Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-12 00:00:00

Позивачі 09.10.2024 звернулися до суду із позовом, в якому просять визнати: - за [PERSON] - право власності на 1/2 частку будинку [ADDRESS] в порядку спадкування після [PERSON] , померлої [INFO] ; - за [PERSON] - право власності на 1/2 частку вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, як за колишнім членом колгоспного двору Позов аргументують тим, що вказаний житловий будинок мав статус колгоспного двору і станом на 15.04.1991 в будинку були зареєстровані та проживали [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, частка кожного члена колгоспного двору складала по 1/2. [PERSON] померла [INFO] . За життя остання склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла позивачці [PERSON] . [PERSON] прийняла спадщину, подавши до нотаріальної контори в установленому законом порядку заяву про прийняття спадщини і в жовтні 2021 року отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки. У оформленні ж її спадкових прав на частку будинку за адресою: [ADDRESS] нотаріусом відмовлено, у зв`язку з належністю житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами до категорії «колгоспний двір» та відсутністю правовстановлюючого документу на належну спадкодавцю частку будинку. З аналогічних підстав позивачка [PERSON] не може зареєструвати в позасудовому порядку право власності на належну їй, як члену колгоспного двору, частку. Ухвалою судді 14.10.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання по справі. Ухвалою суду 20.11.2024 підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. Позивачі у судове засідання не з`явились, подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності та підтримку позову. Представник відповідача - Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. У відповідності до ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до довідки, виданої Великодорізьким старостинським округом № 2 Талалаївської сільської ради Ніжинського району від 21.06.2024 за № 15-11/91, станом на 15.04.1991 у домоволодінні, розташованому за адресою: [ADDRESS] мешкали: [PERSON] та [PERSON] . Вказаний будинок мав статус колгоспного двору (а.с. 14). Як вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , [PERSON] після укладення шлюбу набула прізвище « [PERSON] ». Згідно довідок № 385 від 04.07.2024 та № 01238 від 26.06.2024, виданих КП «Ніжинське МБТІ», право власності на житловий будинок, який знаходиться у [ADDRESS] , станом на 31.12.2012 в КП «Ніжинське МБТІ» не зареєстровано. Згідно ст. 120 ЦК УРСР колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч.2 ст.123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Колгоспний двір був припинений 15.04.1991, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ був введений в дію Закон України «Про власність». Таким чином, [PERSON] та [PERSON] мали рівне право на майно колгоспного двору, а значить, і на вказаний вище житловий будинок з господарськими спорудами, по 1/4 частці кожна. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 12) Як вбачається з копії спадкової справи № 126/2021 до майна [PERSON] , спадщину після померлої за заповітом прийняла її дочка - позивачка [PERSON] . Відповідно до копії постанови Другої чернігівської державної нотаріальної контори від 16.09.2024, позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що право власності на вказаний будинок за спадкодавицею не було зареєстроване. У роз`ясненнях, наданих у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Згідно із ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його не дійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України). За змістом ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною (ч. 1, 5 ст. 1273 ЦК України). Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 316 ЦК України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22.02.2012 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна. Отже, виходячи з наведеного, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок, у зв`язку з належністю спірного будинку до категорії «колгоспний двір», позивачі позбавлені можливості відновити свої права у позасудовому порядку шляхом звернення до державного реєстратора та нотаріуса, а тому їх права підлягають судовому захисту шляхом визнання за ними права власності. Суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання за [PERSON] права власності на частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] та за [PERSON] права власності на частку вказаного житлового будинку, як за членом колишнього колгоспного двору.

Outcome: approved