Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

02.08.2024 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом та просила визнати відмову АТКБ «Приватбанк», що оформлена листом №20.1.0.0.0/7210728/5221 від 12.08.2021року у проведенні реструктуризації заборгованості за кредитним договором протиправною; визнати право за [PERSON] на проведення реструктуризації заборгованості за кредитним договором № КІСWGК00830082 від 23.10.2006 року у відповідності до вимог пункту 7 розділу ІV Закону України «Про споживче кредитування»; зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» провести реструктуризацію заборгованості за кредитним договором № КІСWGК00830082 від 23.10.2006 року у відповідності до вимог пункту 7 розділу ІV Закону України «Про споживче кредитування». І. Позиція сторін у справі. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначила, що між нею АТ КБ "Приватбанк" було укладено кредитний договір № КІСWGK00830082 від 23.10.2006р., відповідно до умов якого, банк надав [PERSON] кошти у сумі 36 200 доларів США. У позивача виникла заборгованість, а тому вона надіслала банку Заяву від 22.07.2021р. про проведення реструктуризації боргу в порядку п. 4 ч. 7 розділу IV Закону України "Про споживче кредитування". Відповідач направив позивачу лист № 20.1.0.0.0/7-210728/5221 від 12.08.2021р., яким відмовив у проведенні реструктуризації з підстав не надання необхідної кількості документів для проведення реструктуризації. Однак, в даному листі банк не повідомив, яких документів не вистачало. З метою встановлення конкретної причини відмови у проведенні реструктуризації, на адресу відповідача надіслано адвокатський запит №25/08/1 від 25.08.2021р., у відповідь на який отримано лист від 28.08.2021р. №20.1.0.0.0/7-210828/3158. з якого вбачається, що відповідач фактично ухилився від надання будь-яких пояснень роз`яснень щодо відсутності документів, які, на думку банку, мали бути надані для проведення реструктуризації кредитної заборгованості. Позивач вважає таку відмову АТ КБ "Приватбанк" протиправною та такою, що порушує право позивача на проведення реструктуризації кредитної заборгованості, позивач зазначає, що банк зловживає своїми правами, обмежує конституційні права позивача, а дії відповідача є такими, що не відповідають засадам добросовісності та розумності. Відповідач, заперечуючи позовні вимоги у відзиві зазначив, що реструктуризація зобов`язань за договором про споживчий кредит - це зміна істотних умов договору про споживчий кредит, що здійснюється кредитодавцем на договірних умовах із споживачем і впливає на умови та/або порядок повернення такого кредиту. 23.04.2021 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» від 13.04.2021 № 1381-ІХ і Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 7, яким передбачено, що зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом. На підставі укладеного 23.10.2006 між АТ КБ "ПриватБанком" та позивачем кредитного договору, у останньої виникли зобов`язання по поверненню кредитних коштів наданих у іноземній валюті, сплаті процентів за користування кредитом у строк з 23.10.2006 по 23.10.2026р. Відповідач вказує, що [PERSON] надіслала заяву про проведення обов`язкової реструктуризації заборгованості за договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, але до своєї заяви вона не долучила документи як іпотекодавця та позичальника, які передбачені підпунктом 4 пункту 7 Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», про що банк їй вказав. Відповідач стверджує, що не заслуговують на увагу доводи позивача про те, що для обов`язкової реструктуризації за Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» від 13.04.2021 № 1381-ІХ виключно має значення відсутність станом на 1 січня 2014 року простроченої заборгованості, адже іншою обов`язковою умовою передбаченою підпунктом 1 пункту 7 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» є наявність непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився), а між сторонами існує спір щодо дострокового стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті. Сама по собі вимога позичальника на підставі пункту 7 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» без дотримання порядку встановленого цим пунктом не є безумовною підставою для реструктуризації зобов`язання за договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, адже реструктуризація - це зміна істотних умов договору про споживчий кредит, що здійснюється кредитодавцем на договірних умовах із споживачем і впливає на умови та/або порядок повернення такого кредиту з урахуванням інших вимог цього пункту. Отже, банк не звертаючи уваги на те, що клієнт постійно має проблеми з виконання зобов`язань мав намір провести реструктуризацію, однак у відповідності з Законом. В Законі України "Про споживче кредитування" чітко передбачено перелік документів, які необхідно надати для проведення реструктуризації. В разі ненадання документів, або надання не в повному обсязі, Банк має право відмовити Клієнту в проведенні реструктуризації. А тому відповідач просить відмовити в позові. ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі. Ухвалою судді від 08.08.2024 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду (а.с.45). 22.08.2024 року представник відповідача направив суду відзив на позовну заяву (а.с.47-54) 30.08.2024 року представник відповідача подав заяву про відкладення судового засідання (а.с.61-62). 30.08.2024 року представник позивача направив суду письмово викладені додаткові пояснення у справі (а.с.66-70). 01.10.2024 року представник відповідача направила суду заяву про відкладення розгляду справи (а.с.75). 29.10.2024 року представник відповідача подала суду заяву про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції (а.с.82-83). 01.11.2024 року ухвалою судді було задоволено клопотання про участь представника відповідача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» Попельнюх Тетяни Іванівни про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (а.с.90-91) Представник позивача в судовому засіданні вимоги заяви підтримав у повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, додаткових поясненнях та доданих до неї доказів. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив позовні вимоги. Суд, заслухавши позицію учасників судового процесу, перевіривши та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. ІІІ Фактичні обставини справи. Встановленим є те, що між [PERSON] та Акціонерним Товариством Комерційний Банк «Приватбанк» було укладено кредитний договір № КІСWGK00830082 від 23.10.2006р., відповідно до умов даного договору, банк надав позичальнику кошти у сумі 36200 доларів США. Кредит надано на споживчі потреби (а.с. 18-21). Також, між банком та Позивачем було укладено договір іпотеки від 23.10.2006р., предметом якого є квартира за адресою [ADDRESS] ., загальною площею 63,5 кв.м., житловою площею 47,1 кв.м. (а.с.25-29). Встановлено, що позивач 22.07.2021 року на адресу відповідача надіслала Заяву про проведення реструктуризації в порядку п. 4 ч. 7 розділу IV Закону України "Про споживче кредитування"(а.с. 30-31). Встановлено, що відповідач на вищевказану заяву направив позивачу лист №20.1.0.0.0/7-210728/5221 від 12.08.2021р., яким повідомив про відмову у проведенні реструктуризації з підстав не надання необхідних документів для проведення реструктуризації (а.с.17). Встановлено, що представник позивача звертався 25.08.2021 року до відповідача з адвокатським запитом з проханням зазначити точний та вичерпний перелік документів, що стали підставою для відмови банку у проведенні реструктуризації (а.с.13). Встановленим є те, що відповідач не надав [PERSON] відповіді із зазначенням інформації про документи, яких не вистачає для проведення реструктуризації. ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Предметом даної справи є визнання протиправною відмову банку у непроведенні реструктуризації заборгованості [PERSON] , яка виникла за договором кредиту від 23.10.2006р. № КІСWGK00830082 та зобов`язання банку провести вказану реструктуризацію відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті». Відповідно до статті 2 Закону України «Про споживче кредитування», передбачено, що метою цього Закону є захист прав та законних інтересів споживачів і кредитодавців, створення належного конкурентного середовища на ринках фінансових послуг та підвищення довіри до нього, забезпечення сприятливих умов для розвитку економіки України, гармонізація законодавства України із законодавством Європейського Союзу та міжнародними стандартами. Стаття 3 Закону України «Про споживче кредитування» визначає, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті. 13 квітня 2021 року Верховною Радою України прийнято Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-IX, який набрав законної сили 23 квітня 2021 року (далі - Закон № 1381-IX). Цим законом внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», а саме Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 7 згідно із Законом від 13 квітня 2021 року № 1381-IX. Відповідно до підпунктів 1-2 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті (далі у цьому пункті - договір), у разі: наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника; відсутності станом на 01 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 01 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 01 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 01 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації; виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку» у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів, для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом «г» частини першої статті 121 Земельного кодексу України. Крім того, вимагається виконання хоча б однієї з таких умов: - предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); - у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки - об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); - предмет іпотеки - нерухоме житлове майно придбавалося повністю або частково за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором, і умовами договору або іпотечного договору передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою розташування житлового нерухомого майна, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); - предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, площа якого не перевищує 250 квадратних метрів, розташованого на зазначеній земельній ділянці, та житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); - предметом іпотеки є садовий будинок, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі). Згідно із підпунктом 3 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Відповідно у заяві про проведення реструктуризації зазначаються: прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) позичальника; найменування кредитодавця (повне або скорочене); інформація про дату укладення договору, яким передбачені зобов`язання, щодо реструктуризації яких подається заява; інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника); інформація про всі наявні у власності позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса); інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання майнового поручителя та про всі наявні у його власності на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса), - у разі наявності майнового поручителя; документи, що підтверджують інформацію, зазначену у заяві (документи про склад сім`ї, про доходи іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя) та членів його сім`ї - на вимогу кредитора), розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя). Закон України «Про споживче кредитування» визначає вичерпний перелік обставин, при яких кредитор має право відмовити у реструктуризації за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» критеріям (незалежно від дати укладення договору), та підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника: - у разі пропуску позичальником строків, на подачу заяви, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим законом (абзац 7 підпункту 3 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»); - у разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів, зазначених у підпункті 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення», кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом (абзац 9 підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»). Заявник несе відповідальність за достовірність зазначеної у заяві про проведення реструктуризації інформації. У разі якщо заявник не зазначив у заяві про проведення реструктуризації об`єкт нерухомого майна, віднесений до об`єктів житлового фонду, що на момент підписання заяви належав на праві власності позичальнику (особі, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майновому поручителю, або заявник зазначив недостовірну інформацію про зареєстроване на момент підписання заяви місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майнового поручителя, або заявник зазначив недостовірну інформацію про фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майнового поручителя, то в разі встановлення однієї з цих обставин судом або в разі підтвердження однієї з таких обставин наявними у кредитора офіційними документами (виданими суб`єктами, уповноваженими відповідно до закону видавати такі документи), це є підставою для відмови у проведенні передбаченої цим пунктом реструктуризації. Відповідно до п. 12 ч. 7 розділу IV Закону України "Про споживче кредитування" днем проведення реструктуризації вважається день отримання кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя або заставодавця у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника, заяви про проведення відповідно до цього пункту реструктуризації. Кредитор зобов`язаний не пізніше 60 днів з дня реструктуризації здійснити всі обчислення, необхідні для проведення реструктуризації, та надіслати позичальнику, поручителю та іншим зобов`язаним за договором особам поштою рекомендованим листом інформацію про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації (включаючи інформацію про всі наявні зобов`язання позичальника за результатами проведення реструктуризації станом на день проведення реструктуризації та новий графік платежів). Також відповідна інформація у письмовому вигляді безоплатно надається зазначеним особам особисто на їхню вимогу. Відповідач, заперечуючи позовні вимоги вказав, що обов`язковою умовою передбаченою підпунктом 1 пункту 7 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» щодо реструктуризації є наявність непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився), а між сторонами існує спір щодо дострокового стягнення заборгованості. Однак, як вбачається з Листа від 12.08.2021р. факт (обставина) наявності спору щодо дострокового стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит не був підставою для відмови в проведенні реструктуризації боргу. Банк чітко зазначив одну єдину підставу для відмови в проведенні реструктуризації - ненадання необхідних документів. При цьому, банк жодним чином не вказав яких необхідних документів не вистачало. Як було встановлено судом, лише під час розгляду даного судового спору, у відзиві на позов, представник відповідача вказав яких документів не вистачало в 2021 році для задоволення заяви позивача про реструктуризацію, а також, у відзиві представник відповідача вказав нову підставу для відмови в реструктуризації, і при цьому, зазначено, що банк не звертаючи уваги на те, що клієнт постійно має проблеми з виконання зобов`язань мав намір провести реструктуризацію. Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що вимоги кредитора про надання документів щодо членів сім`ї позичальника та/або майнового поручителя не надходило, отже документи про доходи членів сім`ї іпотекодавця та розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї майнового поручителя не надавались. Позивач на момент подання заяви не мала жодного члена сім`ї та у будь-якому випадку не могла надати дану інформацію. Позивач надала відомості про своє місце реєстрації і проживання. Наданий витяг із реєстру Білоцерківської територіальної громади є результатом отримання адміністративної послуги, що підтверджує місце проживання позивача на момент подання заяви на проведення реструктуризації кредитної заборгованості та підтверджує склад сім`ї. Встановлено та не спростовано в судовому засіданні, що у позивача відсутнє будь яке інше нежитлове нерухоме майно у власності, окрім предмета іпотеки, що підтверджується Інформаційною довідкою з Реєстру речових прав, яка була додана позивачем до заяви про проведення реструктуризації, також позивачем було додано довідку про доходи, про зареєстрованих осіб і довідку про склад сім`ї (а.с.32-33,34, 35,36-37). Таким чином, позивачем було отримано саме споживчий кредит у сумі 36200 доларів США на придбання квартири за адресою [ADDRESS] площею 63,5 квадратних метрів, яка в подальшому була передана в іпотеку Кредитору, у позивача відсутнє будь яке інше житлове нерухоме майно у власності, предмет іпотеки є єдиним її місцем проживання, позивач є іпотекодавцем свого єдиного місця проживання, а тому на спірні відносини між позивачем та відповідачем розповсюджуються вимоги абзацу 2 пункту 7 Перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування", тобто позивач має право на проведення реструктуризації валютної заборгованості за кредитним договором № КІСWGK00830082 від 23.10.2006р. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 вересня 2023 року у справі № 722/479/22 щодо проведення реструктуризації валютної заборгованості. Судом встановлено, що на момент звернення позивача із заявою про проведення реструктуризації та на час надання банком відповіді на цю заяву, відповідач ніяким чином не повідомив позивачу, які потрібно додати ще документи, із чітко визначеним їхнім переліком. Лише, під час розгляду даного спору в судовому порядку, банк обґрунтував свою відмову та вказав яких документів не вистачало. Суд, також встановив, що позивачем не було зазначено обставин, або недостовірної інформації у її заяві про реструктуризацію заборгованості та позивач подала всі документи згідно вимог підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування». Конституційний Суд України у своєму рішенні від 10 листопада 2011 року у справі № 1-26/2011 вказав, що держава сприяє забезпеченню споживання населенням якісних товарів (робіт, послуг), зростанню добробуту громадян та загального рівня довіри в суспільстві. Разом з тим споживачу, як правило, об`єктивно бракує знань, необхідних для здійснення правильного вибору товарів (робіт, послуг) із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів щодо їх придбання, які нерідко мають вид формуляра або іншу стандартну форму (частина перша статті 634 Кодексу). Отже, для споживача існує ризик помилково чи навіть унаслідок уведення його в оману придбати не потрібні йому кредитні послуги. Тому держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Тим самим держава одночасно убезпечує добросовісного продавця товарів (робіт, послуг) від можливих зловживань з боку споживачів. Враховуючи принцип розумності, який передбачає добросовісність зовнішнього прояву поведінки учасника цивільних відносин з точки зору правомірності, обґрунтованості, доцільності такої поведінки, а також можливості передбачення таким учасником обставин, які можуть вплинути на його права та обов`язки інших учасників цивільних відносин, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач, відмовивши у проведенні реструктуризації з підстав неподання необхідних документів, не обґрунтував свою відмову та не вказав, яких саме документів не було додано позивачем. Отже, відмова відповідача [PERSON] у проведенні реструктуризації з означених підстав є неповною і незрозумілою для споживача, та лист/відмову від 12.08.2021р. можна вважати такою, що вона відтерміновує на невизначений час дії щодо реструктуризації боргу, а тому за заявленим способом захисту підлягають поновленню права позивача шляхом зобов`язання відповідача вчинити дії, а саме провести реструктуризацію відповідно до закону. Відповідно до приписів ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Враховуючи викладене та

Outcome: partial