Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, який уточнила до початку розгляду справи по суті, до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, мотивуючи наступним. Вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі в період з 02 грудня 1998 року по 25 липня 2014 року та з 05 жовтня 2015 року по 14 вересня 2020 року. В період шлюбу ними був придбаний житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельні ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,142 га з кадастровим номером 5323281801:01:001:0581, площею 0,108 га з кадастровим номером 5323281801:01:001:0582; з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,1850 га, кадастровим номером 5323281801:01:001:0359, що розташовані за вказаною адресою. В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя просила поділити в натурі будинковолодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] ; земельні ділянки, розташовані за цією ж адресою, відповідно до варіанту поділу, визначеного проведеною судовою будівельно-технічною та земельно-технічною експертизою. 15 вересня 2021 року [PERSON] подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] про стягнення частини вартості понесених витрат на поліпшення домоволодіння у період перебування у шлюбі, в якій зазначено наступне. Перебуваючи у шлюбі, сторони придбали будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який [PERSON] оформила на себе шляхом укладення договору дарування від 28 березня 2002 року, а не договору купівлі-продажу, як він вважав. За час шлюбу цінність будинку істотно збільшилася внаслідок його грошових, трудових затрат, тому результати виконаних ним ремонтних, будівельних робіт є об`єктом права спільної сумісної власності їх колишнього подружжя. Усі виконанні ремонтні роботи у будинку є його невід`ємними поліпшеннями і відокремлення їх від будинковолодіння без погіршення його стану є неможливим. В зв`язку з цим простив стягнути із [PERSON] на його користь 1/2 частку вартості понесених витрат на поліпшення домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , у розмірі 109 795 грн та понесені ним судові витрати. 01 жовтня 2021 року [PERSON] було надано відзив на зустрічну позовну заяву [PERSON] , в якому відповідачка за зустрічним позовом просила вимовити у його задоволення через недоведеність позовних вимог. Вказала на те, що [PERSON] не додано до зустрічної позовної заяви доказів на підтвердження факту проведення робіт по поліпшенню будинку по [ADDRESS] , їх обсяг, вартість, час їх проведення. [PERSON] в судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивачки за первісним позовом [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позові, у задоволенні зустрічного позовну просив відмовити в повному обсязі. Відповідач за первісним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги за зустрічним позовом просили задовольнити. Проти задоволення позовних вимог [PERSON] з урахуванням варіанту, запропонованого експертом у додатковій експертизі, не заперечували. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку. 02 грудня 1998 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, який був розірваний 25 липня 2014 року (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 02 грудня 1998 року, свідоцтво про розірвання шлюбу від 25 липня 2014 року, а.с. 4, 5 том 1). 05 жовтня 2015 року [PERSON] та [PERSON] повторно зареєстрували шлюб, який був розірваний 14 вересня 2020 року (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 05 жовтня 2015 року, рішення Миргородського міськрайонного суд від 14 вересня 2020 року про розірвання шлюбу, постанова Полтавського апеляційного суду від 08 грудня 2020 року, а.с. 6-10 том 1). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 06 квітня 2021 року № 251463129, довідки ДКП «Миргородтехінвентаризація» від 22 жовтня 2019 року № 546-Т, державного акту серії ЯГ № 692947 від 27 листопада 2007 року, витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 05 квітня 2021 року №№ 691, 689, за договором купівлі продажу від 20 липня 2007 року, посвідченим державним нотаріусом Першої миргородської державної нотаріальної контори та зареєстрованим в реєстрі за № 1-3085, придбано житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , в цілому складається з: житлового будинку А-1, загальною площею 62,3 кв. м, житловою площею 25,9 кв. м, сарая «Д», сарая-прибудови «д», сарая «Е», газопроводу 2, водопроводу № 3, воріт з хвірткою № 4, огорожі № 5, огорожі № 6, вигрібної ями № 7. Право власності на вказане домоволодіння 30 жовтня 2019 року було зареєстроване за [PERSON] , внесено відповідний запис за номером 33963945. 21 травня 2019 року за [PERSON] зареєстровано право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 5323281801:01:001:0581, площею 0,142 га, 5323281801:01:001:0582, площею 0,108 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (а.с. 11-12,14,15,16 том 1). На підставі державного акту серії ЯГ № 692947 від 27 листопада 2007 року [PERSON] належить земельна ділянка з кадастровим номером 5323281801:01:001:0359, площею 0,1850 га (а.с. 13 том 1). По справі проведено три експертизи (висновок судової оціночно-будівельної експертизи, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи та земельної експертизи від 01 серпня 2022 року № 86, висновок додаткової судової будівельно-технічної експертизи та земельно-технічної експертизи від 10 квітня 2023 року № 1, висновок додаткової судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 01 листопада 2024 року № 18 (а.с. 196-205, 139-159 том 1, а.с. 95-100 том 2). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст. 61 Сімейного кодексу України). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 Сімейного кодексу України, майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а у випадку, коли дружина та чоловік не домовилися між собою про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. Згідно зі ст. 69 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право на поділ майна, яке є об`єктом спільної сумісної власності, шляхом виділення його в натурі в особисте майно та припинення спільної власності взагалі. Відповідно до ст. 71 Сімейного кодексу України у випадку неподільності об`єкту спільного майна, він присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України та ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо), самостійного заробітку (доходу), якщо інше не встановлено законом або договором. Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України та ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Способи та порядок поділу майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначені ст. 71 Сімейного кодексу України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 1, 2 ст. 71 Сімейного кодексу України), або реалізується через виплату грошової матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України). Вирішуючи по суті спірні правовідносини між сторонами за первісним позовом, суд враховує, що спірне будинковолодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , та земельні ділянки, розташовані за цією ж адресою, площею 0,1420 га з кадастровим номером 5323281801:01:001:0581; площею 0,1080 га з кадастровим номером 5323281801:01:001:0582; площею 0,1850 га з кадастровим номером 5323281801:01:001:0359, були придбані сторонами під час шлюбу, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, тому в порядку поділу майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності, їх необхідно поділити в порядку, запропонованому експертом при проведенні додаткової судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 10 квітня 2023 року № 1. Поділ за вказаним варіантом було запропоновано позивачкою та не заперечувався відповідачем. При вирішенні спірних правовідносини за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення частини вартості понесених витрат на поліпшення домоволодіння у період перебування у шлюбі, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім спадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими гасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. [PERSON] не зазначено та не додано до зустрічної позовної заяви належних і допустимих доказів, які б підтверджували наведені позивачем факти проведення робіт по поліпшенню будинку по [ADDRESS] , їх обсяг, вартість та час їх проведення, що має значення, враховуючи ту обставину, що з липня 2014 року по жовтень 2015 року сторони не перебували в шлюбі. При цьому, деякі із зазначених позивачем за зустрічним позовом поліпшень на даний час є недіючими, отже їх не можна вважати такими, що впливають на вартість будинку чи його стан. Зазначені у позові кухонний гарнітур, кухонний куточок і розсувний стіл для прийому їжі, газова плита, раковина, газова колонка, телевізори, кондиціонери, дивани, кутова шафа, розсувний стіл та стільці до нього, глибинний насос, «торгова палатка», стіл і дві лавки є меблями та іншими предметам домашнього вжитку та не є поліпшенням саме житлового будинку. Щодо зазначених у позовній заяві саджанців плодових дерев і кущів, то вони не мають відношення до житлового будинку і не впливають на його стан і вартість. Таким чином, вартість витрат на поліпшення домоволодіння [ADDRESS] , яку [PERSON] просить стягнути [PERSON] на його користь, належними і допустимими доказами не підтверджена, тому у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом необхідно вимовити. Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі якщо сторона звільнена від сплати судового збору він компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з матеріалами справи, при зверненні до суду [PERSON] був сплачений судовий збір в розмірі 2 011 грн 84 коп., який підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, оскільки [PERSON] , який має другу групу інвалідності, звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (а.с. 1, 100 том 1). Згідно з положеннями п.п. 2, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням спеціалістів, експертів та проведенням експертизи; витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У відповідності з ч. 6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Відповідно до рахунків судового експерта Авдєєвої Н.М. №№ 5, 15, квитанцій від 08 лютого 2022 року № 08-12597290 на суму 4 000 грн 00 коп., від 25 квітня 2023 року № 25-15422740 на суму 2 000 грн 00 коп., експертні витрати Сокруто Л.І. становлять 6 000 грн 00 коп. (а.с. 109-112 том 2), тому суд дійшов висновку про стягнення цієї суми з [PERSON] на її користь.

Outcome: approved