Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

27 листопада 2024 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла заява від представника ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» Пархомчука С.В. про ухвалення додаткового рішення. Заява про ухвалення додаткового рішення мотивована тим, що під час подання позовної заяви позивач заявив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи, в розмірі 12922,40 гривень, які складаються із витрат на судовий збір у розмірі 2422,40 гривень та витрат на професійну правову допомогу, яка орієнтовно становила 10500,00 гривень. Крім того, позивач подавав заяву про розподіл судових витрат від 25.09.2024 року, в якій прохав стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу в розмірі 10500,00 гривень, однак судом не було вирішено питання про судові витрати. Таким чином, адвокат Пархомчук С.В. прохав суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» витрати на професійну правову допомогу в розмірі 10500,00 гривень. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 листопада 2024 року поновлено строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення та прийнято до розгляду (а.с.13-14). Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 17 грудня 2024 року постановлено ухвалити заочне додаткове рішення.\~ Представник позивача ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» Пархомчук С.В. подав заяву про розгляд справи за відсутності представника. Заяву про ухвалення додаткового рішення підтримує та прохає задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню повністю. Судом установлено, що позов ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» заборгованість за кредитним договором № 189732 від 26.04.2021 року в розмірі 10560,00 гривень, яка складається з: 2000,00 гривень - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 8560,00 гривень - прострочена заборгованість за процентами. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 гривень. 25.09.2024 року представник позивача ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» Пархомчук С.В. подавав заяву про розподіл судових витрат, в якій прохав стягнути з відповідача [PERSON] витрати на професійну правову допомогу в розмірі 10500,00 гривень, однак судом не було вирішено це питання. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Частиною 3 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підтвердження вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу», надано акт про отримання правової допомоги від 23.09.2024 року, рахунок № 23.09.2024-82 від 23.09.2024 року, платіжну інструкцію № 32162 від 23.09.2024 року (а.с.5,9,11). Розмір витрат на правову допомогу складає 10500,00 гривень. З акту про отримання правової допомоги від 23.09.2024 року вбачається, що відповідно до п. 3.1 договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 року, консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, яка виникла між ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» та [PERSON] у рамках кредитного договору № 189732 від 26.04.2021 року становить 2000,00 грн. за 1 год.; складення та подання до суду позовної заяви (підготовка доказів/додатків до позовної заяви), моніторинг, аналіз судової практики - 5000,00 грн. (2,5 год. х 2000,00 грн.); інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг ЄДРСР щодо процесуального статусу судової справи - 3000,00 грн. (1,5 год. х 2000,00 грн.); канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції - 500,00 грн. Відповідно до рахунку № 23.09.2024-82 від 23.09.2024 року та платіжної інструкції № 32162 від 23.09.2024 року, ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» сплатило адвокату Пархомчуку С.В. 10 500,00 гривень згідно договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 року. За змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. Принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як уже зазначалося вище, включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 14 листопада 2019 року по справі № 826/15063/18, додатковій постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року в справі № 201/14495/16-ц. У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто в розумінні цих норм процесуального права зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони в разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Втручання суду в договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України. У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц суд звернув увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, в положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Відповідач не скористався своїм правом на подачу письмових пояснень чи заперечень, а також на звернення з клопотанням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Ураховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 10500,00 гривень. На підставі викладеного вище, заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved