Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

20.05.2024 року до Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07 лютого 2012 року Новобаварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №46. Позивач в обґрунтування своїх вимог зазначив, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 07 лютого 2021 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей- [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між ними не склалось з причин різності характерів та вподобань, втрачено почуття поваги та любові один до одного. Подружжя спільний побут не веде, проживає роздільно. Позивач вважає, що збереження сім`ї є неможливим, на примирення він не згоден, тому просив розірвати шлюб.\~\~Спору про визначення місця проживання дітей та поділ майна на теперішній час сторони не мають. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.05.2024 року відкрито спрощене провадження та призначено судове засідання, витребувано оригінал свідоцтва про шлюб. Ухвалою суду від 02 липня 2024 року за клопотанням відповідача, сторонам у справі надано строк на примирення 4 місяці та зупинено провадження у справі. Ухвалою суду від 04 листопада 2024 року поновлено провадження у справі. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, повідомлявся про час та місце слухання справи своєчасно та належним чином, надав заяву якою підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та просив розглядати справу без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилась, повідомлялась про час та місце розгляду справи належним чином ,причини неявки суду не відомі. Згідно ч. 2 ст. 43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 лютого 2012 року Новобаварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №46 (свідоцтво про шлюб видане повторно серії [NUMBER] від 15.08.2024). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей- [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Проте, як вбачається з пояснень позивача, наданий судом строк для примирення не виправив ситуацію, яка склалася у родині позивача та відповідача, подружжя не знайшло компромісів та не прийшло до спільного рішення про відновлення родинних відносин. У ході судового розгляду встановлено, що шлюбно-сімейні відносини припинені, сторони не ведуть спільне господарство, у них відсутній єдиний сімейний бюджет. Позивач у своїй заяві підтвердив суду, що збереження родини не є можливим, час на примирення не дав результатів. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальній декларації прав людини , прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.(ст..110 СК). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимими. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд також виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Отже, суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, а саме, що сторони не ведуть спільне господарство, у них відсутній сімейний бюджет, не підтримують шлюбно-сімейні відносини, вважає необхідним шлюб розірвати, так як подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Відповідно до\~ст.\~113\~Сімейного кодексу\~України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » та « [PERSON] ». Клопотань про поверне6ння дошлюбного прізвища не заявляла. З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним шлюб між сторонами розірвати, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved