала на праві власності спадкодавцю, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] .

Outcome: approved