Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

В травні 2023р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача АТ «Вест файненс енд кредит банк», третя особа: [PERSON] , в якому просив суд: - визнати позивача добросовісним набувачем причепу «Krone ZZW18», шасі [NUMBER] , 2004р. випуску (далі по тексту - вимога № 1); - усунути позивачу перешкоди у здійсненні права користування цим причепом, а саме зобов`язати відповідача скасувати запис про заставу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна причепу «Krone ZZW18», шасі [NUMBER] , 2004р. випуску (далі по тексту - вимога № 2). Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 12 вересня 2009р. ним було придбано вище зазначений причеп у ТОВ «УНТЛ», від імені якого діяла третя особа, на підставі довіреності. У січні 2023р. позивач дізнався, що придбаний ним причеп є предметом застави за зобов`язаннями ТОВ «УНТЛ`перед відповідачем, як кредитором, при цьому позивачем було з`ясовано, що відповідно до інформації, яка наявна у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, 12 лютого 2019р. за заявою відповідача реєстратором Філії міста Києва та Київської області ДП «Національні інформаційні системи» за № 17298715 було зареєстровано обтяження рухомого майна (продовження терміну дії обтяження) у вигляді застави транспортного засобу на підставі договору застави від 15 грудня 2008р. Посилаючись на те, що на момент придбання транспортного засобу зареєстровані обтяження щодо нього у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні, позивач вважає, що він є добросовісним набувачем цього рухомого майна, а тому звернувся до суду з даним позовом з метою захисту своїх порушених прав, оскільки в досудовому порядку вирішити спір не можливо. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 липня 2023р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. 27 жовтня 2023р. на адресу сду надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що на час придбання позивачем вищезазначеного причепу в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна було зареєстровано обтяження цього рухомого майна у вигляді застави транспортного засобу, при цьому твердження позивача про відсутність відповідного запису в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна є помилковим. 14 лютого 2024р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій сторона позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити, наголошуючи, що доводи сторони відповідача про наявність відповідних записів в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, на час придбання позивачем спірного транспортного засобу, є помилковими, оскільки позивач не мав би можливості здійснити реєстрацію транспортного засобу, і в подальшому ним користуватися за призначенням. Крім того, в силу положень ст. 344 ЦК України та часу користування спірним транспортним засобом позивачем, останній набув його власність за набувальною давністю. Заперечення на відповідь на відзив стороною відповідача не подавались. В судове засідання сторони, третя особа, не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, поважності причин неявки не повідомили. В судовому засіданні 14 березня 2024р. представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав наведених в позові, просила суд позов задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечила, з підстав, наведених у відзиві на позов, наголошуючи, що стороною позивача не надано відповідні витяги з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, на час придбання спірного транспортного засобу, на відміну від сторони відповідача. В силу положень ст. ст. 211, 223 ЦПК України, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи у відсутність сторін та третьої особи. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, і це встановлено судом, 12 вересня 2009р. позивач придбав у ТОВ «УНТЛ», в інтересах якого діяв третя особа, транспортний засіб - причеп «Krone ZZW18», шасі [NUMBER] , 2004р. випуску, на підставі біржової угоди від 12 вересня 2009р., та 16 жовтня 2009р. зареєстрував за собою право власності на нього, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Відповідно наданого позивачем витягу із Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 82335989 від 02 лютого 2023р., за заявою відповідача 12 лютого 2019р. реєстратором Філії міста Києва та Київської обласної ДП «Національні інформаційні системи» за № 17298715 було зареєстровано обтяження рухомого майна (продовження терміну дії обтяження) у вигляді застави транспортного засобу на підставі договору застави від 15 грудня 2008р., стягувач - ПАТ «Вест файненс енд кредит банк», боржник - ТОВ «УНТЛ». Термін дії обтяження до 12 лютого 2024р. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилається на те, що на момент придбання ним транспортного засобу зареєстровані обтяження щодо нього у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні, що свідчить про добросовісність набуття ним цього рухомого майна, а тому вважає, що наявне обтяження порушує його право власності на майно та підлягає скасуванню. З матеріалів справи вбачається, що 15 грудня 2008р. між ЗАТ «Вест файненс енд кредит банк», правонаступником якого є ПАТ «Вест файненс енд кредит банк», та ТОВ «УНТЛ» укладено договір застави транспортних засобів, за яким з метою виконання позичальником ТОВ «УНТЛ» зобов`язань за договором про надання кредиту № 15-620/08 КЮ від 22 квітня 2008р. у заставу передано транспортні засоби, в том числі транспортний засіб «Krone ZZW18», шасі [NUMBER] , 2004р. випуску. Пунктом 2.3.2 вказаного договору застави, визначено, що заставодавець має право відчужувати, надавати предмет застави в оренду (лізинг), передавати предмет застави третім особам, зокрема у користування, у наступну заставу, в спільну діяльність, змінювати умови відповідних договорів, лише за попереднім письмовим погодженням з банком. Банк, на свій власний розсуд, може періодично накладати обмеження на право володіння, використання або експлуатації заставодавцем предмету застави з метою захисту предмета застави та забезпечення прав банку, наданих цим договором застави. Так, 12 лютого 2019р. згідно умов вказаного договору реєстратором Філії міста Києва та Київської обласної ДП «Національні інформаційні системи» за заявою ПАТ «Вест файненс енд кредит банк» за № 17298715 було зареєстровано обтяження рухомого майна (продовження терміну дії обтяження) у вигляді застави транспортного засобу (стягувач - ПАТ «Вест файненс енд кредит банк», боржник - ТОВ «УНТЛ»). Згідно приписів ст.ст. 3, 4 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна. Обтяження поділяються на публічні та приватні, які можуть бути забезпечувальними та іншими договірними. Забезпечувальним є обтяження, яке встановлюється для забезпечення виконання зобов`язання боржника або третьої особи перед обтяжувачем. Так, з моменту реєстрації обтяження спірного транспортного засобу на підставі договору застави від 15 грудня 2008р., яке є забезпечувальним, встановлено обмеження права боржника (заставодавця) ТОВ «УНТЛ» на це майно (причеп «Krone ZZW18», шасі [NUMBER] , 2004р. випуску). В свою чергу, як зазначено у ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» предмет обтяження, право власності на який належить боржнику, може бути відчужений останнім, якщо інше не встановлено законом або договором. При цьому, згідно зі ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна. Разом з тим, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що якщо інше не встановлено договором або законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду нерухомого майна. Згідно з ч.2 ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що на момент придбання позивачем причепу «Krone ZZW18», шасі [NUMBER] , 2004р. випуску та реєстрації за собою права власності на нього, зокрема станом на 16 жовтня 2009р., у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна містився запис про його обтяження, при цьому позивачем не надано жодного доказу на підтвердження надання відповідачем ПАТ «Вест файненс енд кредит банк», як заставодержателем згоди на відчуження заставного майна без збереження обтяження. Крім того, ТОВ «УНТЛ» взяті на себе зобов`язання за договором про надання кредиту № 15-620/08 КЮ від 22 квітня 2008р., укладеним між ним та ЗАТ «Вест файненс енд кредит банк», правонаступником якого є ПАТ «Вест файненс енд кредит банк», не виконує, заборгованість станом на 25 вересня 2023р. становить 557761,53 грн., що підтверджується довідкою про заборгованість (а.с. 65). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи положення ч. 1 ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», суд вважає, що позивачем не доведено добросовісності набуття ним спірного транспортного засобу, оскільки за наявності діючого обтяження (застава рухомого майна) щодо нього, останній без згоди обтяжувача (заставодержателя) на відчуження даного рухомого майна без збереження обтяження вибув з власності заставодателя ТОВ «УНТЛ», а тому суд приходить до висновку, про відсутність правових підстав для задоволення вимоги № 1. Враховуючи те, що суд відмовив в задоволенні вимоги № 1, а вимога № 2 є похідною від вимоги № 1, то суд вважає, що також не підлягає задоволенню і вимога № 2. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то з відповідача не підлягає стягненню судові витрати.

Outcome: dismissed