Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

Представник позивача КП «Харківводоканал» звернувся до суду з вищезазначеним позовом, яким простить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованості в сумі 21673 грн 15 коп, з яких: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.02.2018 по 31.01.2022 у сумі 10443 грн 35 коп; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.03.2017 по 31.01.2022 у сумі 8674 грн 82 коп; інфляційні витрати - 1885 грн 78 коп; 3% річних від простроченої суми - 669 грн 20 коп., а також понесені судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачі зареєстровані та мешкають за адресою: [ADDRESS] , та є споживачами послуг централізованого водопостачання та водовідведення КП «Харківводоканал» облік нарахувань та оплат за які здійснюються за абонентським особовим рахунком № [NUMBER] . Відповідачі отримували надані послуги водопостачання і водовідведення та неналежним чином виконували зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати послуг, внаслідок чого перед позивачем утворилася заборгованість на вищевказану суму, яку і просять стягнути в судовому порядку. Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.10.2024 відкрито провадження у зазначеній справі та призначено до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача за довіреністю в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій, викладене в позовній заяві підтримала та просила задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені завчасно, належним чином, про причини неявки не сповістили, відзиву та заперечень суду не надали. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно ч.4 ст.223 ЦПК України та, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду, суд, відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. (ст.5 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Судом встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Також в матеріалах справи міститься довідка з реєстру територіальної громади м.Харкова, про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, згідно якої відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Тобто відповідачі є споживачами послуг централізованого водопостачання та водовідведення, які надає КП "Харківводоканал" відповідно до ліцензії. Наявними у справі доказами встановлено, що між позивачем та відповідачами фактично склалися правовідносини з приводу надання послуг по водовідведенню та водопостачанню в будинку, де знаходиться квартира відповідачів. Згідно зі ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, водовідведення, газ, електрична, теплова енергія і інші послуги) підлягають до оплати крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Статтею 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» закріплено, що споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (далі - Закон) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» від 10.01.2002 № 2918, суб`єктами відносин у сфері питної води, питного водопостачання та водовідведення є споживачі питної води та/або послуг з водовідведення. Відповідно до абзацу 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги з централізованого водопостачання і з централізованого водовідведення. Відповідно до ст.ст. 5, 23, 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з централізованого водопостачання та водовідведення віднесено до комунальних. Згідно з п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 із змінами та доповненнями, які діяли на час утворення заборгованості, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до п.11 Правил №630, плата за послуги нараховується згідно показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у випадках передбачених вказаними правилами. За відсутності приладів обліку холодної і гарячої води нарахування здійснюються у відповідності до вимог п.21 Правил №630, згідно встановлених норм водоспоживання та водовідведення з розрахунку на кількість проживаючих людей. Оплата за надані послуги вноситься щомісячно, згідно норм і тарифів встановлених обласними державними адміністраціями. До повноважень позивача не входить зменшення або збільшення тарифів, встановлених для оплати наданих послуг. Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 37 «Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690 (діють з 13.08.2019), споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Це випливає з положення ст. 11 ЦК України відповідно до якої, цивільні права і зобов`язання виникають не тільки з основ передбачених законодавством, а також з дії громадян. Такими діями відповідачів є фактичне користування послугами, що надаються позивачем. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з розрахунку, наданого КП «Харківводоканал», відповідачами не була сплачена сума заборгованості за отримані послуги водопостачання та водовідведення, яка на час розгляду справи не погашена. Згідно наданих позивачем розрахунків, відповідачам нарахована заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.02.2018 по 31.01.2022 у сумі 10443 грн 35 коп; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.03.2017 по 31.01.2022 у сумі 8674 грн 82 коп. Наданими послугами водопостачання та водовідведення відповідачі користувались, зі скаргами у зв`язку із ненаданням послуг не звертались. Крім того, відповідачами не було надано будь - яких доказів, які свідчать про те, що позивач не надає такі послуги або інших доказів, що спростовують твердження позивача. У випадку небажання сплачувати послуги водопостачання та водовідведення, відповідачі не були позбавлені можливості відмовитись від цієї послуги КП «Харківводоканал», однак не скористались даною можливістю та не звертались до позивача з будь-якими заявами щодо якості надання послуг водопостачання або відключення від постачання води. Доказів на підтвердження того, що відповідачі не користувались послугами КП «Харківводоканал» -суду не надано. Оскільки відповідачі офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовились від послуг, які надавало їм КП «Харківводоканал», то в них виник обов`язок сплатити ці послуги. В обґрунтування розміру заборгованості за вищевказані послуги позивачем надано відповідний розрахунок, заперечень щодо правильності нарахувань відповідачами не заявлено. Відповідно статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачами клопотання про застосування строку позовної давності, суду не надано. Окрім того, згідно з п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України - у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Згідно з положеннями ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, позовні вимоги КП «Харківводоканал» в частині стягнення з відповідачки заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення є обґрунтованими. У зв`язку із простроченням відповідачкою виконання грошового зобов`язання, позивачем нараховані інфляційні витрати та 3% річних за прострочення ними виконання грошового зобов`язання. Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, зокрема, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, де передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Вказана позиція також висловлена Верховним Судом у постанові від 18.04.2019 року у справі № 914/1126/14. Договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань». У ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» визначається, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Зазначена правова позиція щодо розміру обчислення пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України є сталою та зокрема викладена у постановах Верховного Суду України від 24.10.2011 у справі N 25/187 та від 07.11.2011 у справі № 5002-2/5109- 2010. Аналогічна правова позиція щодо розміру обчислення пені на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України також викладена у постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 910/10224/14, від 23.05.2018 у справі № 910/15492/17 та від 06.03.2019 у справі № 916/4692/15. На підставі вищевказаного у зв`язку із простроченням відповідачами виконання грошового зобов`язання, позивачем за прострочення виконання грошового зобов`язання нараховано інфляційні витрати - 1885,78 грн, 3% річних - 669,20 грн. За змістом постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» зазначено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», Кабінет Міністрів України установив, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. Таким чином, з 24 лютого 2022 року існує заборона на нарахування пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, сума інфляційних втрат та 3% річних нарахована відповідачам за період з 01.03.2019 по 01.02.2022, тобто з дотриманням вимог постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022. Суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача інфляційних витрат у розмірі 1885,78 грн, 3% річних у розмірі 669,20 грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Стосовно вимоги позивача щодо продовження строку позовної давності для звернення до суду, суд зазначає неаступне. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 2 ст. 267 ЦК України визначено, що заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Оскільки цивільний процесуальний кодекс України не передбачає продовження строку позовної давності позивачу для звернення до суду з позовом, суд відмовляє у задоволенні даної вимоги. Враховуючи відсутність заяви відповідачів про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, позовні вимоги Комунального підприємства "Харківводоканал" про стягнення з відповідачів заборгованості в розмірі 21673 грн. 15 коп. є обґрунтованими та підлягаючими задоволенню в повному обсязі. При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини: принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Окрім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрати пов`язані з надсиланням відповідачці копій поданих до суду документів. Частиною першою ст. 133 ЦПК України зазначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Питання щодо стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно ст. 141 ЦПК України. Згідно з платіжною інструкцією №10978 від 03.10.2024 та №6494 від 29.05.2024 квитанцій АТ «Укрпошта» від 07.10.2024 під час звернення до суду з вказаним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2422,00 грн., що відповідає коефіцієнту 0,8 від 3028,00 грн (ставка судового збору, визначена ст.4 Закону України «Про судовий збір») та понесені витрат, пов`язаних з розглядом справи в розмірі 108,00 грн. та 80,00 грн за витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Оскільки позовні вимоги КП «Харківводоканал» задоволені, витрати, пов`язані з розглядом справи у сумі 188,00 грн та сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial