Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу зареєстрованого 06 квітня 2018 року у Вараському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 37, та стягнення з [PERSON] на її утримання аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] , трьох років. В обґрунтування позову зазначає, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, чоловік не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, не дбає про матеріальне забезпечення сім`ї, взаємоповагу один до одного та виховання дітей. Між сторонами склалися неприязні стосунки, вони не ведуть спільного господарства, сумісне життя і збереження сім`ї є неможливим, шлюб фактично розпався. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідач відмовляється в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дітей та на утримання позивача, як матері з якою проживає дитина, яка не досягла трирічного віку. Позивач отримує допомогу по догляду за дитиною до досягення нею трирічного віку в розмірі 860,00 грн та самостійно доглядає за дитиною, забезпечує дітей всім необхідним. Відповідач є особою працездатного віку, офіційно працевлаштований, має можливість надавати матеріальну допомогу. 09 жовтня 2024 року відповідач подав до суду відзив на позов, у якому зазначив, що частково заперечує проти позову, оскільки вимоги позивача є безпідставними і необгрунтованими. Позивач займалася трудовою діяльністю неофіційно, мала мінливий дохід, власні кошти на сімейні потреби не витрачала. Розмір дохову позивач приховує від відповідача. Відповідач щомісяця витрачав на матеріальне забезпечення сім`ї більше 90% власного заробітку. Не відповідає дійсності твердження позивача, що вона самостійно наглядає за дитино, оскільки донька з вересня 2024 року відвідує Вараський ДНЗ №7, в міру можливостей відповідач забирає дітей на прогулянки та перебування у нього. Відповідач підтверджує, що з червня 2024 року сторони не ведуть спільного господарства, з вересня 2024 року проживають окремо, не заперечує проти розірвання шлюбу. Дохід відповідача складється лише з офіційної заробітної плати, у власності рухомого і нерухомого майна не має. Також у відповідача є донька від попереднього шлюбу, на утримання якої він сплачує аліменти. На утримання спільних з позивачем дітей відповідач також сплачує аліменти. Також відповідач зазначає, що несе витрати на оплату комунальних послуг та має кредитні зобов`язання перед АТ КБ «Приватбанк». Стягнення аліментів на утримання позивача в розмірі частини заробітку відповідача поставить його у вкрай скрутне матеріальне становище, в якому не будуть забезпечуватися навіть його базові потреби, зазначає, що не має можливості надавати таку допомогу. Позовну вимогу про розірвання шлюбу просить задовольнити, у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання позивачки відмовити. 18 жовтня 2024 року позивач подала до суду відповідь на відзив, у якій зазначила, що прибутку з торгівлі речами та діяльності по наданню послуг в туристичній сфері не отримує. Дочка проходить адаптацію та відвідує садок лише по 2-3 години на день, решту часу вона проводить з позивачем, часто хворіє. З матеріальним забепеченням їй допомагає рідня, у вересні відповідач частково оплачував рахунки. Відповідач є особою працездатного віку, офіційно працевлаштований, стабільно отримує заробітну плату, відомості щодо незадовільного стану його здоров`я відсутні, відтак позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Позивач у судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у заяві вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при прийнятті рішення просить врахувати заперечення, викладені у відзиві. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків. Суд встановив, що 06 квітня 2018 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) зареєстрували шлюб, про що Вараським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області складено актовий запис № 37, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 12 лютого 2022 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що свідчать свідоцтва про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . Згідно з відомостями з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу від 15 жовтня 2024 року, за період з 1 кварталу 2024 року по 4 квартал 2024 року [PERSON] щомісяця отримує соціальні виплати в сумі 860,00 грн. Відповідно до довідки №04-12/19 від 04 жовтня 2024 року дошкільного начального закладу (ясла-садок) комбінованого типу №7 [PERSON] , [INFO] , відвідує вказаний заклад з 19 вересня 2024 року. Згідно з довідкою ТОВ «Телекомпанія Енергія» №39 від 04 жовтня 2024 року [PERSON] працює в ТОВ «Телекомпанія Енергія» на посаді технічного директора. За період з 01 жовтня 2023 року по 30 вересня 2024 року його дохід склав 268\~386,24 грн. У звіті про здійсненні відрахування та виплати ТОВ «Телекомпанія Енергія» №40 від 07 жовтня 2024 року зазначено, що у [PERSON] заборгованість по аліментах станом на 07 жовтня 2024 року відсутня. За період з 01 жовтня 2023 року по 30 вересня 2024 року позивач сплачував щомісяця 1\~500,00 грн на користь [PERSON] аліментів. 24 вересня 2024 року Кузнецовським міським судом Рівненської області видано судовий наказ №565/2094/24 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 (однієї третьої) частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 20 вересня 2024 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. У ч.1 ст.24 СК України зазначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 1, 4 ст.55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до частин 3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Згідно з ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановивши, що розлад подружніх стосунків сторін носить стійкий характер, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимоги про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Статтею ст. 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Частина ч.4 ст. 82 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, а також факту розірвання шлюбу між батьками дитини. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. У постанові від 27 травня 2020 року у справі №712/4702/19 Верховний Суд звернув увагу на те, що надання малолітній дитині матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом і обов`язком батька та не звільняє його від обов`язку утримувати дитину. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач крім соціальних виплат отримує дохід від трудової діяльності. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, суд враховує, що відповідач сплачує аліменти на дочку від попереднього шлюбу [PERSON] . Матеріали справи не містять доказів які вказують на істотні обставини, що дають підстави стверджувати про складне матеріальне становище [PERSON] . Відповідач є особою працездатного віку, офіційно працевлаштований, стабільно отримує заробітну плату, матеріали справи не містять відомостей щодо незадовільного стану його здоров`я, відтак має змогу сплачувати на користь [PERSON] аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання в розмірі 1/7 частини від усіх його доходів до досягнення дитиною трьох років, з урахуванням можливості відповідача надавати таку допомогу. Вказаний розмір аліментів відповідає принципу справедливості та розумності, ураховує потреби дружини та фінансові можливості відповідача. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в даній справі має місце визнання позову відповідачем за вимогою про розірвання шлюбу до початку розгляду справи по суті, згідно приписів ч.1 ст.142 ЦПК України, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову за вказану вимогу. Згідно з п.36 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року, якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позовних вимог точно визначити неможливо, то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. Оскільки, позовні вимоги про стягнення аліментів задоволено частково, відсоток задоволених вимог визначити неможливо, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 605, 60 грн за вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: partial