Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

У листопаді 2023 року представник [PERSON] - Попович Ш. звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Мукачівського міськрайонного суду від 04.12.2019 в цивільній справі № 2-19/11 за нововиявленими обставинами, в якій просить скасувати рішення Мукачівського міськрайонного суду від 04.12.2019 року та у задоволенні заяви [PERSON] про перегляд рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 02.10.2014 по справі № 2-19/11 за позовом [PERSON] до Великобактянської сільської ради Берегівського району, [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання недійсним та скасування державного акту про право власності на земельну ділянку відмовити, рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 02.10.2014 залишити без змін. В обґрунтування заяви зазначив, що підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами є те, що постановою Закарпатського апеляційного суду від 09.05.2023 року заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 06.02.2017 року, яким визнано недійсним та скасовано рішення Великобактянської сільської ради за № 34 від 24.11.2006 року «Про надання дозволу на виготовлення нового державного акту [PERSON] в [ADDRESS] » залишено без змін. Отже, на момент прийняття Мукачівським міськрайонним судом рішення від 04.12.2019 року та Закарпатським апеляційним судом постанови від 02.08.2022 року рішення сільради № 34 від 24.11.2006 скасоване ще не було, тому суди виходили із правомірності дій сільради та [PERSON] , однак на даний час нововиявленою обставиною є скасування рішення сільради. Оскільки, правова підстава видачі державного акту серії ЯД № 533697 від 20.10.2007 не тільки не існує, а визнана судом незаконною, тому неприпустимим є стан подальшого існування державного акту при незаконності рішення сільради. Відтак, враховуючи, що рішення сільради № 34 від 24.11.2006 року скасоване, а тому підлягають скасуванню всі документи, які були видані на його підставі. Враховуючи, вищенаведене просить заяву [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Попович Ш. про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.12.2019 по справі № 2-19/11 задоволити. Представник позивача Попович Ш. в судовому засіданні заяву підтримав та просив її задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні в задоволенні заяви просила відмовити. Представник відповідача Берегівської міської ради в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення повідомлявся належними чином, про причину неявки суд не повідомив. Представник третьої особа без самостійних вимог: Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення повідомлявся належними чином, про причину неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення представника заявника, заперечення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Згідно ч.2 ст.423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду. Згідно ч.3 ст.429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30.03.2012 року «Про застосування цивільно-процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» скасування судового рішення може бути визнано нововиявленою обставиною лише в тому випадку, коли суд обґрунтував ухвалене судове рішення скасованим (воно було підставою для ухвалення такого судового рішення) або виходив із нього, хоча прямо й не посилався на нього на підтвердження наявності вказаних обставин, а також якщо наслідком скасування судового рішення є інше за змістом вирішення спору. Підставою скасування судового рішення може бути лише ухвалене судом судове рішення, а не рішення третейського суду або іншого державного органу. Вирішуючи питання про скасування судового рішення із зазначених підстав, суди мають виходити з преюдиційного зв`язку судових рішень, зокрема, із того, що між рішеннями має існувати матеріально-правовий зв`язок, факти, встановлені в одній із справ, мають значення для іншої справи. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 02.10.2014 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до Великобактянської сільської ради Берегівського району, [PERSON] , третя особа без самостійних вимог Управління Держземагенства у Берегівському районі про визнання недійсним та скасування державного акту про право власності на земельну ділянку позов задоволено, визнано недійсним і скасовано державний акт на право приватної власності на землю серії ЯД № 533697, виданий Великобактянською сільською радою 20.10.2007 року [PERSON] та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 106. Також зобов`язано Управління Держземагенства у Берегівському районі зняти з державної реєстрації державний акт на право приватної власності на землю серії ЯД №533697, виданий Великобактянською сільською радою 20.10.2007 року [PERSON] та земельну ділянку за кадастровим номером 2120483301:00:001:0053 за цим актом. В подальшому рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 02.10.2014 року було предметом перегляду апеляційним судом Закарпатської області, який рішенням від 21.11.2014 року рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 02.10.2014 року в частині зобов`язання Управління Держземагенства у Берегівському районі зняти з державної реєстрації державний акт на право приватної власності на землю скасував та ухвалив нове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині. У решті рішення суду залишено без змін. Відповідно до ухвали Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.04.2015 року рішення апеляційного суду Закарпатської області від 21.11.2014 року залишено без змін. В подальшому рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 04.12.2019 року у справі № 2-19/11 (8/303/4/19) заяву відповідача [PERSON] про перегляд рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 02.10.2014 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до Великобактянської сільської ради Берегівського району, [PERSON] , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання недійсним та скасування державного акту про право власності на земельну ділянку за нововиявленими обставинами - задоволено, рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 02.10.2014 року, яким задоволено позов [PERSON] до Великобактянської сільської ради Берегівського району, [PERSON] , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання недійсним та скасування державного акту про право власності на земельну ділянку - скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] до Великобактянської сільської ради Берегівського району, [PERSON] , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання недійсним та скасування державного акту про право власності на земельну ділянку - відмовлено. Рішення суду набуло законної сили. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 09.05.2023 року у справі № 297/1903/16-ц апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 06.02.2017 року, яким визнано недійсним та скасовано рішення Великобактянської сільської ради за № 34 від 24.11.2006 «Про надання дозволу на виготовлення нового державного акту [PERSON] в [ADDRESS] » залишено без змін. Таким чином як на підставу своїх вимог представник посилається на те, що рішення, на підставі якого було видано спірний державний акт скасовано, а відтак державний акт серії ЯД № 533697, виданий Великобактянською сільською радою 20.10.2007 року [PERSON] та зареєтрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 106 є недійсним та підлягає скасуванню. За змістом ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Статтями 316, 317, 319, 321 ЦК України визначено, що право власності це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власність зобов`язує, держава не втручається в здійснення власником права власності. Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Згідно з Земельним кодексом України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Статтею 152 Земельного кодексу України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Відповідно до частин другої та третьої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно з частиною першою статті 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. За таких обставин, враховуючи, що рішенням суду від 06.02.2017 року, яке набуло законної сили, скасоване рішення органу місцевого самоврядування, яке було правовою підставою для видачі [PERSON] державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, таке є нововиявленою обставиною і у відповідності до ст.152 ЗК України підлягає визнанню недійсним такий державний акт. Щодо позовної вимоги до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про зобов`язання до вчинення дій, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині, оскільки Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області не є відповідачем у справі, а тому не може відповідати за позовом [PERSON] . ЄСПЛ вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Outcome: dismissed