Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обгрунтування позивач посилається на те, що вони з відповідачем по справі проживали в зареєстрованому шлюбі. В шлюбі у них народився син [PERSON] [INFO] , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Вона працює в страховій компанії «УНІКА», де отримує заробітну плату в сумі 10000,00 грн., інших доходів немає. Її коштів не вистачає на утримання дитини, для забезпечення його всім необхідним. Відповідач працює ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» офіційно, де отримує заробітну плату, яку витрачає на особисті потреби. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина надає частково, нерегулярно або в недостатньому об`ємі. В добровільному порядку врегулювати спір не вдалося. Відповідач фізично здорова, молода, працездатна людина, інших утриманців немає. А тому вважає, що він має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/3 частки від всіх видів його доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Короткий зміст відзиву на відзив: 28.08.2024\~року від\~представника відповідача\~поступив відзив\~на позовну\~заяву,\~в якому\~зазначено,\~що відповідач\~розуміє свій\~обов`язок сплачувати\~аліменти та\~не має\~наміру від\~нього ухилятися,\~проте не\~погоджується з\~вимогою про\~сплату аліментів\~у розмірі\~1/3\~частки з\~усіх видів\~його заробітку\~(доходу),\~але не\~менше ніж\~50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку до\~досягнення дитиною\~повноліття,\~так як\~не відповідає вимогам чинного законодавства. Розмір аліментів є необґрунтованим та безпідставним. Позивач стверджує, що відповідач матеріальну допомогу на утримання сина надає частково, однак не регулярно або в недостатньому об`ємі. Однак, відповідач стабільно перераховує на рахунок позивача кошти для сина і не ухиляється від свого обов`язку утримувати свою дитину. [PERSON] працює на ПАТ «НАФТОХІМІК ПРИКАРПАТТЯ» на посаді заступника начальника управління з бюджетування та фінансів, що підтверджується довідкою №77 від 22.08.2024 року. З червня 2023 року, а саме з моменту окремого проживання сторін, до грудня 2023 року відповідачем було сплачено кошти на утримання сина на загальну суму 24 950 грн. Також, в період з січня 2024 року до серпня 2024 року, відповідачем сплачено кошти на утримання неповнолітнього сина на загальну суму 55 200 грн. Таким чином, з червня 2023 року по серпень 2024 року відповідачем перераховано 80 150 грн., що підтверджується квитанціями з банку. Крім того, відповідач стабільно оплачує за дитячий садочок сина, що підтверджується квитанціями з банку та які не включені до суми перерахованих позивачу коштів. Відповідач не заперечує того, що як батько він зобов`язаний утримувати дитину включаючи оплату аліментів. Однак при прийнятті рішення про стягнення аліментів просив врахувати вищевикладене, позов задовольнити частково. Стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] - [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Стислий виклад позицій сторін: В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Просив постановити рішення, яким стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/3 частки від доходу відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідач понесені позивачем судові витрати. Представник відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково з підстав зазначених у відзиві на позов. Просила стягувати аліменти з відповідача на користь позивача в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Витрати на правову допомогу просила зменшити до 3500,00 грн. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 31.07.2024 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] проживали в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.7). Від шлюбу в сторін народився син [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8). З витягу № 1023423 УЦНАП Надвіряннської міської ради від 24.07.2024 року та акту обстеження матеріально-побутових умов проживання № 1342 від 29.07.2024 року встановлено, що позивачка [PERSON] разом з неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO] зареєстровані і проживають в [ADDRESS] . (а.с. 9-10). До відзиву відповідачем [PERSON] надано довідка №77 від 22.08.2024 року, проте, що він працює в ПАТ «НАФТОХІМІК ПРИКАРПАТТЯ» на посаді заступника начальника управління з бюджетування та фінансів (а.с. 29). Також відповідач [PERSON] надав копії квитанцій за період з червня 2023 року по грудень 2023 рік, про те, що ним було сплачено кошти на утримання сина на загальну суму 24 950 грн. А також, в період з січня 2024 року до серпня 2024 року, відповідачем сплачено кошти на утримання неповнолітнього сина на загальну суму 55 200 грн. (а.с. 30-58). Сторони під час розгляду справи визнали, що їх спільна дитина проживає разом із матір`ю позивачем у справі. Представником позивача надані медичні виписки [PERSON] , [INFO] , медичної практики «Лелека» з яких встановлено, що в дитини затримка мовного розвитку, потребує лікування та заняття з дефектологом. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права: Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку. Статтею 51 Конституції України\~та статтями\~180,\~191 Сімейного Кодексу України (далі СК) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до\~ст.141 СК\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.ч.1,2\~ст.155 СК\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.ч.1-3\~ст.181 СК\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно\~ст. 182 СК\~до обставин, які суд досліджує при визначенні розміру аліментів на дитину відносяться: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою\~ст.182 СК\~встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1\~ст. 183 СК). При цьому відповідно до ч. 3\~ст.181 СК\~за рішенням суду спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі) здійснюється за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, та змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Тобто спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі) здійснюється за рішення суду, але за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи, що дитина проживає разом з матір`ю, а позивач наполягає на визначенні стягнення аліментів у частці від доходу, суд дійшов висновку про визначення способу стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу), батька. Таким чином суди не вправі виходити за межі позовних вимог та самостійно визначати спосіб стягнення аліментів, оскільки це буде порушенням принципу диспозитивності, визначеного ст. 13 ЦПК України. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі від 04.07.2018 № 490/4522/16-ц. Відповідач визнає обов`язок сплачувати аліменти на утримання дитини, предметом спору є розмір аліментів, який відповідач просить зменшити до 1/4 частини його доходу щомісячно. Згідно ст. 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Так, згідно ч.2 ст.137\~ЦПК за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як встановлено судом, між позивачем [PERSON] та адвокатом Куций О.С. укладено договір про надання правової допомоги № 106 від 26.07.2024. (а.с. 11-12). Згідно із попереднього розрахунку суми судових витрат позивач планує понести судові витрати в сумі 5000,00 грн., а саме: 500,00 грн консультаціяклієнта, 1500,00 грн. за складання позовної заяви, 3 судових засідання по 1000,00 грн. за представництво інтересів в суді (а.с.12). Згідно із квитанцій №041/2023 від 27.07.2024 року за складання процесуальних документів та представлення інтересів в суді позивачем сплачено 5000,00 грн. адвокату Куцому О.С. (а.с. 13). У відповідності до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Висновки суду. Дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, суд прийшов до наступних висновків. Обов`язок відповідача утримувати свою неповнолітню дитину випливає з положень діючого законодавства. При визначенні розміру аліментів суд враховує факт проживання неповнолітньої дитини з матір`ю; вік і здоров`я дитини, затримку мовлення, матеріальний стан позивача, вартість життя на теперішній час та необхідність здійснення витрат як для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, здоров`я дитини, матеріальне становище та стан здоров`я платника аліментів, який є молодою, фізично здоровою людиною, офіційно прецлаштованого, який отримує заробітну плату, інших утриманців немає, а тому суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити частково і стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки з всіх видів його заробітку щомісячно, але не менша 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Щодо посилання представника позивача на затримку мовлення, то суд зауважує, що це різновид розладу спілкування дитини, який вона не відповідає етапам мовного розвитку для дітей свого віку і може вказувати на те, що її мовні здібності розвиваються повільніше, ніж в більшості дітей. Зазначені особливості дитини, на теперішній час враховуються судом при визначені розміру аліментів, та у подальшому у разі відсутності позитивних змін можуть бути підставою для стягнення з батька додаткових витрат на дитину, в порядку ст. 185 СК України. Доказів, які б спростовували вищевикладене, сторонами не надано. Зважаючи на вищевикладені обставини, враховуючи обов`язок обох батьків утримувати спільної дитини, суд вважає об`єктивним та справедливим розмір аліментів на утримання дитини сторін у вигляді 1/4 частини доходу відповідача щомісячно, в межах позовних вимог, і таким, що відповідатиме загальновстановленому розміру аліментів на неповнолітнього сина при визначенні розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) батьків (ч.5 ст.183 СК України). Враховуючи положення ст.191 СК стягнення аліментів слід розпочати з часу пред`явлення позову, а саме з 30.07.2024 року. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] \~про стягнення\~аліментівє обґрунтованими, такими, що відповідають переліченим нормам закону, а тому суд, виходячи із встановлених обставин справи, прийшов до висновку про часткове задоволення позову. На підставі п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу розподілу судових витрат, а тому з врахуванням критерію реальності адвокатських послуг (їх дійсності та необхідності),\~враховуючи складність справи та виконані роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність зменшення їх розміру до 3500.00 гривень. Тому суд\~приходить до\~висновку про\~необхідність відшкодування\~судових витрат\~з відповідача\~ в\~ користь\~позивача у\~розмірі 3500,00\~грн на професійну правничу допомогу. У відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК слід стягнути з відповідача [PERSON] користь держави 1211 грн.20 коп. судового збору. На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 184, 191 СК та

Outcome: partial