Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-19 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовом про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні земельною ділянкою. Позовну заяву мотивував тим, що він є власником земельної ділянки загальною площею 3,57 га, кадастровий номер 7120681600:02:001:0851, яка знаходиться в адмінмежах села Бойківщина Драбівського району Черкаської області. Дану земельну ділянку позивач нікому в користування не давав, планував використовувати її для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивачу стало відомо, що без його відому та згоди земельну ділянку протягом довгого проміжку часу використовує ФГ «Арій». Проте позивач зазначив, що не укладав з ними договору оренди землі від 10.08.2014 та не підписував його, а державна реєстрація договору та протиправна поведінка відповідача створює йому перешкоди в користуванні та розпорядженні належним позивачу майном, а тому просить усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні належної йому земельною ділянкою. У судовому засіданні позивач позов підтримав, пояснив суду, що він на умовах усного договору передав відповідачу в оренду власну земельну ділянку, за що отримував грошові кошти, проте, будь-яких договорів з ним не підписував, просив суд задовольнити його позов. Представник позивача позов підтримав, просив суд його задовольнити. Представниця відповідача позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити в позові, пояснила суду, що позивач є членом фермерського господарства «Арій», будучи членом фермерського господарства, він отримав у власність земельну ділянку для ведення фермерського господарства, зборами членів фермерського господарства були вирішено, що вони передадуть свої земельні ділянки у користування господарству на строк від 25 до 45 років. Фермерське господарство користується земельною ділянкою позивача на підставі норм Земельного кодексу України,зокрема ст.31. Також саме фермерське господарство сплачувало податки на землю за позивача. Представник відповідача голова ФГ «Арій» Чабан М.Г. заперечував проти позову, пояснив суду, що їх фермерське господарство створювалося з членів які являються родичами між собою, на прохання родичів він взяв у члени фермерського господарства і позивача, проте на його прохання взяти в члени господарства і його дружину, відмовився. Будучи членом фермерського господарства позивач скористався своїм правом та отримав власність як член фермерського господарства земельну ділянку для ведення фермерського господарства, як і інші члени господарства, в подальшому фермерське господарство здійснювало свою підприємницьку діяльність з використанням земель членів господарства, за це вони на підставі договорів оренди отримували кошти, позивачу, кошти сплачувались на його рахунок, а також він особисто передавав гроші під час зустрічі, які він отримував під звіт з каси господарства. Вважає, що фермерське господарства на законних підставах використовує землю позивача. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, його представника, представників відповідача, свідка, суд дійшов до наступного. Позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,57 га, місце розташування Бойківщинська сільська рада Золотоніського (колишній Драбівський) району Черкаської області, кадастровий номер 7120681600:02:001:0851, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності зареєстровано 30.05.2014 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Згідно з інформацією про державну реєстрацію іншого речового права, 07.10.2019 року державним реєстратором виконавчого комітету Великохутірської сільської ради Драбівського району Черкаської області Турукало Н.І. було здійснено державну реєстрацію договору оренди землі: б/н, виданого 10.08.2014 р. Феремерським господарством «Арій», строку дії договору 25 років. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49133710 від 11.10.2019 року, вид іншого речового права: право оренди земельної ділянки З письмового договору оренди землі від 10 серпня 2014 року, який укладено між позивачем [PERSON] та відповідачем ФГ «Арій» вбачається, що договір укладено на строк 25 років, предметом договору є строкове платне користування земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в районі села Бойківщина, та належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на землю серії [NUMBER] від 04.06.2014 року, земельна ділянка площею 3,57 з кадастровим номером 7120681600:02:001:0851, орендна плата складає 3% нормативно грошової оцінки землі, що в грошовому еквіваленті становить 3666,02 грн. Договір підписаний сторонами з зазначенням їх реквізитів. Проте, позивач в позовній заяві та в судовому засіданні посилається на той факт, що він не підписував договір оренди, а відтак вказаний договір оренди землі є неукладеним. Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-24/7648-ПЧ від 18.06.2024 року за результатами судової експертизи зроблені висновки, що підпис у договорі оренди від 10.08.2014 укладеному в с.Бойківщина між ФГ «Арій» та [PERSON] , в графі «орендодавець» виконаний не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON] . З пояснень позивача та його представника та представників відповідача в судовому засіданні встановлено позивач є членом ФГ «Арій», земельна ділянка позивачем отримана в ході реалізації права члена фермерського господарства на отримання у власність земельної ділянки, позивач не заперечував проти використання земельної ділянки ФГ «Арій», так як після отримання у власність земельної ділянки дозволив її обробляти відповідачу без будь-яких договорів, та підтвердив, що відповідач користуючись земельною ділянкою, відповідно здійснював відшкодування за користування ділянкою, а він одержував орендну плату, у 2024 році позивач виявив бажання обробляти її самостійно та дізнався про наявність договору оренди землі, який він не підписував. Визнання сторонами факту членства позивача у фермерському господарстві та отримання у зв`язку з цим у власність земельної ділянки для ведення фермерського господарства, суд визнає як дійсну обставину, так як у суду не має сумнівів у правдивості позицій сторін. Відповідно до ч.1 ст.82 Цивільного процесуального кодексу України обставини,\~які визнаються\~учасниками справи,\~не підлягають\~доказуванню,\~якщо суд\~не має\~обґрунтованого сумніву\~щодо достовірності\~цих обставин\~або добровільності\~їх визнання. Таким чином, суд вважає, до відносин, що склалися між сторонами потрібно застосовувати норми закону, яким регулюються відносини між членами фермерського господарства та самим фермерським господарством з приводу використання земельних ділянок членів цього господарства та норами, що регулюють договірні відносини. Згідно з ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про фермерське господарство» від 19.06.2003 № 973 фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону. Законом України «Про фермерське господарство» чітко визначено щодо вступу членів господарства. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про фермерське господарство» при створенні фермерського господарства одним із членів сім?ї, інші члени сім`ї, а також родичі можуть стати членами цього фермерського господарства після внесення змін до його установчого документа. З Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що 30.12.2004 року внесено відомості про Фермерське господарство «Арій» як юридичну особу. Як вбачається з протоколу № 5 зборів членів фермерського господарства «Арій» від 17.06.2011 року, члени ФГ «Арій» обговорили питання на який термін буде передано ними в оренду, після оформлення права власності на земельні ділянки, які перебувають в ФГ в оренді, після оформлення права власності на них. Даний протокол підписано позивачем [PERSON] , як членом ФГ «Арій». В судовому засіданні [PERSON] не підтвердив факт, що саме він підписав даний протокол, проте доказів цьому він не надав. Згідно із ч. 1\~ст. 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із ч. 1, 2\~ст. 205 ЦК України\~правочин може\~вчинятися усно\~або в\~письмовій (електронній)\~формі.\~Сторони мають\~право обирати\~форму правочину,\~якщо інше\~не встановлено\~законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Сторони мають право обрати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України\~встановлює загальні\~вимоги до\~письмової форми\~правочину.\~Так,\~на підставі\~частини першої\~цієї статті\~правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. За змістом ч. 1\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до\~ст. 14 Закону України «Про оренду землі», договір оренди укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. У\~постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі №338/180/17\~(провадження №14-144цс18) зроблено правовий висновок про те, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону. Тобто,\~договір оренди\~земельної ділянки\~хоча й\~має ознаки\~неукладеного,\~але виконувався\~обома його\~сторонами.\~Судом встановлено,\~що за\~використання земельної\~ділянки орендар\~сплачував плату,\~а орендодавець\~приймав таку\~оплату.\~Сам позивач\~не заперечував\~даного факту,\~а твердження,\~що земельна\~ділянка надавалася\~виключно на\~без договірних\~засадах не\~підтверджується та\~спростовується тим,\~що сторонами\~застосовувалася оплата\~за користування\~землею.\~Даний факт\~підтверджений довідкою\~ФГ «Арій»\~від 15.11.2024\~№ 49\~про виплати\~кошів за\~оренду землі\~позивачу та\~сплату земельного\~податку господарством\~за [PERSON] .\~Покази свідка\~ [PERSON] \~в даному\~випадку не\~є належним\~доказом,\~що піддержує\~сплату оренди,\~так як\~дані факти\~можуть бути\~підтверджені виключно\~з даних\~бухгалтерського обліку\~відповідача.\~ \~Таким чином,\~встановлено,\~що договір виконувався обома сторонами (зокрема, орендар користувався майном і сплачував за нього, а орендодавець приймав платежі), то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір оренди вважається укладеним. Також такій підхід викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 227/3760/19-ц від 26.10.2022, відповідно до якої не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Відповідно до\~ст.31\~Закону України\~землі фермерського\~господарства можуть\~складатися із: 1)\~земельних ділянок,\~що належать\~громадянам України\~-\~членам фермерського\~господарства на\~праві власності,\~користування; 2) земельних ділянок, що належать фермерському господарству на праві власності, користування. Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про фермерське господарство» від 19.06.2003 № 973 права володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться у власності членів фермерського господарства, здійснює фермерське господарство. Суд вважає, що на підставі даної норми, за умови, того, що позивач являється членом фермерського господарства відповідача, останнє на законних підставах володіє та користується земельної ділянкою, яка належить позивачу. Дана норма має пряму дію. Дана позиція щодо правильного застування вищевказаної норми підтверджується і висновками викладеними Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 21.01.2020 у справі № 908/2606/18 (ЄДРСР, реєстр. № 87918848), яка зазначила, що у фермерського господарства право володіння та користування земельною ділянкою, що належить його члену на праві приватної власності, виникає в силу прямої вказівки закону. Іншими словами, фермерське господарство має право володіння та користування такими земельними ділянками під час членства особи у цьому господарстві. Зазначене не суперечить висновку Великої Палати Верховного Суду, сформульованому у пункті 89 постанови від 4 липня 2018 року у справі N 653/1096/16-ц, згідно з яким факт володіння нерухомим майном (possessio) може підтверджуватися, зокрема (тобто, не виключно), державною реєстрацією права власності на це майно у встановленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння). Таким чином, суд вважає, що відповідачем не порушено право користування земельною ділянкою, яка йому належить на праві власності, так як відповідач на законних підставах користується цією землею, а також не порушено право позивача розпорядження земельною ділянкою, тобто вирішення її юридичної долі, тому в позові слід відмовити. Судові витрати вирішуються відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed