Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Бабій Л.В. звернулася з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в офіційному шлюбі, зареєстрованому 15.09.2006 міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 2 Харківського обласного управління юстиції, про що було зроблено відповідний актовий запис № 1374. Від шлюбу у них народилась донька [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 11.03.2009 відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції. 03.08.2012 рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова по справі № 2035/6115/2012, провадження № 2/2035/2000/2012, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , було розірвано. Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 04.09.2012 по справі № 2035/6114/2012, провадження № 2/2035/1999/2012, з позивача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 10 липня 2012 року, і до її повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відділом державної виконавчої служби Дворічанського районного управління юстиції Харківської області 30.01.2013 відкрито виконавче провадження за № 36286044 про примусове виконання вказаного судового рішення про стягнення аліментів на утримання доньки. 31.05.2023 постановою заступника начальника Великобурлуцького відділу державної виконавчої служби у Куп`янському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в рамках вищевказаного виконавчого провадження, звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи позивача. Крім того, 29.06.2014 позивач [PERSON] вдруге одружився, уклавши шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований відділом ДРАЦС реєстраційної служби Дворічанського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис:№ 13. Від шлюбу у них народилась донька [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 04.02.2016 виконавчим комітетом Тавільжанської сільської ради Дворічанського району Харківської області. Заочним рішенням Дворічанського районного суду Харківської області від 14.03.2019 по справі № 618/55/19, провадження № 2/618/45/19, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно судового наказу Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.09.2023 по справі № 638/9185/23, провадження № 2-н/638/935/23, з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подачі заяви 03.08.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Великобурлуцьким відділом державної виконавчої служби у Куп`янському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 23.04.2024 відкрито виконавче провадження за № 74824824 про примусове виконання вказаного судового наказу про стягнення аліментів на утримання молодшої доньки. 23.05.2023 постановою державного виконавця Великобурлуцького відділу державної виконавчої служби у Куп`янському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в рамках вищевказаного виконавчого провадження звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи позивача. Загалом за вищевказаними судовими рішеннями з позивача [PERSON] стягуються аліменти на утримання двох дітей у розмірі: 1/3+1/4=7/12 частин заробітку (доходу), що у відсотковому співвідношенні складає 58,3%. Позивач також зазначає, що різний розмір аліментів, який стягується на користь відповідачів [PERSON] та [PERSON] , ставить дітей в нерівне становище. На сьогоднішній день позивач [PERSON] проходить військову службу в Збройних Силах України. За період з грудня 2023 року по червень 2024 року, розмір його грошового забезпечення з грудня 2023 року по березень 2024 року склав 242 940 грн 42 коп, з яких половина утримується військовою частиною, на оплату аліментів. Позивач зазначає про погіршення свого фінансового становища, у зв`язку зі зміною сімейного стану, початком війни, необхідністю змінити місце проживання та із скрутним фінансовим становищем його матері та вітчима. Його заробітної плати не вистачає, для повної оплати аліментів за рішеннями суду про стягнення аліментів на користь відповідачів, утримання батьків, задоволення власних потреб. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12.09.2024 провадження у вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10.12.2024 здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача адвокат Бабій Л.В. подала до суду заяву в якій просить розгляд справи провести за відсутності позивача та його представника, позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції та викликом через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України. Відзиву на позов [PERSON] не надали. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що у справі достатньо документально підтверджених даних про спірні правовідносини сторін, а також, що сторони належним чином повідомлені про місце, дату і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України. Зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд застосовує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та відповідну практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03) від 03.04.2008 року та «Олександр Шевченко проти України» (Заява № 8371/02) від 26.04.2007 року. Передбачене частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» («Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989 року). Суд, оцінюючи, належність, допустимість й достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступних висновків. Позивач [PERSON] \~та відповідач\~ [PERSON] \~перебували в\~офіційному шлюбі,\~зареєстрованому 15.09.2006\~міським відділом\~реєстрації актів\~цивільного стану\~№ 2\~Харківського обласного\~управління юстиції,\~про що\~було зроблено\~відповідний актовий\~запис №\~1374. Від шлюбу у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 04.09.2012 по справі № 2035/6114/2012, провадження № 2/2035/1999/2012, з позивача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 10 липня 2012 року, і до її повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, 29.06.2014 позивач [PERSON] вдруге одружився, уклавши шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований відділом ДРАЦС реєстраційної служби Дворічанського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис:№ 13. Від шлюбу у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Згідно судового наказу Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.09.2023 по справі № 638/9185/23, провадження № 2-н/638/935/23, з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] , було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подачі заяви 03.08.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Загалом за вищевказаними судовими рішеннями з позивача [PERSON] стягуються аліменти на утримання двох дітей у розмірі 58,3% його заробітку (доходу). На сьогоднішній день позивач [PERSON] проходить військову службу в Збройних Силах України. За період з грудня 2023 року по червень 2024 року, розмір його грошового забезпечення з грудня 2023 року по березень 2024 року склав 242 940 грн 42 коп. Позивач [PERSON] зазначає, що вимушений фінансово допомагати матері та вітчиму, у зв`язку з їхнім скрутним становищем та тим, що останні є внутрішньо переміщеними особами, відповідно до довідки від 13.04.2023 за № 6327-5002707751 та № 6327-5002707784 адже проживали та були зареєстровані в с. Тавільжанка, Куп`янського р-н, Харківської обл., яке знаходиться під окупацією, тому на даний час, мати та вітчим позивача [PERSON] проживають в орендованій квартирі у м. Харкові. Однак позивачем до суду не надано належних та допустимих доказів, на підтвердження факту та розміру такої допомоги. Суд звертає увагу, що вказані особи є пенсіонерами та відповідно до довідок про доходи № 3779 5978 0873 1710 від 21.07.2024 за період з 01.08.2023 по 30.06.2024 (щодо матері позивача) та № 0489 4942 6482 1492 від 24.07.2024 за період з 01.07.2023 по 30.06.2024 (щодо вітчима позивача) сукупно отримали пенсію за віком у розмірі 64039,15 грн. та отримують пенсійні виплати постійно до теперішнього часу. Також позивачем не надана до суду інформація, щодо отримання його матірю та відчимом грошових виплат для внутрішньо переміщених осіб, заяв вказаних осіб, що вони потребують матеріальної допомоги, відомостей про їх дійсний фінансовий стан тощо. Також позивачем до суду не надана інформація про наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Позивач [PERSON] зазначає також, що він вимушений нести додаткові витрати на придбання спецодягу, спецречей та не завжди може себе забезпечити необхідним, оскільки його заробітної плати не вистачає на сплату аліментів в повному обсязі, оренди, допомогу матері і вітчиму, їжу, засоби гігієни, придбання спец речей тощо. Однак, відповідно до приписів ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища саме платника, аліментів, а не інших осіб, може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При цьому позивач не надав до суду доказів погіршення власного матеріального становища, натомість зазначив про свою незгоду із загальним розміром аліментів та різницею у розмірах аліментів, які стягуються на користь відповідачів та ставлять його дітей в нерівне становище. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Суд погоджується із твердженням позивача, що різниця у розмірах аліментів (1/3 та 1/4 частин заробітку (доходу) позивача), які стягуються на користь відповідачів є суттєвою та ставить його дітей у нерівне становище. При цьому, підчас судового розгляду не встановлено та заявником не доведено, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дітей, тому у суду, на теперішній час, відсутні фактичні та правові підстави для істотного зменшення розміру аліментів (часток заробітку (доходу), які будуть стягуватися як аліменти на дітей), що підлягає стягненню з платника аліментів, враховуючи всі відомі суду обставини по справі. Відповідно до ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів. Слід зазначити, що посилання позивача на вказані розміри аліментів є помилковим, у зв`язку з тим, що визначення вказаних розмірів відбувається у наказному, а не у позовному провадженні та за заявою уповноваженої особи, з якою проживає дитина (діти), а не боржника - платника аліментів. На думку суду, вказана норма містить вищезазначені мінімальні гарантії дотримання прав дітей на отримання аліментів. Діти позивача [PERSON] , [INFO] (15 років) та [PERSON] , [INFO] (8 років) є неповнолітніми особами. Згідно ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VIII загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. У зв`язку з викладеним, твердження позивача що загальний розмір аліментів, який складає 58,3% частини заробітку (доходу) позивача більший, аніж передбачено законодавством, є помилковим. Суд не вбачає підстав для істотного зменьшення розміру аліментів на дітей, як просить позивач, а саме: з 1/3 до 1/6 частини заробітку (доходу) позивача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] ; з 1/4 до 1/6 частини заробітку (доходу) позивача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] та зменшення загального розміру аліментів на користь двох неповнолідніх дітей з 7/12 частин до рівня 4/12 частин заробітку (доходу) позивача. Натомість суд вважає за необхідне встановити справедливий розмір аліментів на кожну дитину, враховуючи те, що вони виховуються та проживають окремо, кожна зі своєю матір`ю у однаковому справедливому розмірі - 1/4 частина заробітку (доходу) позивача на одну дитину але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, разом - 1/2 частина заробітку (доходу) позивача. Також суд зазначає, що відповідачі у разі звернення до суду окремо один від одного відповідно до чинної редакції ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України також мали б право на отримання судових рішень - судових наказів про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - 1/4 частини заробітку (доходу) позивача але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, всього - 1/2 частини заробітку (доходу) позивача. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] не доведено у повному обсязі та не надано докази на підтвердження обставин, викладених у позові та не доведений факт істотного погіршення матеріального або сімейного стану позивача, погіршення здоров`я позивача та існування інших обставин, передбачених Сімейним кодексом України, як підстави для істотного зменшення розміру аліментів на неповнолітніх дітей, а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Слід також зазначити, що часом присудження аліментів на дитину, з метою додержання саме її прав, відповідно до приписів статті 191 СК України, за рішенням суду - є час від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При цьому часом зміни розміру аліментів, зокрема, часом (моментом) його зменшення, враховуючи приоритетність додержання прав дитини у цих правовідносинах та відсутність інших приписів у ст. 192 СК України, є час (момент) набрання законної сили рішенням суду про зміну (зменшення) розміру аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: partial