Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

ПрАТ «Черкаське хімволокно» в інтересах ВП «Черкаська ТЕЦ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг. Свої позовні вимоги мотивує тим, що на ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» покладений обов`язок забезпечення тепловою енергією населення, організацій та підприємств всіх форм власності. Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку [ADDRESS] здійснюється ВП «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно». Оскільки, в будинку [ADDRESS] встановлений будинковий лічильник загального обліку теплопостачання, то відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі (об`єму) квартири. В квартирі [ADDRESS] встановлено лічильник обліку теплової енергії та гарячого водопостачання, тому згідно п.20 вищевказаних правил плата за послугу вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки. платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Відповідно до п.26 Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою КМУ від 11.12.2019 р.№1182 обсяги спожитої у будівлі гарячої води та обсяги теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) визначаються та розподіляються між споживачами відповідно до Методики розподілу. Типові договори приєднання на дання відповідних послуг згідно вищезазначених постанов КМУ №830 та №1182 опубліковані на офіційному веб-сайті позивача. Порядок укладення, зміни і припинення договорів про надання комунальних послуг будинку регламентовано статтею 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Згідно інформації Управління з питань державної реєстрації № 3043/01.03-01 від 04.05.2023 за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований відповідач за позовом протягом всього спірного періоду. Відповідач фактично споживаючи послуги не надсилав позивачу жодних скарг чи претензій щодо наявності послуг, якості чи кількості їх надання. Це свідчить про те, що позивач надавав відповідачу житлово-комунальні послуги належним чином, а саме: якісно, своєчасно та у повному обсязі. Також, зазначають, що відповідач своєчасно з вересня 2018 року не вносив плату за отримані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, а також не здійснював внески за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка на 01.11.2023 року складає 56006.76 грн., що підтверджується листом-розрахунком по ОР № 40453030. На підставі вищевикладеного, просять стягнути з [PERSON] на їхню користь заборгованість за послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання та внески у розмірі 56006.76 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 8506.85 грн. та 3% річних у розмірі 3399.28 грн., а всього 140547.13 грн. та стягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3028.00 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 лютого 2024 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Заочним рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 04 березня 2024 року позовні вимоги ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» задоволені частково та стягнуто з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» заборгованість за послуги централізованого опалення, водопостачання та Внески у розмірі 20882.01 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 2708.08 грн. та 3% річних у розмірі 895.29 грн., а всього 24 485 грн. 38 коп., а також суму сплаченого судового збору за подачу даної позовної заяви в розмірі 3028.00 грн. 08.04.2024 року відповідач [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із заявою про перегляд заочного рішення від 04.03.2024 року у справі №\~711/943/24. Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 11 квітня 2024 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення прийнято до розгляду та призначено до розгляду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Крім того, ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 15 травня 2024 року скасовано заочне рішення Придніпровського районного суду м.\~Черкаси від 04.03.2024 року по справі. Призначено дану цивільну справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача Поліщук А. в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій просив провести розгляд справи за його відсутності. Також вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи думку сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків. Як визначено в ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація, а послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води. ПрАТ «Черкаське хімволокно» як суб`єкта господарювання з постачання теплової енергії, законодавством визначено виконавцем послуг з централізованого постачання гарячої води. Судом встановлено, що ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» на підставі ліцензії Національної комісії, здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.11.2012 № 374 та рішень Черкаської міської ради № 520 від 24.05.2000 та № 1480 від 31.10.2007 надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку [ADDRESS] . Згідно листа Управлінням з питань державної реєстрації ЧМР № 3043-01-10 від 04.05.2023, за адресою: [ADDRESS] станом на 04.05.2023 зареєстровані [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з 21.09.2020 року. Вказана інформація перевірена та підтверджена судом відповіддю №432166 від 02.02.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру. Таким чином, [PERSON] є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які надає ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» за вищевказаною адресою, а тому, відповідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги», між сторонами виникли правовідносини, які полягають у виконанні споживачем зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати спожитих послуг. Разом з тим суд звертає увагу, що споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Як вбачається з листа-розрахунку по ОР № 40453030, позивачем здійснювались нарахування заборгованості за надані послуги з 01.09.2018, однак, в ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] лише з 21.09.2020, таким чином саме з моменту фактичної реєстрації місця проживання в неї виник обов`язок із оплати житлово-комунальних послуг. Отже, заборгованість відповідача перед позивачем за надані за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.09.2020 по 01.10.2023 становить 20882.01 грн.. Відповідно до п. п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (які були чинними на час спірних правовідносин, але з 01.05.2022 втратили чинність, враховуючи постанову КМУ від 02.02.2022 №85), споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. З моменту надання позивачем споживачам послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» між сторонами виникли правовідносини, які полягають у виконанні споживачем зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати спожитих послуг. