Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до суду з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.03.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець О.О. вчинено виконавчий напис №2776, яким звернено стягнення з позивача на користь стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» у розмірі 32 098,98 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Вельковим О.В. 24.06.2020 відкрито виконавче провадження [NUMBER] з виконання виконавчого напису №2776, вчиненого 30.03.2020 в межах виконавчого провадження приватним виконавцем. Позивач зазначає, що в межах виконавчого провадження [NUMBER] від 24.06.2019 утримано з [PERSON] грошові кошти в розмірі 26 005, 29 грн. 31.01.2022 постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова О.В. закінчено виконавче провадження в зв`язку із виконанням вимог виконавчого документа в повному обсязі. 18 квітня 2023 року заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва по цивільній справі №761/4331/23 виконавчий напис №2776 вчинений 30.03.2020 визнано таким, що не підлягає виконанню. За таких обставин представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь[PERSON] безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 32 098,98 грн. та судові витрати. Провадження в даній справі відкрито 25.06.2024, з урахуванням положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, в адресу суду представник позивача надав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача. Заперечень проти винесення заочного рішення в справі від [PERSON] в адресу суду не надходило. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання представника свого не направив. Правом на відзив не скористався. В адресу суду подав заперечення щодо витрат на правову допомогу, з якого вбачається, що просить зменшити розмір витрат, оскільки є завішеними, а також просив розглянути справу без участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс». Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що 0.03.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець О.О. вчинено виконавчий напис №2776, яким звернено стягнення з позивача на користь стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» у розмірі 32 098,98 грн. Разом з тим, заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18 квітня 2023 року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №2776 від 30 березня 2020 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець О.О. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» заборгованості за кредитним договором№2009752740 від 18.11.2014, укладений між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» (копія заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва наявна в матеріалах справи). Заочне рішення Шевченківського районного суду набрало законної сили 14 травня 2023 року. Як свідчать матеріали справи 24.06.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Вельковим О.В. відкрито виконавче провадження [NUMBER]. При цьому, 31.01.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Вельковим О.В. в межах виконавчого провадження [NUMBER] винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (копія наявна в матеріалах справи) у зв`язку ізфактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п. 9 ч. 1 Закону України "Про виконавче провадження") . Таким чином з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» стягнуто суму в розмірі 26 005,29 грн. Доказів зворотного під час розгляду справи отримано не було. Зазначені обставини відповідачем не спростовано. Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання в зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Отже, кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 02.03.2016 року в справі №6-2491цс15, положення статті 1212 ЦК України, відповідно до якого особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, застосовується також і до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2018 року в справі №910/9072/17 висловила позицію, що, згідно з п.3 ч.3 ст.1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом (Касаційним господарським судом) в постановах від 02.08.2018 року у справі №910/15363/17 року, від 10.08.2018 року у справі №910/22442/16. Враховуючи те, що правова підстава для стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» заборгованості відпала в зв`язку з визнанням виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за № 2776 від 30.03.2020 таким, що не підлягає виконанню, суд дійшов висновку, що стягнення з позивача коштів у розмірі 26 005 грн. 29 коп. було безпідставним. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» на користь [PERSON] безпідставно набуті кошти у розмірі 26 005 грн. 29 коп. Крім того, [PERSON] просить стягнути з відповідача на його користь витрати виконавчого провадження в розмірі 6 093 грн. 69 коп. В той же час, суд вважає, що в задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача витрати виконавчого провадження в розмірі 6 093 грн. 69 коп., слід відмовити з огляду на наступне. Згідно зі ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору. Відповідно до положень ч.2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», постанови приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Стягнення за рахунок приватного виконавця грошових коштів, отриманих останнім як основна винагорода приватного виконавця не є безпідставно набутими, оскільки підставою набуття коштів є чинна постанова приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження. Доказів того, що позивачем будь-які дії чи бездіяльність приватного виконавця під час виконавчого провадження № 62408293 матеріали справи не містять. З огляду на це, відсутні правові підстави для застосування ст. 1212 ЦК України до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку з безпідставним, на думку позивача, стягненням винагороди приватного виконавця, які не можуть вважатися безпідставно набутими коштами у розумінні ст. 1212 ЦК України, а є витратами виконавчого провадження. Вказаного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05 лютого 2020 року у справі № 201/8493/18. Крім того, приватний виконавець проводив виконавчі дії в межах виконавчого провадження, зокрема і примусове стягнення з позивача коштів, до часу визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, тобто діяв в межах наданих Законом України «Про виконавче провадження» повноважень. Відтак, у даному випадку відсутні законні підстави для покладання на відповідача обов`язку з повернення коштів позивачеві, що були стягнуті в межах виконавчого провадження, а саме суми основної винагороди та витрат виконавчого провадження, оскільки такі кошти не були отримані відповідачем і підлягають стягнення у інший спосіб. Суд, ураховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про відмову в частині стягнення з відповідача витрати виконавчого провадження в розмірі 6 093 грн. 69 коп. Разом з тим, [PERSON] просив стягнути понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 750,00 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 3ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Із положень ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України, слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 751/3840/15-ц від 20.09.2018 р. суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу суду надано копії: договору про надання правової допомоги №б/н від 07.06.2024, який було укладено між адвокатом Сікорською І.С. та [PERSON] , додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 07.06.2024, Акт від 14.06.2024 приймання-передачі до договору про надання правової допомоги №б/н від 07.06.2024 та квитанцію до платіжної інструкції №38 від 07.06.2024 про сплату гонорару в розмірі 5 750,00грн., які свідчать про сплату позивачем представнику гонорару. Таким чином, оскільки стороною позивача підтверджено обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, а доказів на спростування таких витрат відповідачем не наведено, суд враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 750,00 грн. Таким чином на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу та судовий збір, зважаючи на положення ст. 141 ЦПК УКраїни. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial