Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі № 442/9179/21 за позовом [PERSON] до Гімназії № 17 Дрогобицької міської ради Львівської області про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення заробітної плати за час незаконного відсторонення, в якій просить стягнути з відповідача на його користь судовий збір в розмірі 5450 грн та 22000 грн витрат на правничу допомогу. В провадженні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до Гімназії № 17 Дрогобицької міської ради Львівської області про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення заробітної плати за час незаконного відсторонення. 27.09.2024 від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, яка вмотивована тим, що 22 лютого 2022 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області йому було відмовлено в задоволенні позовних вимог, а саме у визнанні незаконним та скасування наказу про відсторонення та стягнення заробітної плати за час незаконного відсторонення від роботи. 17 жовтня 2022 року Львівський апеляційним судом було відмовлено в задоволенні апеляційної скарги.? 10 травня 2023 року Верховним Судом у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду було частково задоволено касаційну скаргу та визнано незаконним та скасовано наказ від 05 листопада 2021 року № 103к «Про відсторонення від роботи [PERSON] », виданий директором гімназії №17 Дрогобицької міської ради Львівської області. Рішення в частині стягнення заробітної плати за час незаконного відсторонення від роботи скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. 19 березня 2024 року рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ухвалено стягнути з Гімназії №17 Дрогобицької міської ради Львівської області на користь [PERSON] заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи на підставі наказу від №103к від 05.11.2021 в сумі 223041 (двісті двадцять три тисячі сорок одна) гривня 00 копійок. При цьому, в зазначеному рішенні не вирішено питання про розподіл судових витрат, які були понесені позивачем при розгляді даної справи, а саме судових зборів та витрат на професійну правничу допомогу при підготовці позовної заяви, заяв, апеляційних та касаційних скарг та інших клопотань, наданих представником позивача, що є підставою для ухвалення додаткового рішення суду. В судове засідання учасники справи не з`явились. У зв`язку з неявкою учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини та перевіривши їх доказами, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.02.2022 [PERSON] відмовлено в позові, а саме у визнанні незаконним та скасування наказу про відсторонення та стягнення заробітної плати за час незаконного відсторонення від роботи. 17 жовтня 2022 року Львівський апеляційним судом було відмовлено в задоволенні апеляційної скарги.? 10 травня 2023 року Верховним Судом у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду було частково задоволено касаційну скаргу та визнано незаконним та скасовано наказ від 05 листопада 2021 року № 103к «Про відсторонення від роботи [PERSON] », виданий директором гімназії №17 Дрогобицької міської ради Львівської області. Рішення в частині стягнення заробітної плати за час незаконного відсторонення від роботи скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. 19 березня 2024 року рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ухвалено стягнути з Гімназії №17 Дрогобицької міської ради Львівської області на користь [PERSON] заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи на підставі наказу від №103к від 05.11.2021 в сумі 223041 (двісті двадцять три тисячі сорок одна) гривня 00 копійок. При цьому, в зазначеному рішенні не вирішено питання про розподіл судових витрат, які були понесені позивачем при розгляді даної справи, а саме судових зборів та витрат на професійну правничу допомогу при підготовці позовної заяви, заяв, апеляційних та касаційних скарг та інших клопотань, наданих представником позивача, що є підставою для ухвалення додаткового рішення суду. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з апеляційної та касаційної скарг позивач просив вирішити питання повернення судового збору та витрат на правову допомогу. В матеріалах справи наявні: Свідоцтво про право на зайняття Пересоляком Олександром Сергійовичем адвокатською діяльністю № 21/702, Ордери, Договір про надання юридичних послуг від 31.01.2022 №47, Додаткова угода №1 від 17.03.2022 (до Договору про надання юридичних послуг №47 від 31.01.2022), Квитанція до платіжної інструкції 0.0.2816605555.1 про сплату судового збору в розмірі 1816 гривень, Додаткова угода №2 до Договору про надання юридичних послуг №47 від 31.01.2022р., Акт №1 здачі-приймання наданих послуг за Договором про надання юридичних послуг №47 від 31.01.2022, Акт №2 здачі-приймання наданих послуг за Договором про надання юридичних послуг №47 від 31.01.2022, Акт №3 здачі-приймання наданих послуг за Договором про надання юридичних послуг №47 від 31.01.2022. Квитанція № 1947-9717-4020-0809 від 03.10.2024 про сплату судового збору на суму 90,84 гривні. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати пов`язані із сплатою судового збору та витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу складається з гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п. 48 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79,статтях 84,88,89 ЦПК України. Витрати на правничу допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У відповідності до ст. 26 Закону України „Про адвокатуру і адвокатську діяльність, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Згідно із ч. 3 ст. 27 Закону України „Про адвокатуру і адвокатську діяльність до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 ЦК України. Відповідно до ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст. 632 цього Кодексу ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. Згідно зі статтею 30 Закону України „Про адвокатуру і адвокатську діяльність, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Судом встановлено, що 31.01.2022 між [PERSON] та адвокатом Персоляком Олександром Сергійовичем було укладено Договір про надання правової допомоги. Відповідно до: Акту №1 здачі-приймання наданих послуг за Договором про надання юридичних послуг №47 від 31.01.2022 вартість послуг адвоката становить 5000 грн, Акту №2 здачі-приймання наданих послуг за Договором про надання юридичних послуг №47 від 31.01.2022 становить 6000 грн., Акту №3 здачі-приймання наданих послуг за Договором про надання юридичних послуг №47 від 31.01.2022 становить 8000 грн. Згідно з квитанцією до платіжної інструкції 0.0.2816605555.1 позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1816 гривень та відповідно до квитанції № 1947-9717-4020-0809 від 03.10.2024 позивачем сплачено судовий збір в розмірі 90,84 гривні. З урахуванням наведеного та вимог ст. 141 ЦПК України заява позивача про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню. Відтак з відповідача в користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 19000 грн. та 1906,84 грн. судового збору.

Outcome: approved