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ (в редакції Закону України №2454-VІІІ від 07 червня 2018 року, що чинна з 09 червня 2018 року; введено Закон в дію з 01 травня 2019 року відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ), житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами п.2 ч.1 ст. 5 цього ЗУ). Права та обов`язки споживача визначені у статті 7 згаданого Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV (у редакції, що чинна до дії вище вказаного Закону, тобто й на час виниклих правовідносин) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до вимог п. 1 ст. 1 Закону № 1875-ІV споживачем житлово-комунальних послуг являється фізична особа чи юридична особа, яка отримує чи має намір отримувати житлово-комунальні послуги. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються зокрема й на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комерційний облік комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання здійснюється вузлами обліку відповідних комунальних послуг, що забезпечують загальний облік їх споживання в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Розподіл обсягів спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії, гарячої та холодної води між споживачами здійснюється відповідно до законодавства. Внески за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання включаються до плати виконавцю відповідної комунальної послуги і в рахунку відображаються окремо. Згідно із рішенням Черкаського міськвиконкому №1021 від 17.09.2019, встановлено розмір внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії та постачання гарячої води власникам (співвласникам) будівель м. Черкаси, які приєднані до інженерних мереж ВП «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно» в розрізі кожної будівлі окремо (згідно додатку). Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (№ 1875- ІV) визначено права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком споживача - є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Як зазначено у статті 19 згаданого Закону, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Крім того, згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2454-VІІІ від 07 червня 2018 року, в редакції, що чинна з 09 червня 2018 року, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. У судовому засіданні встановлено, що договір про надання житлово-комунальних послуг між сторонами не укладався, однак, не укладення договору не виключає можливість стягнення з відповідачів на користь позивача вартості фактично отриманих послуг і не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати цих послуг. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 15.03.2018 року у справі № 401/710/15-ц. Крім того, з 13 листопада 2021 року між ПрАТ «Черкаське хімволокно» ВП «Черкаська ТЕЦ» та споживачами були укладені публічні договори приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії та надання послуг з постачання гарячої води згідно вимог Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово - комунальні послуги» з відповідними змінами. З моменту укладання публічних договорів приєднання договорів про надання послуг з постачання теплової енергії та надання послуг з постачання гарячої води, розподіл загальних обсягів наданих послуг та нарахування плати за надані послуги здійснюється згідно вимог Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіонбуду від 22.11.2018 № 315, зареєстрованої в Мінюсті від 28.12.2018р. за № 1502/32954. У будинку [ADDRESS] встановлений будинковий лічильник загального обліку теплопостачання, то відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири. У період до встановлення лічильника нарахування за послуги здійснювалися згідно п.п. 40-49 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, а саме у разі відсутності будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири та з урахуванням температури повітря зовнішнього середовища. Відповідно до вимог Методики, введені зміни в частині порядку розподілу теплової енергії для забезпечення послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання споживачів. Для проведення комерційних розрахунків за надані послуги споживачам визначається загальний обсяг спожитої теплової енергії по будівлі (житловому будинку) за даними загально будинкового вузла обліку теплової енергії або розрахунково за відсутності такого приладу. Загальний обсяг теплової енергії спожитої на забезпечення послуги опалення розподіляється на: обсяг теплової енергії витраченої на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи опалення (ВФС) - визначається в залежності від подачі теплоносія в опалювані приміщення (від індивідуальних теплових пунктів, цтп) та складає відповідну частку(%) від загального обсягу теплової енергії спожитої на потреби будівлі; обсяг теплової енергії витраченої на опалення місць загального користування (МЗК) та допоміжних приміщень будівлі визначається в залежності від етажності будівлі та складає відповідну частку (%) від загального обсягу теплової енергії спожитої на потреби будівлі; обсяг теплової енергії, витраченої на опалення квартир та нежитлових приміщень у будівлі.; У кожному розрахунковому періоді (протягом опалювального сезону), виконавцем перевіряється дотримання вимоги щодо мінімального споживання теплової енергії в квартирах та нежитлових приміщеннях будівлі, які оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії, з урахуванням фактичного споживання теплової енергії усіма співвласниками будинку за розрахунковий період, визначеного за показаннями будинкового вузла комерційного обліку. Мінімальна частка середнього питомого споживання теплової енергії по будинку визначається як 50% середнього споживання теплової енергії на опалення 1 кв м опалювальної площі будинку. У разі якщо, визначений згідно переданих споживачем даних вузла розподільного обліку, обсяг теплової енергії використаний на опалення квартири або нежитлового приміщення за розрахунковий період, менший обсягу теплової енергії, розрахованого згідно мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії по будівлі та опалювальної площі квартири або нежитлового приміщення, Виконавцем проводиться донарахування обсягів теплової енергії до мінімального середнього обсягу. В квартирі [ADDRESS] встановлено лічильник обліку теплової енергії та гарячого водопостачання, що не заперечується сторонами. Тому, згідно з п. 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (яка діяла на час надання послуг), плата за надані послуги мала вноситись споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Однак, оскільки лічильник обліку гарячого водопостачання та теплової енергії знаходиться безпосередньо у квартирі споживача (відповідача [PERSON] ), куди доступ надавачу послуг гарячого водопостачання (позивачу) обмежений, а сам споживач (відповідач) показники лічильника надавачу послуг не передавав, тому, нарахування оплати за надані послуги здійснювалось згідно з п. 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, тобто, відповідно до установлених нормативів (норм) споживання на одну зареєстровану особу. Також у судовому засіданні відповідач не надавав доказів, що ним передавалися позивачу, як надавачу послуг, щомісячно показники лічильника. Тому і нарахування оплати за надані послуги останнім здійснювалось відповідно до установлених нормативів (норм) споживання на одну зареєстровану особу. При цьому, слід зазначити, що у листі - розрахунку заборгованості по о/р [NUMBER] , відображено перерахунок, здійснений позивачем після передачі показників. Щодо порядку передання показників приладів обліку теплової енергії, то суд зауважує, що обов`язок споживача самостійно передавати виконавцю комунальних послуг показання наявних приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку прямо передбачений п. 12 ч. 2 ст. 7 Закону №2189, а також вбачається з аналізу змісту положень п. 11, 12, пп. 3 п. 19 постанови №630. У випадку не здійснення споживачем такого обов`язку він позбавляється можливості вимагати будь-якої компенсації за нарахування йому вартості наданої послуги в іншому порядку, ніж за показаннями приладів обліку, оскільки в такому випадку дії споживача не відповідають вимогам добросовісності та містять ознаки зловживання правом (ч. 3 ст. 13 ЦК). В даному випадку судом не встановлено, що відповідач вживав належні і достатні заходи для своєчасного щомісячного передання позивачу (надавачу послуг) показників приладів обліку теплової енергії та гарячого водопостачання. Не встановлено судом і обставин, які б свідчили про створення відповідачем перешкод у щомісячному прийнятті від споживачів відповідних показників, щоби давало суду можливість зменшити розмір заборгованості. Статтею 67 ЖК України встановлено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, а ст. 68 ЖК передбачено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, які вносяться щомісячно в строки встановлені КМ України. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно. Таким чином, хоча і встановлено, що в квартирі [ADDRESS] , встановлено лічильник опалення та гарячого водопостачання, однак це не позбавляє обов`язку споживачів за наявності лічильників передавати відповідні показники надавачу послуг та сплачувати плату за абонентське обслуговування, нарахування за місця загального користування та втрати теплової енергії у трубопроводах та в обладнанні внутрішньо будинкових систем опалення. Отже, твердження відповідача, щодо помилкового нарахування позивачем абонплати за теплову енергію у серпня 2021 року в сумі 15304.30 грн. є безпідставні. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд зазначає, що за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові Шляхом математичних розрахунків, зроблених на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.09.2020 по 01.10.2023 становить інфляційні нарахування 2708.08 грн., та 3% річних 895.29 грн. Заявляючи клопотання про застосування строків позовної давності відповідач просив заборгованість стягнути в межах строку позовної давності, а саме з січня 2021 року по 01.10.2023 року. Разом з тим суд звертає увагу відповідача на наступні обставини. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин. Законом України від 30.03.2020 №540-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічна: гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби COVID-19 розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України: метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину". Зазначений Закон України від 30.03.2020 №540-ІХ набрав чинності 02.04.2020. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричини коронавірусом SARS-CoV-2" відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенні, території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем неодноразово укладалися з ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська тЕЦ» договори про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги. Також, згідно з квитанцією №0.0.2160379109.1 від 14.06.2021 відповідачем [PERSON] , за тепло, адреса [ADDRESS] , о/р [NUMBER] сплачено 16610.00 грн. Враховуючи, що відповідач належним чином зобов`язання щодо оплати комунальних послуг не виконала, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» заборгованості у розмірі 20882.01 грн., за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, Внески за період з 01.09.2020 до 01.10.2023 у; інфляційні витрати 2708.08 грн.; три відсотки річних 895.29 грн. Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Приймаючи до уваги, що позовні вимоги ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» підлягають задоволенню частково, відповідно до вимог ч.1 та ч.6 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути частину судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, 24485.38 гривень (вимоги позивача, які підлягають задоволенню) відповідає 36.05 % від заявленої ціни позову 67912.89 гривень, отже саме такий відсоток від сплаченого позивачем судового збору необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, що в грошовому еквіваленті становить 1091.59 гривень (36.05% від суми 3028.00 гривня дорівнює 1091.59 гривень). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial