Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця») та просить, з урахуванням клопотання про збільшення позовних вимог, стягнути з відповідача 9665,30 грн. недоплаченої частки заробітної плати (доплати за роботу в важких та шкідливих умовах праці) за період з 01.09.2023 по 31.05.2024 (включно). В обґрунтування вимог зазначив, що з 01.08.2012 працює на посаді помічника машиніста електровоза в СП «Криворізьке локомотивне депо» РФ «Придніпровська залізниця» AT «Українська залізниця». У січні місяці Позивач відпрацював 210,52 годин робочого часу відповідно до своєї займаної посади (при місячній нормі 181 робоча година), з яких 195,00 годин був фактично зайнятий на роботах із важкими та шкідливими умовами праці. 02.02.2024 він отримав від роботодавця розрахунковий лист заробітної плати за січень 2024 року. 10.02.2024 зі слів голови Первинної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України Криворізького локомотивного депо Федоренка В. Г. Позивачу стало відомо про начебто проведення в липні 2023 року чергової атестації робочих місць за умовами праці за професіями машиніст електровоза, машиніст тепловоза, помічник машиніста електровоза, помічник машиніста тепловоза. За результатами атестації робочих місць були виявлені важкі та шкідливі умови праці та особливо важкі та особливо шкідливі умови праці, що є підставою відповідно до чинного законодавства та Галузевої угоди на отримання доплати до тарифної ставки. Так, відповідно до Розрахунків розміру доплат (в % до тарифної ставки), що є невід`ємною частиною атестації робочих місць, за важкі та шкідливі умови та за особливо важкі та особливо шкідливі умови праці в залежності від їх фактичного стану відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 03.10.1986 №387/22-78 розмір доплат становить: машиніст електровоза та машиніст тепловоза (окрім 2ТЕ116) та помічник машиніста електровоза, помічник машиніста тепловоза (окрім 2ТЕ116) - 12% до тарифної ставки; машиніст тепловоза 2ТЕ116 та помічник машиніста тепловоза 2ТЕ116 - 16% до тарифної ставки. Але роботодавець про виявлення ступеня важких та шкідливих умов праці, в яких працює Позивач, за результатами атестації робочих місць, що надає право Позивачу на доплату до тарифної ставки в розмірі 12% - не доводив. Такі дії Відповідача (роботодавця) є грубим порушенням трудового законодавства, так частиною четвертою статті 7 Закону України «Про охорону праці» також передбачено, що протягом дії укладеного з працівником трудового договору роботодавець повинен, не пізніш як за 2 місяці, письмово інформувати працівника про зміни виробничих умов та розмірів пільг і компенсацій, з урахуванням тих, що надаються йому додатково. Аналогічна норма щодо порядку зміни істотних умов праці при продовженні працівником роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, встановлена і статтею 32 КЗпП України. 12.02.2024 Позивач, вважаючи, що йому помилково не нарахували доплату, звернувся із заявою до роботодавця, в якій просив нарахувати та виплатити йому належні суми підвищеної оплати праці за відпрацьовані години робочого часу в важких та шкідливих умовах праці за січень 2024 року. 26.02.2024 з листа Відповідача від 26.02.2024 №154 Позивачу стало відомо про відмову Відповідача нарахувати та виплатити доплату за час фактичної зайнятості на роботах із важкими та шкідливими умовами праці в розмірах, встановлених за результатами атестації робочих місць (12% до тарифної ставки). Вважаючи порушеним право на оплату праці у належному розмірі, [PERSON] за захистом своїх прав звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою від 13.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (том 1, а. с. 198). Клопотання про збільшення позовних вимог від 13.06.2024 (том 1, а. с. 216 - 222) представником позивача подано у порядку та строки визначені п. 2 ч. 2 ст. 49 та ч. 3\~ст. 279 ЦПК, України. З урахуванням заперечень представника відповідача щодо збільшення позовних вимог, враховуючи предмет позову, підстави звернення до суду з даним позовом, подання клопотання про збільшення розміру позовних вимог у встановлений Законом строк, суд приймає таке клопотання з огляду на не порушення права доступу до суду, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. В обґрунтування збільшення позовних вимог позивач надає відповідні розрахунки та довідку Структурного підрозділу «Криворізьке локомотивне депо» АТ «Українська залізниця» № 460 від 06.06.2024, відповідно до якої позивач [PERSON] відпрацював в важких та шкідливих умовах праці наступну кількість годин: у вересні 2023 року 117, у жовтні 2023 року 186, у листопаді 2023 року 171, у грудні 2023 192, у січні 2024 року 207, у лютому 2024 року 100, у березні 2024 року 94, у квітні 2024 114, у травні 2024 172 (том 1, а. с. 225). Ухвалою від 02.09.2024 продовжено відповідачу процесуальний строк для подачі відзиву на позов до 16.09.2024 (том 1, а. с. 233). Ухвалою від 14.10.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без руху (том 2, а. с. 54). Наступною ухвалою від 14.10.2024 відмовлено у задоволені клопотання представника відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (том 2, а. с. 55). Представник відповідача, у встановлений ухвалою від 02.09.2024 строк, 13.09.2024 через систему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву, у якому просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Позиція представника відповідача, викладена у відзиві на позовну заяву зводиться до того, що спірні виплати, які на думку позивача повинні бути йому здійснені, вже враховані в тарифній ставці працівника у відповідності до Положення про оплату праці працівників акціонерного товариства "Українська залізниця" затвердженого Протоколом правління АТ "Укрзалізниця" від 26.06.2023 № Ц-85/39 Ком.т. (том 2, а. с. 20 - 28). Позивач процесуальним правом на подання відповіді на відзив не скористався. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку. Як встановлено судом та не оспорюється учасниками процесу, [PERSON] з 01.08.2012 працює помічником машиніста електровоза в АТ «Українська залізниця». Вказаний факт підтверджено копією Наказу (Розпорядження) №430/ос від 01.08.2015 про переведення на іншу роботу (том 1, а. с. 11). З вказаного наказу вбачається, що [PERSON] при прийнятті на роботу до Відокремленого структурного підрозділу «Криворізьке локомотивне депо» Державного підприємства «Придніпровська залізниця». Згідно п. 2 статуту АТ Українська залізниця товариство є правонаступником усіх прав та обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту. Державне підприємство Придніпровська залізниця входить до Переліку підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, на базі яких утворюється Акціонерне товариство Українська залізниця. Позивач, як на підставу задоволення позову, посилається на те, що відповідач при здійсненні нарахування йому заробітної плати не дотримався вимог п. 3.2.4. та Додатку №1 до Галузевої угоди на 2002-2006 роки, не врахував наказ від 20.09.2023 №690/ТЧ "Про результати атестації робочих місць за умовами праці локомотивних бригад тягового рухомого складу", яким визначено умови праці із шкідливими і важкими умовами праці працівникам локомотивних бригад, не здійснив нарахування та виплату 12% до тарифної ставки за важкі та шкідливі умови праці, що є грубим порушенням трудового законодавства з боку відповідача. Суд не погоджується з даним твердженням та погоджується із запереченням відповідача, викладеним у відзиві на позовну заяву, вважаючи їх обґрунтованими з огляду на наступне. Згідно зі ст.\~10\~КЗпП України колективний договір укладається на основі законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин, і узгодження інтересів працівників та роботодавців. Відповідно до ст.\~13\~КЗпП України та ст. 7 Закону України «Про колективні договори і угоди», зміст колективного договору визначається сторонами \~в межах їх компетенції. Статтею 13\~КЗпП України визначено, що у колективному договорі встановлюються взаємні обов`язки роботодавця та працівника, зокрема, щодо встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати і інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій і т.д.) Колективним договором встановлюються додаткові, порівняно з чинним законодавством і угодами, гарантії. Згідно зі ст. 18 КЗпП України, положення колективного договору розповсюджуються на всіх працівників підприємства, установи, організації та є обов`язковими для роботодавця та працівника. Відповідно до ч. 2 ст. 97 КЗпП України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Як вбачається із матеріалів справи, пунктом 3.2.4. Галузевої угоди між Державною адміністрацією залізничного транспорту України та профспілками на 2002-2006 роки визначено, що доплати і надбавки працівникам галузі встановлюються згідно з додатком №1 (том 1, а. с. 165-167). Додатком №1 до Галузевої угоди передбачено нарахування працівникам за роботу у важких і шкідливих умовах праці до 12% (том 1, а. с. 168-170). Додаток №1 не конкретизує посади працівників, яким встановлюються вказані нарахування. Указом Президента України від 24.02.2022 за №64, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на території нашої держави було введено воєнний стан, який триває і на даний час. Враховуючи триваючі на території України активні бойові дії, всі промислові та інші галузі України, так само як і працівники, потрапили в скрутне становище та були змушені пристосовуватися до роботи в умовах війни. Відповідно до п. 5 ст. 6 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» зазначено, що в указі Президента України про введення воєнного стану зазначається вичерпний перелік конституційних прав і свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку з введенням воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. У відповідності до Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 №2136-ІХ (зі змінами внесеними згідно з Законом №2352-ІХ від 01.07.2022, далі по тексту Закон №2136-ІХ), на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених статтями 43, 44 Конституції України. Згідно із ч. 2 ст. 10 Закону №2136-ІХ роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати. Частиною 2 Статті 15 Закону України «Про залізничний транспорт» від 04 липня 1996 року №273/96-ВР (далі по тексту Закон №273/96) визначено, що особливості умов праці, соціально-побутового і житлового забезпечення, режиму робочого часу та часу відпочинку окремих категорій працівників залізничного транспорту загального користування, робота яких безпосередньо пов`язана з рухом поїздів, встановлюються АТ «Укрзалізниця» згідно з чинним законодавством України за погодженням з галузевими профспілками. Протоколом правління АТ «Укрзалізниця» від 26.06.2023 № Ц-85/39 Ком.т. (том 2, а. с. 44 - 45) затверджені зміни до Положення про оплату праці працівників акціонерного товариства «Українська залізниця» (Додаток №1). Згідно із п. 1.3. Положення про оплату праці працівників Акціонерного товариства «Українська залізниця», у редакції з урахуванням вказаних змін, дане Положення є нормативно-правовим актом, який регламентує питання організації оплати праці, порядок і умови оплати праці та визначення індивідуальної заробітної плати працівників АТ «Укрзалізниця», у тому числі працівників апарату управління АТ «Укрзалізниця», регіональних філій, філій та їх структурних підрозділів (том 2, а. с. 46 - 52). Положення розроблене відповідно до Кодексу законів про працю України, законів України «Про оплату праці», «Про запобігання корупції», Генеральної угоди, Статуту акціонерного товариства «Українська залізниця», та є невід`ємною частиною Галузевої угоди між Державною адміністрацією залізничного транспорту України та профспілками (п. 1.1. Положення). Також у відповідності п. 1.1. Протоколу засідання правління АТ «Укрзалізниця» від 26.06.2023 №Ц-85/39 Ком.т. з 01.07.2023 підвищено розмір годинних тарифних ставок. Пунктом 2.5. Положення визначено особливості оплати праці працівників локомотивних бригад. Так у підпунктом 2.5.2. визначено, що робітникам локомотивних бригад структурних підрозділів регіональної філії, філії «Українська залізнична швидкісна компанія», філії «Енергоремтранс», філії «Пасажирська компанія» встановлюються наступні годинні тарифні ставки, зокрема, помічнику машиніста електровоза, тепловоза, паровоза, електропоїзда, дизель-поїзда 47,63 грн. Відповодно до цього ж пункту встановлено, що що годинні тарифні ставки встановлені з урахуванням умов праці. Також у п. 6.8. Положення зазначено, що доплата за роботу у важких і шкідливих, особливо важких і особливо шкідливих умовах праці запроваджується для робітників (у тому числі відрядників), електромеханіків диференційовано в розмірах: 4, 8, 12 відсотків тарифної ставки (окладу) на роботах із важкими і шкідливими умовами праці; 16, 20, 24 відсотки тарифної ставки (окладу) на роботах із особливо важкими і особливо шкідливими умовами праці. Доплати встановлюються за результатами атестації робочих місць і виплачуються за час фактичної роботи (зайнятості) працівника на таких роботах протягом зміни. При раціоналізації робочих місць і поліпшенні умов праці доплати можуть зменшуватися або їх може бути відмінено повністю. Робітникам, яким відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №163 «Про затвердження Переліку виробництв, цехів, професій і посад із шкідливими умовами праці, робота в яких дає право на скорочену тривалість робочого тижня», за роботу зі шкідливими умовами праці встановлено 36-годинний робочий тиждень, годинні тарифні ставки, передбачені для 40-годинного робочого тижня, підвищуються на коефіцієнт 1,11. Комісія з питань оплати праці (розділ 10 цього Положення) має право за погодженням із відповідним профспілковим органом встановлювати майстрам, начальникам дільниць і цехів, професіоналам, фахівцям, технічним службовцям при їх роботі на дільницях, у цехах і на виробництвах, де більше половини чисельності робітників отримують доплати за шкідливі умови праці, доплати в розмірі до 12 відсотків, а за особливо шкідливі умови праці до 24 відсотків посадового окладу. Для робітників, оплата праці яких проводиться за тарифними ставками, встановленими з урахуванням важких і шкідливих, особливо важких і особливо шкідливих умов праці, доплата за умови праці не встановлюється. У разі несвоєчасного проведення атестації робочих місць за умовами праці у визначені строки, виплата доплат продовжується в розмірах, визначених попередньою атестацією, до проведення наступної (п. 6.8 Положення). Умови праці - це сукупність чинників виробничого середовища і трудового процесу, які впливають на здоров`я і\~працездатність людини\~під час виконання нею трудових обов`язків. Шкідливі умови праці - характеризуються наявністю\~шкідливих виробничих факторів, що перевищують гігієнічні нормативи і здатні чинити несприятливий вплив на організм працюючого та/або його потомство. Атестація робочих місць за умовами праці працівників локомотивних бригад проводилася відповідно до графіку на 2023 рік та з дотриманням вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 «Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці», «Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці», затверджених Постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 №41, та Головного державного санітарного лікаря України від 01.09.1992, з врахуванням наказу Державної адміністрації залізничного транспорту України від 26.12.2007 №627-Ц «Про затвердження Переліку робіт з підвищеною небезпекою, з важкими та шкідливими умовами праці на підприємствах і в організаціях залізничного транспорту України». За результатами атестації прийнято наказ від 20.09.2023 №690/ТЧ "Про результати атестації робочих місць за умовами праці локомотивних бригад тягового рухомого складу", яким визначено умови праці із шкідливими і важкими умовами праці працівникам локомотивних бригад. (том 1, а. с. 153 - 154). Умови праці після проведення атестації у позивача не змінилися. Крім того, Додатком №9, який є невід`ємною частиною Колективного договору Криворізького локомотивного депо на 2011-2012 роки, дію якого було продовжено на 2024 рік (том 2, а. с. 39 - 42), визначено: «Запроваджувати для робітників диференційовані (по ступенях) доплати в розмірі 4, 8, 12 відсотків тарифної ставки (окладу) на роботах з важкими і шкідливими умовами праці та 16 відсотків тарифної ставки (окладу) на роботах із особливо важкими і особливо шкідливими умовами праці. Установлювати доплати за результатами атестації робочих місць і нараховувати їх за час фактичної зайнятості робітника на таких роботах. При подальшій раціоналізації робочих місць і поліпшенні умов праці доплати зменшувати або відміняти повністю. Перелік конкретних робіт, робочих місць і розміри доплат за несприятливі умови праці включати у колективний договір одночасно з заходами по поліпшенню умов праці. Годинні тарифні ставки для локомотивних бригад встановлені з урахуванням умов праці. Доплата робітникам локомотивних бригад за умови праці не встановлюється.». Згідно зі ст. 18 КЗпП України положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації, фізичної особи, яка використовує найману працю, незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов`язковими як для власника або уповноваженого ним органу, фізичної особи, яка використовує найману працю, так і для працівників. Таким чином, судом встановлено, що годинні тарифні ставки для робітників, оплата праці яких проводиться за тарифними ставками, встановленими з урахуванням важких і шкідливих (зокрема, локомотивних бригад) встановлені з урахуванням умов праці. Доплата робітникам локомотивних бригад за умови праці не встановлюється, оскільки годинні тарифні ставки робітникам локомотивних бригад розраховані з урахуванням умов праці, тобто доплата за роботу у важких і шкідливих умовами праці закладена у годинну тарифну ставку, тому й не потребує окремого нарахування. Тобто відповідачем дотриманні як вимоги чинного законодавства, так і вимоги Галузевої угоди з додатками та Колективного договору з додатками. Згідно із частинами 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Тому аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи заперечення відповідача, викладене у відзиві на позовну заяву, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача, заперечуючи проти збільшених позовних вимог, посилався в тому числі на пропуск позивачем строку звернення до суду з такими вимогами з огляду на положення ст. 233 КЗпП в редакції Закону України № 2352-ІХ. Тому просив до спірних правовідносин застосувати строки позовної давності (том 2, а. с. 7 - 12). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Так у постанові Верховного Суду від 21.10.2020 по справі № 509/3589/16-ц Верховний Суд зазначив, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. У разі, коли суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги, є необґрунтованими, суд повинен відмовити у задоволенні такого позову саме з цієї підстави. Тому, з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог по суті у зв`язку з їх необґрунтованістю, суд до спірних правовідносин не застосовує наслідки спливу строку позовної давності. Відповідно до положень ст.\~141\~ЦПК України необхідно віднести витрати по сплаті судового збору за рахунок держави, оскільки при поданні позову до суду позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовийзбір». Суд також враховує, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29). На переконання суду, питання, які можуть вплинути на результат розгляду справи по суті, судом було розглянуто та надано їм оцінку у повній мірі. Інші доводи учасників справи не спростовують висновків суду по даній справі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed