Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що 23 травня 2015 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказала, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, через те, що між ними втрачено почуття любові, поваги, дружби та відсутнє взаєморозуміння. Через це стосунки між ними погіршилися і почалися серйозні непорозуміння. На даний час шлюбні відносини між ними припинені, а примирення, подальше спільне життя та збереження сім`ї стали не можливими. З урахуванням вищевикладеного позивач просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 23 травня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський реєстраційної служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, про що зроблено актовий запис № 129 та після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON] . Позивач [PERSON] надала суду заяву, якою заявлені вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] , який був належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву не подав. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів. Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02 вересня 2024 року по вказаній справі було відкрито провадження та призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 23 травня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський реєстраційної служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, шлюб між сторонами зареєстровано 23 травня 2015 року, про що зроблено актовий запис №129. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони у справі є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідно до положень ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 109\~СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ч.\~2\~ст.\~112\~СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, позивач скористалася своїм правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач відзиву не подав, враховуючи те, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб, суд вважає, що причини, які спонукають [PERSON] наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст.\~113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд приймає рішення про відновлення позивачці дошлюбного прізвища [PERSON] , причому зазначає, що вибір прізвища після розірвання шлюбу є виключним правом лише позивача, так як під час вирішення даного питання думка відповідача при вирішенні спору судом не враховується. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved