Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

Позивачка свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 21.12.2016 розірвано шлюб між нею та відповідачем. Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачкою, яка бажає отримувати аліменти за рішенням суду, оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. За таких обставин просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення донькою повноліття, починаючи стягнення з дня подання даного позову. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивачки [PERSON] надав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] повідомлявся про дату, час і місце судового засідання належним чином, відзив на позовну заяву не подав. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що з 30.11.2007 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 21.12.2016 було розірвано (а.с.10). Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою (а.с. 9). За ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно частин 2 та 3 ст.181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , яка на даний час перебуває на утриманні позивачки, добровільно матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, суд вважає\~за необхідне\~стягувати з\~відповідача аліменти\~з усіх\~видів його\~заробітку (доходу)\~на утримання\~доньки у розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття та аліменти сплачувати матері - позивачці по справі [PERSON] , починаючи стягнення з 23.10.2024. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, отже має об`єктивну можливість виплачувати аліменти і здатний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої доньки. Будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач не надав. На переконання суду, вказаний розмір аліментів на утримання доньки сторін буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам дитини, при цьому не порушуватиме прав та інтересів відповідача, та інших осіб. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Зазначений позов поданий до суду 23.10.2024. Оскільки позивачка при подачі даного позову була звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до вимог ст.141\~ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved