Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

01 лютого 2024 року представник позивача - адвокат Анікєєнко Є.О. в інтересах позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила: З 30.08.2008 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (Відповідач) перебували у шлюбі, зареєстрованому 30.08.2008р. відділом РАЦС Ульяновського районного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис № 43. Від цього шлюбу у подружжя народилася дитина - [PERSON] , [INFO] (Позивач), що підтверджується актовим записом № 23 свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 08.05.2009р., виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ульяновського районного управління юстиції Кіровоградської області. З 08.09.2010р. [PERSON] та [PERSON] припинили шлюбні відносини та проживають окремо, рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 27.09.2010 року шлюб між ними розірвано, стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі частини доходів та заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 08.09.2010р., тобто з моменту подачі позову в суд, до досягнення повноліття [PERSON] [INFO] , тобто до [INFO] . Після припинення шлюбних відносин між батьками, Позивач залишився проживати з матір`ю та проживає з нею до сьогодні за адресою: [ADDRESS] , крім того, за вказаною адресою проживає чоловік [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою № 1732 від 18.11.2024р., виданою Благовіщенською міською радою Голованівського району Кіровоградської області. Відповідач - [PERSON] з часу припинення шлюбних відносин з матір`ю позивача, не спілкується з сином, не цікавиться його життям та потребами, повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Позивач часто хворіє, що стало підставою для стягнення додаткових витрат на його лікування, що підтверджується рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 20.12.2021р., при цьому Відповідач жодного разу не поцікавився ні станом здоров`я Позивача ні його потребами в лікуванні. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості № 40654 від 25.10.2024р., виданої Гайворонським відділом державної виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) станом на 25.10.2024 року заборгованість відповідача по додаткових витратах складає 30132 грн., що стало підставою для внесення його до Єдиного реєстру боржників (копія інформації з Єдиного реєстру боржників додається). Згідно акту обстеження умов проживання № 221 від 10.10.2024р. встановлено, що умови проживання Позивача добрі, сім`я забезпечена продуктами харчування, квартира опалюється електрикою, Позивач має окрему кімнату облаштовану необхідними меблями та гаджетами. [PERSON] проживає в квартирі разом з матір`ю та її чоловіком [PERSON] . Згідно характеристики, виданої Благовіщенським академічним ліцеєм «Лідер» Благовіщенської міської ради, [PERSON] , [INFO] навчається в даній школі з 1 класу, за час навчання зарекомендувала себе як старанний, дисциплінований, працелюбний учень. Мати, [PERSON] , цікавиться навчанням сина та відповідально ставиться до його виховання. Відповідно до довідки № 346 від 20.09.2024р. батько дитини, [PERSON] , контакту з навчальним закладом, де вчиться дитина, не підтримує, із вчителями не спілкується, не цікавиться шкільним життям дитини. Відповідно до пояснень-підтвердження сусідів, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] батько Позивача, [PERSON] , ніколи не провідував сина, не брав його з собою на прогулянки, не цікавився його життям. Відповідно до рішення виконавчого комітету Благовіщенської міської ради № 262 від 31.10.2024р. «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав» та висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, батько дитини, [PERSON] , не бачиться та не намагається бачити сина, не приїздить, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у вихованні, не цікавиться розвитком сина, його успіхами в школі. Всі факти стверджують про те, що батько свідомо не бажає дбати про дитину та ухиляється від виконання батьківських обов`язків. При спілкуванні у телефонному режимі зі спеціалістами служби у справах дітей [PERSON] надав згоду на позбавлення його батьківських прав. Посилаючись на викладене, позивач, представник позивача просять суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Ульяновського районного суду Кіровоградської області відкрито провадження у справі в порядку загального провадження з призначенням справи до підготовчого судового засідання на 19 грудня 2024 року. Позивач та його представник в підготовче судове засідання не з`явилися, надіслали до суду заяву якою підтримують заявлені вимоги та просять проводити судове засідання у їх відсутність. Крім того, представник позивача просить суд, стягнути з відповідача 50% понесених судових витрат, в зв`язку з визнанням ним заявлених позовних вимог до початку судового засідання. Відповідач, представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явились, надали до суду заяву, відповідно до якої не заперечують щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітнього сина [PERSON] .. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, згідно направленої заяви підтримують позовні вимоги щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав та вважають, що вказане відповідатиме інтересам дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 30.08.2008 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] перебували у шлюбі, зареєстрованому 30.08.2008 р. відділом РАЦС Ульяновського районного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис № 43. Від цього шлюбу у подружжя народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується актовим записом № 23 свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 08.05.2009р., виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ульяновського районного управління юстиції Кіровоградської області ( а.с.12). З 08.09.2010р. [PERSON] та [PERSON] припинили шлюбні відносини та проживають окремо, рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 27.09.2010 року шлюб між ними розірвано, стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі частини доходів та заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 08.09.2010р., тобто з моменту подачі позову в суд, до досягнення повноліття [PERSON] [INFO] , тобто до [INFO] ( а.с.15-19) Після припинення шлюбних відносин між батьками, [PERSON] залишився проживати з матір`ю та проживає з нею до сьогодні за адресою: [ADDRESS] ,, що підтверджується довідкою № 1732 від 18.11.2024р., виданою Благовіщенською міською радою Голованівського району Кіровоградської області ( а.с.30). Відповідач - [PERSON] з часу припинення шлюбних відносин з матірю позивача, не спілкується з сином, не цікавиться його життям та потребами, повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Позивач часто хворіє, що стало підставою для стягнення додаткових витрат на його лікування, що підтверджується рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 20.12.2021р., при цьому відповідач жодного разу не поцікавився ні станом здоров`я Позивача ні його потребами в лікуванні. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості № 40654 від 25.10.2024р., виданої Гайворонським відділом державної виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) станом на 25.10.2024 року заборгованість відповідача по додаткових витратах складає 30132 грн., що стало підставою для внесення його до Єдиного реєстру боржників ( а.с.29). Згідно акту обстеження умов проживання № 221 від 10.10.2024р. встановлено, що умови проживання Позивача добрі, сім`я забезпечена продуктами харчування, квартира опалюється електрикою, Позивач має окрему кімнату облаштовану необхідними меблями та гаджетами. [PERSON] проживає в квартирі разом з матір`ю та її чоловіком [PERSON] ( а.с.32). Згідно характеристики, виданої Благовіщенським академічним ліцеєм «Лідер» Благовіщенської міської ради, [PERSON] , [INFO] навчається в даній школі з 1 класу, за час навчання зарекомендувала себе як старанний, дисциплінований, працелюбний учень. Мати, [PERSON] , цікавиться навчанням сина та відповідально ставиться до його виховання ( а.с.31).. Відповідно до довідки № 346 від 20.09.2024р. батько дитини, [PERSON] , контакту з навчальним закладом, де вчиться дитина, не підтримує, із вчителями не спілкується, не цікавиться шкільним життям дитини ( а.с.11). Відповідно до пояснень-підтвердження сусідів, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] батько Позивача, [PERSON] , ніколи не провідував сина, не брав його з собою на прогулянки, не цікавився його життям ( а.с.28). Відповідно до рішення виконавчого комітету Благовіщенської міської ради № 262 від 31.10.2024р. «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав» та висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, батько дитини, [PERSON] , не бачиться та не намагається бачити сина, не приїздить, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у вихованні, не цікавиться розвитком сина, його успіхами в школі. Всі факти стверджують про те, що батько свідомо не бажає дбати про дитину та ухиляється від виконання батьківських обов`язків. При спілкуванні у телефонному режимі зі спеціалістами служби у справах дітей [PERSON] надав згоду на позбавлення його батьківських прав ( а.с.25) Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно його неповнолітньої дитини [PERSON] , затвердженого рішенням № 262 від 31.10.2024 року виконавчого комітету Благовіщенської міської ради Кіровоградської області, з метою якнайкращого захисту інтересів дитини, комісія дійшла висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] ( а.с.26-27). Надаючи правову кваліфікацію правовідносинам, суд враховує наступне. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. В даній ситуації суд звертає увагу, що статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сімейне життя - це особисті майнові та немайнові відносини між подружжям, іншими членами сім`ї, яке здійснюється на засадах, визначених у Сімейному кодексі: кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя (частина четверта статті 4); ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України (частина п`ята статті 5); регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя (частина четверта статті 7) та інше. Неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними‚ і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб (див. пункт 3.1 рішення Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року №2-рп/2012 у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України). Для суду є безспірним, що в даних правовідносинах при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідача відбувається втручання в її право на сімейне життя, яке не є абсолютним і може бути обмеженим в порядку передбаченому Конституцією України. З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції). Досліджуючи правомірність втручання в право відповідача на сімейне життя, суд розуміючи місце Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року в сфері стандартів прав людини, вважає за необхідне звернутись до принципів викладених в статті 29 Декларації, згідно із якими: кожна людина має обов`язки перед суспільством, у якому тільки й можливий вільний і повний розвиток її особи. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві. Отже, в даному випадку допускається обмеження прав особи, а процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами Сімейного кодексу України (статті 164-167). Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст.150, 151, 152, 155 СК України). Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідно до п.п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Відповідно до пункту 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до пункту 49 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідно до пункту 50 рішення Європейського Суду у справі "Хант проти України" втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є "необхідним у демократичному суспільстві" для забезпечення цих цілей. Згідно з наданими доказами, суд приходить до висновку, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню свого неповнолітнього сина, а тому суд вважає, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками і не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з ним, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не піклується про стан його здоров`я, хоча б мала це робити, тобто ухиляється від виконання свого обов`язку по вихованню дитини. На підставі викладеного, суд дійшов переконливого висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно [PERSON] , що повністю відповідає інтересам дитини. Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч. 1 ст.169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч. 4 ст. 169 Сімейного кодексу України). Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. За подання позову [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 968,96 грн. - із застосуванням понижуючого коефіцієнту 0,8, у зв`язку із подачею позову через підсистему "Електронний суд". Враховуючи положення ст. 141, ч.1 ст.142 ЦПК України, у зв`язку з визнання відповідачем позову, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, а 50% - стягнути на його користь з відповідача. Представник позивача адвокат Анікєєнко Є.О. в поданій заяві, просила суд стягнути з відповідача 50% заявлених судових витрат, в зв`язку з визнанням позову відповідачем, тому з відповідача суд стягує на користь позивача судові витрати на оплату правових послуг адвоката від заявленої суми 10 000 гривень - 50%, тобто 5000 гривень.

Outcome: approved