Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Львівської обласної прокуратури, у якому просив стягнути із Державного бюджету України на його користь 45 000 гривень відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями. В обґрунтування позову посилався на те, що йому завдана моральна шкода неправомірними діями та бездіяльністю прокуратури та дізнавачів під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №12021142150000172 від 09.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України. Вказане кримінальне провадження було зареєстроване на підставі ухвали слідчого судді Червоноградського міського суду від 25.05.2021 за повідомленням [PERSON] про вчинення відносно останнього на шахті «Надія» (ПрАТ шахта «Надія») кримінального правопорушення у зв`язку з безпідставним недонарахуванням та невиплатою заробітної плати у розмірі 30 880,82 гривень шляхом складання і видачею завідомо неправдивих документів про затвердження колективом бригади коефіцієнта трудової участі, що привело до заниження розміру заробітної плати [PERSON] у вказаному розмірі. Позивач зазначив, що вказане кримінальне провадження знаходиться в стадії досудового розслідування вже більше 3-х років та неодноразово закривалось і такі постанови дізнавача скасовувались як прокурором, так і судом, що свідчить про неефективність досудового розслідування та порушення розумних строків його проведення. Також позивач наголосив, що неправомірні дії відповідачів полягають у неналежному розслідуванні кримінального провадження, затягуванні його, не скеруванні обвинувального акту до суду, що у тому числі унеможливлює повернення позивачу невиплаченої заробітної плати. Він вважає, що внаслідок незаконних, протиправних дій органу досудового розслідування йому було завдано моральну шкоду, яка полягає у тому, що через дії відповідачів позивач змушений переносити негативні емоції та моральні страждання, які призвели до психологічного напруження та розчарування в діях державних органів. Вказані страждання поєднувалися із необхідністю витрачати власний час та зусилля на відновлення прав та захист своїх інтересів, неодноразово оскаржувати таку бездіяльність названих органів і змушувати їх виконувати свої обов`язки на виконання завдань, передбачених ст. 2 КПК України. У зв`язку з наведеним, просив стягнути з відповідача вказану суму моральної шкоди. Ухвалою від 25.06.2024 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Представник Львівської обласної прокуратури подала до суду відзив, у якому заперечувала вимоги, викладені у позовній заяві.\~ Зазначила, що розмір відшкодування моральної шкоди, зазначений у позовній заяві є необґрунтованим та безпідставним. Також представник зауважила, що зі змісту заяви [PERSON] про вчинення кримінального правопорушення вбачається, що заявник не погоджується з розміром нарахованої заробітної плати, а саме з розміром коефіцієнту трудової участі при бригадній організації праці, внаслідок чого йому виплачена заробітна плата в заниженому, на його думку, розмірі в сумі 30 880,82 грн. Разом із тим, досудовим розслідуванням встановлено, що постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 31.03.2020 по справі № 459/3326/19 за позовом [PERSON] до ПАТ Шахта «Надія» у позовних вимогах про визнання незаконним застосування до нього пониження коефіцієнту трудової участі у період з липня 2015 по липень 2016 року, стягнення невиплаченої за цей період в даному розмірі зарплати в сумі 30880,25 грн. було відмовлено. Згідно постанови Львівського апеляційного суду від 23.11.2020 апеляційну скаргу [PERSON] на вказане рішення суду залишено без задоволення. Зазначені рішення суду набрали законної сили. Окрім цього, представник зауважила, що стороною позивача не доведено наявність вини відповідача, а також причинний зв`язок між бездіяльністю та негативними наслідками у вигляді спричинення шкоди. Не надано доказів також і на підтвердження моральної шкоди, характеру, обсягу і тривалості моральних страждань позивача, наявність та істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, причинно-наслідкового зв`язку між діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури та заподіяною позивачу моральною шкодою. Щодо відшкодування шкоди, то представник вважає, що шкода, завдана внаслідок кримінального правопорушення компенсується за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом, що регулюється статтею 1177 ЦК України. Також 23.07.2024 року до суду надійшов відзив представника ГУ НП у Львівській області, яким відповідач заперечив проти позову, посилаючись на те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту протиправності їх дій, факту спричинення моральної шкоди та його розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між цими фактами, оскільки будь-яка протиправна бездіяльність саме цього відповідача відсутня, а докази спричинення моральної шкоди саме в заявленому розмірі відповідачами не подані. Щодо ухвал слідчого судді за результатами розгляду скарг позивача, то відповідач вважає, що це є реалізацією позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінального провадження та не свідчить про порушення прав позивача та, відповідно, не є підставою для відшкодування моральної шкоди. 22.10.2024 представник позивача подав відповідь на відзив, у якому зазначив, що кримінальне провадження у даній справі було закрито ще до подачі позову до суду 30.03.2024. Крім цього, представник позивача зазначив, що не згідний із запереченнями ГУ НП у Львівській області, Львівської обласної прокуратури, вважає їх надуманими, безпідставними та необґрунтованими. Ухвалою суду від 12.11.2024 підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду. Під час розгляду справи представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити, проте в судове засідання, яке відбулося 18.12.2024 не з`явився та подав клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, де також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити. Представник відповідача Львівської обласної прокуратури в судовому засіданні позовні вимоги заперечила в повному обсязі, покликаючись на мотиви, викладені у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Львівській області подала заяву про розгляд справи у її відсутності, де також зазначила, що просить у задоволені позову відмовити у повному обсязі. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали кримінального провадження №12021142150000172 від 09.06.2021, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступного висновку. Судом було досліджено матеріали вищевказаного кримінального провадження та встановлено, що 08.06.2021 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадження № 12021142150000172 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України, на підставі ухвали слідчого судді Червоноградського міського суду яка 08.06.2021 надійшла до Шептицького (Червоноградського) РВП ГУНП у Львіській області про зобов`язання Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області внести відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань по заяві [PERSON] від 11.05.2021 про вчинення адміністрацією «Шахта «Надія» кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України ( т. 1 а. с. 1 КП № 12021142150000172). Зі змісту заяви про кримінальне правопорушення [PERSON] встановлено, що 11.05.2021 [PERSON] звернувся із заявою про вчинене, на його думку, кримінальне правопорушення директором ПрАТ шахта «Надія» щодо навмисного заниження коефіцієнта трудової участі за 2015 рік, що стало наслідком недоплаченої заробітної плати [PERSON] (т. 1 а. с. 15-17 КП № 12021142150000172). Постановою дізнавача СД Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області Бродюка Є. Г. від 15.06.2021 кримінальне провадження №12021142150000172 від 09.06.2021 було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (т. 1, а. с. 66-67 КП№ 12021142150000172 ). Постановою Червоноградської окружної прокуратури від 18.08.2021 було скасовано постанову дізнавача СД Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області Бродюка Є. Г. від 15.06.2021 з вказівкою на те, що рішення про закриття є передчасним, прийняте без проведення у провадженні усіх необхідних та можливих слідчих дій та надані вказівки в порядку, визначеному КПК України (т. 1 а. с. 71 КП № 12021142150000172). Постановою дізнавача СД Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області Бродюка Є. Г. від 17.11.2021 було закрито кримінальне провадження №12021142150000172 від 09.06.2021 у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 175 КК України. Як вбачається із змісту даної постанови, орган досудового розслідування прийшов висновку, що в діях посадових осіб ПрАТ шахти «Надія» відсутній склад кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.175 КК України, оскільки заробітна плата [PERSON] була виплачена в повній мірі, а тому в даній події мають місце цивільно-правові відносини (т. 2 а. с. 211 КП№ 12021142150000172). Постановою прокурора Червоноградської окружної прокуратури від 09.12.2021 було скасовано постанову дізнавача СД Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області Бродюка Є. Г. від 17.11.2021 з вказівкою на те, що досудове розслідування проведено неповно, надані вказівки в порядку, визначеному КПК України (т. 2 а. с. 219 КП № 12021142150000172). Постановою дізнавача СД Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області Бродюка Є. Г. від 31.12.2021 було закрито кримінальне провадження №12021142150000172 від 09.06.2021 у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 175 КК України. Як вбачається із змісту даної постанови, орган досудового розслідування прийшов висновку, що в діях посадових осіб ПрАТ шахти «Надія» відсутній склад кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.175 КК України, оскільки заробітна плата [PERSON] була виплачена в повній мірі, а тому в даній події мають місце цивільно-правові відносини (т. 2 а. с. 223-225 КП№ 12021142150000172). Одночасно встановлено,\~що згідно\~з ухвалою\~ слідчого судді Червоноградського міського суду Львівської області від 22.02.2022 постанову дізнавача СД Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області Бродюка Є. Г. від 31.12.2021 про закриття кримінального провадження було скасовано з підстав, що слідчим після скасування прокурором 09.12.2021 попередньої постанови не виконано вказівок прокурора та не проведено жодної слідчої дії по кримінальному провадженні, не допитано свідків, слідчим не були вичерпані всі можливості отримати додаткові достатні докази вини в скоєнні кримінального правопорушення (т. 2 а. с. 249-250 КП № 12021142150000172). Постановою дізнавача СД Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області Матвійчук Х. від 18.05.2023 було закрито кримінальне провадження №12021142150000172 від 09.06.2021 у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України (т. 2 а. с. 258-263 КП № 12021142150000172). Постановою прокурора Червоноградської окружної прокуратури від 01.08.2023 було скасовано постанову дізнавача СД Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області Матвійчук Х. М від 18.05.2023 з вказівкою на те, що дана постанова винесена передчасно і є необґрунтованою, а надані вказівки в порядку, визначеному КПК України, не виконані (т. 2 а. с. 268-269 КП№ 12021142150000172 ). Постановою дізнавача СД Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області Матвійчук Х. від 30.03.2024 було закрито кримінальне провадження №12021142150000172 від 09.06.2021 у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 175 КК України (т. 3 а. с. 42-46 КП№ 12021142150000172). Ухвалою слідчого судді Червоноградського міського суду Львівської області від 12.09.2024 постанову дізнавача СД Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області Матвійчук Х. від 30.03.2024 про закриття кримінального провадження скасовано з тих підстав, що не в повній мірі досліджено усі обставини, які підлягають дослідженню у даному кримінальному провадженні та досудове розслідування було неефективним (т. 3 КП № 12021142150000172). Крім того, у матеріалах справи містяться копії численних скарг, звернень позивача до відповідачів, щодо стану досудового розслідування кримінального провадження ( а. с. 23-49, 65-108). Позивач вважає, що такими діями відповідачів йому завдано моральну шкоду, яку просить стягнути на його користь з відповідачів. При ухваленні рішення суд керується наступними правовими нормами. Відповідно до\~ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Згідно зі ст.\~56\~Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Статтею 15 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із\~статтею 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним. Відповідно до\~статті 20 ЦК України\~право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі\~статті 1174 ЦК України. Згідно зі\~статтею 1174 ЦК України\~обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або і інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з подальшими змінами до неї (далі постанова ПВСУ № 4 від 31.03.1995 року), звертає увагу судів на те, що відповідно до\~ст. 137 ЦПК\~у позовній\~заяві про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди має\~бути зазначено,\~в чому\~полягає ця\~шкода,\~якими неправомірними\~діями чи\~бездіяльністю її\~заподіяно позивачеві,\~з яких\~міркувань він\~виходив,\~визначаючи розмір\~шкоди,\~та якими\~доказами це\~підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (абз. 1 п. 4, абз. 2 п. 5). Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості. Звертаючись до суду з цим позовом, [PERSON] просив стягнути з Державного бюджету України 45 000 гривень на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок неефективного ведення досудового розслідування та надмірної тривалості кримінального провадження №12021142150000172, посилаючись, зокрема, на те, що, починаючи з 2021 року слідство триває, а винні особи не притягнуті до кримінальної відповідальності. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц зазначено, що у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді. У справах про відшкодування шкоди державою вона бере участь як відповідач через той орган, діяннями якого завдано шкоду. Хоча наявність такого органу для того, щоб заявити відповідний позов до держави Україна, не є обов`язковою. Держава як учасник цивільних відносин у цій справі виступає в особі органів, яких позивач вважає такими, що порушили його права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 зазначила, що надмірна тривалість кримінального провадження здатна призвести до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин; необхідністю відвідування органів досудового розслідування; неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність; підривом репутації тощо. Висновки про відшкодування моральної шкоди, завданої особі надмірною тривалістю досудового розслідування у кримінальному провадженні викладені також у постановах Верховного Суду від 06 березня 2024 року у справі № 398/3747/22, від 11 квітня 2024 року у справі № 335/12338/19, від 22 травня 2024 року у справі № 757/30529/22, від 31 липня 2024 року у справі № 183/960/23, від 30 вересня 2024 року у справі № 201/227/23, від 02 жовтня 2024 року у справі № 554/2588/23, які відповідно до приписів статті 400 ЦПК України підлягають врахуванню. Судом встановлено, що в СД Шептицького РВП ГУНП у Львівській області перебуває кримінальне провадження №12021142150000172 від 09.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.175 КК України. Наразі досудове розслідування у даному кримінальному триває вже понад 3 роки, остаточне рішення не прийнято. Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що постановами Червоноградської окружної прокуратури та ухвалами слідчих суддів Червоноградського міського суду Львівської області були скасовані постанови дізнавачів СД Шептицького (Червоноградського) РВП ГУНП у Львівській області про закриття вищевказаного кримінального провадження. Крім того, варто зауважити, що прокуратурою неодноразово було скасовано прийняті органом досудового розслідування процесуальні рішення у зв`язку з тим, що такі є необґрунтованими, винесені передчасно, а отже, встановлено неправомірність бездіяльності та рішень посадових осіб відповідачів, тому відповідно до\~статті 1174 ЦК України\~позивач має право на відшкодування моральної шкоди, яка виразилась у душевних стражданнях, завданих такою бездіяльністю та рішеннями посадових осіб вказаних державних органів. Безпідставними є доводи відповідачів про те, що оскарження позивачем прийнятих процесуальних рішень органом досудового розслідування під час кримінального провадження в порядку вимог\~КПК України\~ є механізмом реалізації його права на контроль за діяльністю уповноважених осіб, а також, що такі дії не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності та не є підставою для відшкодування моральної шкоди у розумінні\~статті 23 ЦК України, оскільки не є порушенням прав особи. Психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння особі моральної шкоди. При цьому слід виходити з презумпції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (ст.\~3,\~19 Конституції України) і завжди викликає у людини негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. Наведений правовий висновок був висловлений Верховним Судом у постанові від 22.01.2020 у справі №560/798/16-а. Отже, негативні емоції позивача перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з тривалістю досудового розслідування та систематичною протиправною бездіяльністю і незаконними рішеннями посадових осіб відповідачів, а тому безумовно завдали йому моральної шкоди, право на відшкодування якої він має. У зв`язку з наведеним безпідставними є доводи відповідачів щодо відсутності доказів погіршення здоров`я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних страждань. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, судом ураховано тяжкість завданої позивачеві моральної шкоди, глибину, тривалість та характер моральних страждань. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, що відповідає вимогам п. 9 постанови ПВСУ від 31 березня 1995 року № 4. Тому суд вважає, що сума компенсації спричиненої позивачеві моральної шкоди достатньою буде в сумі 10 000,00 гривень. Вимога про відшкодування моральної шкоди у розмірі 45 000 грн. є завищеною, належними доказами, зокрема висновком експерта, не підтверджена, а тому в цілому задоволенню не підлягає. Отже, позов задовольняється частково в межах, зазначених вище. Вирішуючи питання про стягнення судового збору, суд враховує наступне. Згідно частин 1, 6 статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 13 ч. 2 ст.\~3\~Закону України\~«Про судовий\~збір» судовий збір не справляється за подання: позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду. Враховуючи наведене, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, а відповідачами є органи державної влади, позов до яких задоволено частково, в силу вимог статті 141 ЦПК України, судовий збір слід компенсувати за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial