Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Представник позивача звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 13 липня 2021 року ТОВ «Авентус Україна» та відповідач за допомогою інформаційно - телекомунікаційної системи уклали електронний договір № 4457777 про надання споживчого кредиту на умовах фінансового кредиту, в якому сторони узгодили розмір кредиту, умови його надання, визначили порядок та строки повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами. Згідно з умовами кредитного договору, відповідач зобов?язалася повернути отримані кошти, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених кредитним договором. Відповідач протягом двох місяців здійснювала оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів, в зв?язку з чим відбувалося продовження строку кредитування. В подальшому оплату за кредитом не здійснювала внаслідок чого утворилася заборгованість. На підставі договору факторингу № 21-06/2022, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», до останнього перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 4457777 від 13 липня 2021 року. Про відступлення права вимоги ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення відповідного повідомлення на електронну адресу, зазначену при укладенні договору. Сума заборгованості відповідача за договором про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 4457777 від 13 липня 2021 рок станом на дату звернення до суду не сплачена і складає 12400,00 грн заборгованості за тілом кредиту та 28272,00 грн заборгованості за відсотками. Звертаючись до суду, представник позивача зазначив, що після укладення договору факторингу відповідач будь-яких дій, направлених на виконання умов договору не вчиняла, заборгованість не сплатила.У зв?язку з чим загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором, право вимоги за яким набув позивач відповідно до договору факторингу, складає 40672,00 грн. Вказану суму заборгованості та судові витрати у виді судового збору у розмірі 2147,20 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн просив стягнути з відповідача у судовому порядку. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 19 січня 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно з пунктом 2 частини 7 статті 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. 22 січня 2024 року, 28 серпня 2024 року та 14 листопада 2024 року відповідачу направлена копія ухвали про відкриття спрощеного провадження за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання. Конверт із вкладенням повернуто до суду, згідно даних довідки ф.20, сформованої представником відділення АТ «Укрпошта», причиною повернення відправлення вказано закінчення терміну зберігання. 28 серпня 2024 рокута, 03 жовтня 2024 року та 14 листопада 2024 року на офіційному вебпорталі судової влади України розміщено оголошення, за змістом якого відповідач повідомляється про розгляд цивільної справи за її участі. У зв`язку з наведеним, суд вжив всіх заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у встановленому законом порядку, тому вважає, що про розгляд справи відповідач повідомлена належно. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. Відповідно до положень статті 274 ЦПК України, справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Аргументи учасників справи Відповідач відзиву на позов не подала. Відповідно положень частини 2 статті 191 та частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини справи Суд встановив такі фактичні обставини. 13 липня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 4457777 про надання споживчого кредиту. Додатком № 1 до договору є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором. Відповідач ознайомилася з паспортом споживчого кредиту в якому визначено основні умови кредитування. Договір про надання споживчого кредиту та паспорт споживчого кредиту підписані відповідачем електронним цифровим підписом у виді одноразового ідентифікатора А259986 (а.с. 14-18, 18зв., 28-30). Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» затверджених наказом No53-ОД від 16 січня 2020, які були розміщені на сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Копія Правил додана до позовної заяви (а.с. 35-42). Відповідно до пункту 2.1 договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Відповідно до пункту 1.3. та 1.4. умов кредитного договору кредит надається у розмірі 12400, 00 грн на строк 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (Графік платежів), що є додатком № 1 до договору кредиту. Пунктом 1.5. встановлено, що стандартна процентна ставка складає 1,90% в день і застосовується у межах строку кредитування, у межах нового строку кредитування, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача та за умови автопролонгації. Знижена процентна ставка у розмірі 1,425% в день та застосовується за умови участі споживача у програмі лояльності, яка застосовується у межах строку кредитування та у продовження строку кредитування за ініціативою споживача. Пунктом 4.3 вказаного договору визначено порядок пролонгації строку кредиту. Сторони домовилися, що у випадку якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п. п. 4.2.2-4.2.4 договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту (п. 4.3.1) Споживач дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в п. п. 4.3.1 Договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою споживача, у порядку передбаченому п. 4.2. договору. Згідно з даними Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (Графік платежів), що є додатком № 1 до договору кредиту станом на дату повернення кредиту (12 серпня 2021 року) чиста сума кредиту складає 17701,00 грн, з яких 12400,00 грн - сума кредиту за договором, 5301,00 грн - проценти за користування кредитом. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов?язання за кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 12400,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , яку відповідачем вказано у заяві на отримання кредиту. Вказана обставина підтверджується даними довідки ТОВ «ФК «Контрактовий дім» 3 2047 від 29 червня 2022 року, договору № 087/20-П про надання послуг з переказу платежів від 08 липня 2020 року, укладеного між ТОВ «ФК «Контрактовий дім» та ТОВ «Авентус Україна» (а.с. 30, 31-34). Згідно з даними доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості, викладеного в картці обліку договору № 4457777 від 13 липня 2024 року ТОВ «Авентус Україна», відповідач здійснив сплату процентів 08 серпня 2021 року у розмірі 4770,90 грн та 07 вересня 2021 року у розмірі 7068,00 грн. В подальшому платежі на погашення заборгованості відповідачем не здійснювалися. Заборгованість, обрахована станом 20 червня 2022 року, складає 12400,00 грн за основним боргом, 4770,00 грн за зниженою процентною ставкою, 36340,00 грн за стандартною процентною ставкою (а.с. 19-27). З розрахунку заборгованості вбачається, що в період з 13 липня 2021 року до 08 серпня 2021 року розмір процентів обрахований за зниженою ставкою (176,70 грн щодня). За період з 09 серпня 2021 року до 20 червня 2022 року розмір процентів обрахований за стандартною ставкою (235,60 грн щодня). Згідно з даними розрахунку заборгованості, станом на дату закінчення строку кредитування 10 листопада 2021 року (з урахуванням умов кредитного договору про автопролонгацію не більше, ніж на 90 календаних днів поспіль після дати закінчення строку кредиту) загальний розмір заборгованості з урахуванням нарахованих процентів складає 27478,40 грн. 21 червня 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» як клієнтом та ТОВ ФК «Фінтраст Україна» як фактором було укладено договір факторингу № 21-06/2022. Відповідно до п. 1.1. договору факторингу, за цим договором фактор зобов?язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов?язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов?язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов?язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Згідно з п. 1.2. договору факторингу, перехід від клієнта до фактора вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права Вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників, копія якого є в матеріалах справи, підтверджує факт переходу від клієнта до фактора права вимоги заборгованості та є невід?ємною частиною договору факторингу. 21 червня 2022 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ ФК «Фінтраст Україна» підписано акт прийому - передачі Реєстру боржників. Відповідно до даних витягу з реєстру боржників до ТОВ «ФК «Фінтраст України» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 4557777 в розмірі 40672,00 грн з яких 12400,00 грн-сума заборгованості за основним боргом, 28272,00 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 51, 52). На підтвердження надсилання відповідачеві повідомлення про відступлення права вимоги до позовної заяви долучений скриншот попереднього перегляду e-mail повідомлення, відповідного на електронну адресу kebelesh 1990@gmail.com (а.с. 53). Мотиви суду та застосовані норми права Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статті 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статті 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами частини 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З матеріалів справи вбачається, що відповідач з метою отримання кредитних коштів здійснила послідовні дії для укладення договору та уклала такий договір з кредитною установою за допомогою аналогу власноручного підпису, тобто одноразового ідентифікатора. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов?язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, підписавши кредитний договір електронним підписом, відповідач підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила, що вона повідомлена кредитодавцем у встановлений законом строк про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства. З огляду на викладене, на підставі укладеного електронного договору, який вважається укладеними у письмовій формі, у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов?язки, які походять із кредитного договору. З досліджених судом письмових доказів вбачається, що ТОВ «Авентус Україна» та відповідач обумовили у письмовому вигляді та передбачили порядок і умови отримання кредитних коштів, погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, розмір відсотків, що підлягають сплаті за користування кредитом, а також строк кредитування. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статті 530 ЦПК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі положень статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до змісту статей 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Правові наслідки порушення зобов`язання передбачені статтею 611 ЦК України, згідно якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором. Умови договору про розмір кредиту, порядок його надання та погашення, розмір та порядок сплати процентів за користування коштами, були викладені у підписаному відповідачем договорі про надання споживчого кредиту № 4457777 від 13 липня 2021 року. У долученій до справи довідці ТОВ «ФК «Контрактовий дім» підтверджено зарахування грошових коштів у розмірі 12400,00 грн на належну відповідачу платіжну картку, реквізити якої надані [PERSON] первісному кредитору з метою отримання кредиту, що відповідає пункту 2.1. кредитного договору. Тож вказаний доказ з врахуванням пункту 2.1. кредитного договору є достатнім доказом виконання ТОВ «Авентус Україна» зобов?язання за договором щодо надання 12400,00 грн кредиту. Відповідно до положень статей 512, 513 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 статті 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). На підставі наведених положень, суд зазначає, що відступлення права грошової вимоги до відповідача та набуття такого права ТОВ «ФК «ФінтрастУкраїна» відбулося відповідно до норм чинного законодавства та договірних умов. Право вимоги за договорами кредиту на підставі договорів факторингу перейшло до позивача. У порушення норм закону та умов договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконувала, не здійснила визначені договором платежі для погашення кредитної заборгованості, ні на рахунки попереднього кредитора ТОВ «Авентус Україна», ні на рахунок ТОВ «ФК «Фінтраст Україна». У зв`язку з наведеним суд дійшов висновку, що відповідач має заборгованість перед ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за договором № 4457777 від 13 липня 2021 року. Визначаючи розмір наявної заборгованості та її складові, суд враховує, що загальними вимогами процесуального права визначено обов?язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, якими суд керувався при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо. Суд має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти. З розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Авентус Україна», вбачається, що в період з 13 липня 2021 року до 08 серпня 2021 року розмір процентів обрахований за зниженою ставкою (176,70 грн щодня), що відповідає умовам пункту 1.5. кредитного договору. За період з 09 серпня 2021 року до 12 серпня 2021 року розмір процентів обрахований за стандартною ставкою (235,60 грн щодня). Тож проценти за період з 09 серпня 2021 року до 12 серпня 2021 року (закінчення строку кредиту) всупереч умов пункту 1.5.2. кредитного договору нараховувалися за стандартною процентною ставкою, а не зниженою, як визначено вказаним пунктом договору. Отже з урахуванням сплаченої відповідачем суми процентів 08 серпня 2021 року у розмірі 4770,90 грн, а також з урахуванням умов пункту 1.5.2. кредитного договору заборгованість за процентами за період з 13 липня 2021 року до 12 серпня 2021 року складає 530,10 грн (5301,00 грн - 4770,90 грн). Суд зауважує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред?явлення до позичальника вимоги відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України. Згідно з розрахунком заборгованості та позовними вимогами, проценти нараховувались до 20 червня 2022 року, хоча умовами кредитного договору передбачено, що автопролонгація договору можлива лище не більше ніж на 90 календарних днів поспіль. Даних про пролонгацію строку кредиту за ініціативою споживача суду не надано, тож строк кредитування продовжено автоматично не більше ніж на 90 календарних днів. Відповідно до правової позиції, викладеної в постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та від 28 листопада 2018 року у справі № 713/1245/17, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Отже, починаючи з 13 серпня 2021 року та на весь строк автопролонгації строку кредиту (90 днів) з урахуванням умов кредитного договору (пункти 1.5.1., 4.3) застосуванню підлягає стандартна процентна ставка (235,60 грн щодня). Тож, з урахуванням сплаченої 07 вересня 2021 року відповідачем суми процентів за вказаний період у розмірі 7068,00 грн, розмір заборгованості за процентами за вказаний період складає 14136,00 грн (235,60 грн*90 днів- 7068,00 грн). Тож з відповідача підлягає стягненню заборгованість за основним боргом у розмірі 12400,00 грн, простроченими відсотками в межах строку кредитування у розмірі 14666,10 грн (530,10+14136,00 грн). Відомостей про погашення відповідачем заборгованості на рахунок первісного кредитора ТОВ «Авентус Україна» чи позивача ТОВ ФК «Фінтраст Україна» матеріали справи не містять, тому позовні вимоги про стягнення заборгованості у загальному розмірі 27066,10 грн (12400+14666,10) є обґрунтованими. Вказана сума підлягає стягненню з відповідача. Висновки за результатами розгляду Під час з`ясування характеру спірних правовідносин, предмету і підстав позову, наявності чи відсутності порушеного права чи інтересу та можливості його поновлення або захисту в обраний позивачем спосіб, суд дійшов наступних висновків. Аналіз статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України вказує на те, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. За таких обставин, звертаючись до суду з позовом саме на заявника покладається обов'язок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог. Саме позивач мав довести в ході розгляду справи зміст порушених, оспорюваних чи невизнаних прав, обрунтувати підстави звернення до суду з позовними вимогами саме до заявленного відповідача та обгрунтувати відповідність обраного способу засхисту змісту порушенного права. Суд ухвалює рішення про задоволення позову, виходячи передусім із доведеності таких вимог заявником. Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу та суми заборгованості за процентами в межах строку кредитування, підтверджені матеріалами справи. Вимоги про стягнення заборгованості за простроченими процентами, нарахованими після закінчення терміну кредитування, є необгрунтованими. Щодо розподілу судових витрат При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 2147,20 грн. Відповідно до правил частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно вказаного правила, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1428,90 грн (27066,10 х 2147,20/40672,00). Окрім судового збору представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати, сплачені за надану правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. У відповідності до частини 1 статті133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи. Так, згідно з частини 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов?язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Згідно з частини 3 статті141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов?язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв?язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п?яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представник позивача Крюкова М.В. надала такі докази: договір №07/07-2022 про надання правової допомоги від 07 липня 2022 року, укладений з ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН № 5127, ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АН № 1075167 від 20 грудня 2023 року, звіт про надання правової допомоги від 26 грудня 2023 року,рахунок про оплату по замовленню № 26/12 від 26 грудня 2023 року, платіжну інструкцію від 28 грудня 2023 року на суму 10000,00 грн. Відповідно достатті 137 ЦПК України витрати, пов?язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. В пунктах 33- 34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі №910/12876/19 зазначено, що нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову з урахуванням складності та значення справи для сторін. Також відповідно до усталеної практики Верховного Суду суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, повинен враховувати, що: - не є обов?язковими для суду зобов?язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 та від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21); - при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об?єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 року у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №775/9215/15ц); - суд зобов?язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 у справі №775/9215/15ц). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited" проти України», від 26 лютого 2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20 травня 2019 року у справі №916/2102/17, від 25 червня 2019 року у справі №909/371/18, у постановах від 05 червня 2019 року у справі №922/928/18, від 30 липня 2019 року у справі №911/739/15 та від 01 серпня 2019 у справі №915/237/18). У постанові об?єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 листопада 2023 у справі №914/2355/21 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов?язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial