Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

Представник ТОВ «ФК «ЕЙС» звернувся до суду з позовом вказуючи, що 12 жовтня 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено Кредитний договір № 194575020 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. Кредитодавець надав позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 9 300,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник був зобов?язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. Первісний кредитор свої зобов`язання виконав у повному обсязі. Натомість у відповідача, у зв`язку з невиконанням узятих на себе зобов`язань, перед первісним кредитором утворилась заборгованість, яку ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, з додатковими угодами до нього, відступило для ТОВ «Таліон Плюс», яке у свою чергу 23 лютого 2024 року відступило для ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс», яке 17 липня 2024 року відступило позивачу. Таким чином, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем узятих на себе зобов`язань за кредитним договором, у встановленому договором порядку та строки, та станом на день звернення з позовом до суду, [PERSON] має заборгованість в сумі 44\~652,68 грн. (з яких: 8\~658,30 грн. заборгованість по кредиту та 35\~994,38 заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом), яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судових витрат по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, одночасно з заявленими позовними вимогами поросив справу розглянути без їхньої участі, позовні вимоги підтримав та проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання. Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав та не повідомив причини його неподання, а також те, що сторона позивача не заперечувала щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, про що свідчить прохальна частина позову, суд вважає за можливе розглянути спір відповідно до\~ст. 280-282 ЦПК України\~та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення виходячи з такого. Судом встановлено, що 12 жовтня 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та\~ [PERSON] \~було укладено договір кредитної лінії № 194575020 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 9\~300,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності. Договір діє протягом п`яти років, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання, згідно п. 11.1 Договору (а.п. 11-19). До вказаного Договору позивачем додано: Заявку на отримання грошових коштів в кредит від 12 жовтня 2022 року (а.п. 26); Паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт» до Договору № 194575020 від 12 жовтня 2022 року (а.п. 10), в якому містяться основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови; Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.п. 20-25); Порядок дій споживача в інформаціно - телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору та отримання фінансових послуг під торговельною маркою «Moneyveo» (а.п. 28-34); Алгоритм дій ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» стосовно укладання кредитних договорів (а.п. 35-36). Отримання [PERSON] грошових коштів в сумі 9\~300,00 грн. підтверджується платіжним дорученням від 12 жовтня 2022 року та довідкою № 07_1/2024 ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.п. 37-39). Відповідно до наданого первісним кредитором розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 20 грудня 2022 року у [PERSON] наявна заборгованість за Договором № 194575020, яка складається з\~суми заборгованості по тілу кредиту - 9 300,00 грн. та процентах - 15 253,04 (а.п. 69-70). 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року (а.п. 40-43). 28 листопада 2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31 грудня 2020 року.\~При цьому інші умови договору залишилися без змін (а.п. 46). 31 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 від до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28 листопада 2018 року та № 28/1118-01 (а.п. 47-50). 31 грудня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року (а.п. 52). З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Таким чином, згідно з реєстром № 208 від 20 грудня 2022 року, до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до боржника, [PERSON] за договором № 194575020 на загальну суму 23\~495,04 грн. (а.п. 53). Відповідно до наданого ТОВ "Таліон Плюс" розрахунку заборгованості за кредитним договором № 194575020, у [PERSON] наявна заборгованість, яка складається з\~суми заборгованості по тілу кредиту - 8 658,30 грн. та процентах - 35 994,38 грн (а.п. 71-72). 23 лютого 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 23/0224-01, строк дії якого закінчується 31 грудня 2024 року (а.п. 55-58). Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 23 лютого 2024 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 44 652,68 грн. (а.п. 60). 17 липня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» уклали Договір факторингу № 17/07/2024, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЕЙС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 194575020 від 12 жовтня 2022 року в сумі 44\~652,68 грн., відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 17/07/2024 від 17 липня 2024 року (а.п. 68). Згідно з Випискою з особового рахунку за Кредитним договором № 194575020 від 12 жовтня 2022 року, заборгованість [PERSON] перед ТОВ "ФК "ЕЙС" станом на 20 серпня 2024 року складає 44 652,68 грн., що включає в себе: прострочену заборгованість за сумою кредиту - 8 658,30 грн. та прострочену заборгованість за процентами - 35 994,38 грн. (а.п. 72 зворот). Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до положень ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 1\~статті 205 ЦК України\~визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Статтею 638 ЦК України\~передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (п. 5 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 12, 13 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно з п. 2 ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредиторові, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Частина 1\~ст. 599 ЦК України\~передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1\~ст. 625 ЦК України\~встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав своїх зобов`язань та не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості ні на рахунки ТОВ "ФК "ЕЙС", ні на рахунки первинних та попередніх кредиторів. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК "ЕЙС" за Кредитним договором № 194575020 від 12 жовтня 2022 року в загальному розмірі 44 652,68 грн. Зважаючи на вищезазначене, суд дійшов висновку, що вказані позовні вимоги є обгрунтованими та не спростовані відповідачем, тому, підлягають до задоволеня. На підставі ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь ТОВ "ФК "ЕЙС" належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Стосовно заявленої представником позивача вимоги про відшкодування витрат понесених на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 6 000 грн., суд виходить з такого. Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такої правової позиції щодо застосування норм права дотримується Верховний Суд у постанові від 23 січня 2019 року по справі № 552/2145/16-ц. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Визначаючи розмір суми наданої правничої допомоги, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, зважаючи на категорію справи, яка є малозначною за ціною позову, розгляд справи проводився за правилами спрощеного позовного провадження без участі представника позивача, а також, враховуючи виконання роботи адвокатом, у відповідності до Акту прийому-передачі наданих послуг від 26 липня 2024 року, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн., який буде достатнім, співмірним і справедливим, з огляду на категорію та складність справи. На підставі вищенаведеного та

Outcome: partial