Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» звернулось до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обгрунтування позивач зазначив, що 14.04.2020 між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та відповідачем укладено договір №704102 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в розмірі 8000 грн. Укладення Кредитного договору здійснювалось сторонами за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи позивача, доступ до якої забезпечувався відповідачу через веб-сайт або мобільний додаток. На умовах Кредитного договору кредитодавець надав відповідачу грошові кошти в розмірі 8000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов?язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, строк кредитування погоджено на 30 днів. Кошти було перераховано на банківську картку відповідачки, у визначені строки кошти та відсотки повернуті не були. 22 лютого 2021 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» уклали Договір факторингу №015-220221, згідно яким та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», включно і до громадянки [PERSON] за Договором № 704102 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 14.04.2020 року. B подальшому, 05 лютого 2024 року, ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» уклали Договір факторингу №20240205/1, згідно якого та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «СІРОКО ФІНАНС», включно і до [PERSON] .. Згідно розрахунку позивача, розмір заборгованості відповідача становить: 8 000,00 грн за тілом кредиту, 19 020,00 грн заборгованість по відсоткам, 4 625,72 грн інфляційні витрати. Враховуючи вищевикладене, просить позов задовольнити. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії Ухвалою судді Брусилівського районного суду Житомирської області від 12.09.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, 08.10.2024 надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належними чином в порядку ст.ст.128-131ЦПК України\~шляхом надсилання ухвали про відкриття провадження та судових повісток на зареєстровану адресу проживання, на наявні в матеріалах справи інші засоби зв`язку. Про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не подавала. Відзив на позовну заяву від відповідачки до суду не надходив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями статті 280 ЦПК України. На підставі ст. ст.\~211,\~223 ЦПК України\~суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. У відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~ \~ \~ \~ Фактичні обставини встановлені судом Судом встановлено, що 14.04.2020 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір № 704102 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Укладення Кредитного договору здійснювалось сторонами за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи позивача, доступ до якої забезпечувався відповідачу через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація відповідача здійснювалася при вході відповідача в особистий кабінет, шляхом перевірки позивачем правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого позивачем на номер мобільного телефону відповідача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. Таким чином, кредитний договір укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) укладення договору про надання коштів на умовах фінансового кредиту, що опублікований в особистому кабінеті Відповідача на веб-сайті\~www.credit7.ua, підписаний електронним підписом та акцептований Відповідачем, 14.04.2020 р. 10:14:05, (шляхом одноразового ідентифікатора у вигляді коду). Відповідач здійснив всі необхідні дії, спрямовані на укладання Кредитного договору шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки (поточний/картковий рахунок [NUMBER] , вказаний Відповідачем), на рахунок якої в подальшому було перераховано грошові кошти у розмірі 8 048,00 (вісім тисяч сорок вісім) грн. На умовах Кредитного договору (розділу 1) Кредитодавець надав Відповідачу грошові кошти в розмірі 8 000,00 (вісім тисяч) грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Відповідач зобов?язувавсяповернутипозикутасплатитипроцентизакористуванняпозикою. Кредит видавався строком на 30 днів, шляхом перерахування (через послуги переказу) Кредитодавцем грошових коштів на банківський картковий рахунок, вказаний Відповідачем, що підтверджується листом, отриманим від ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» вих. №1-2602 від 26.02.2024,номер транзакції в системі iPay.ua 53182827. В подальшому у зв?язку із неможливістю Відповідачем у повному обсязі та у встановлений строк виконати зобов?язання за Кредитним договором, Відповідач ініціював продовження користування кредитом, внаслідок чого Додатковим договором від 14.05.2020 строк користування кредитом продовжили до 14.06.2020. 22 лютого 2021 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» уклали Договір факторингу №015-220221, згідно якого та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «CIPOКO ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», включно і до [PERSON] , за Договором № 704102 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 14.04.2020 року. B подальшому, 05 лютого 2024 року, ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» уклали Договір факторингу №20240205/1, згідно якого та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до [PERSON] за Договором № 704102 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 14.04.2020 року. Згідно додатково наданого деталізованого розрахунку заборгованості, [PERSON] 14.05.2020 сплачено відсотки за користування кредитом за зниженою ставною в сумі 2 280,00 грн, станом на 14.06.2020 розмір заборгованості по відсоткам складав 4\~560,00 грн. В подальшому, відповідачкою 19.06.2020 сплачено відсотки за користування кредитом в сумі 1 500,00 грн. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Відповідно до пункту першого частини другої\~статті 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із частинами першою і другою\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Відповідно до\~статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У\~ст. 530 ЦК України\~визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. ст.\~525,\~526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України\~встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі\~статтею 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1\~ст. 627 ЦК України). У частині першій\~статті 1048 ЦК України\~визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Відповідно частини першої\~статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За правилами ч. 1\~ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою\~ст. 1077 ЦК України\~визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату у будь-який передбачений договором спосіб, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17 зроблено висновок про те, що оскільки фактично отримані та використані Позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, Банк має право вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої ним суми кредитних коштів. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). За правилами ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій\~статті 1050 ЦК України, відповідно до якої якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. За змістом\~ст. 1048 ЦК України\~право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування позикою\~припиняється після спливу визначеного договором строку позики\~чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2\~ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначені висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року по справі № 300/438/18. Відповідачем не спростовано факт користування наданими за договорами коштами, заперечень щодо незгоди із наданою позикою та розміром нарахованої заборгованості суду не надано, доказів про відсутність заборгованості у розмірах вказаних у розрахунках суду також не надано, а тому позов про стягнення заборгованості є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню. Щодо розміру заборгованості за відсотками. У постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~і охоронна норма ч. 2\~ст. 625 цього Кодексу\~не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Отже, у даній справі позикодавець в частині періоду часу поза межами строку кредитування, має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Враховуючи вищевикладене,\~нарахування та стягнення процентів\~за користування позикою/кредитом із позичальника\~ поза визначеними договорами строками кредитування суперечить вимогам\~Цивільного Кодексу України\~та висновкам Верховного Суду. З копії договору позики №704102 від 14.04.2020 вбачається, що відповідач одержала від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» позику у розмірі 8000 грн., строком на 30 календарних днів, тобто до 14.15.2020. За користування кредитом клієнт сплачує відсотки, визначені договором. Згідно Додатку №1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №704102 від 14.04.2020 загальна вартість позики визначена у розмірі 10 280,00 грн., з них відсотків 2\~280,00 грн. 14.05.2020 було укладено додатковий договір, відповідно якого строк кредитування продовжено до 15.06.2020. Згідно розрахунку, станом на 14.06.2020 (час закінчення строку дії договору), з урахуванням повернутих [PERSON] коштів 14.05.2020 в сумі 2\~280,00 грн, розмір заборгованості за відсотками складав 4\~560,00 грн. В свою чергу, та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Відтак, надані позивачем розрахунок заборгованості та витяг з реєстру боржників до договору факторингу не можуть вважатися належними доказами на підтвердження наявності заборгованості по відсоткам в сумі 19\~020,00 грн. оскільки вона нараховані поза межами строку кредитування та не були погоджені сторонами. Враховуючи узгоджений розмір відсотків за користування кредитом та строк дії договору, а також ту обставину, що [PERSON] 19.06.2020 повернула кредитору 1500,00 грн, враховуючи здійснений розрахунок заборгованості за відсотками станом на час припинення Договору 14.06.2020 в розмірі 2 280,00 грн, то на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками у сумі саме 3\~060,00 грн. (4 560,00 грн 1\~500,00 грн). Щодо розміру інфляційних витрат. Оскільки розмір заборгованості станом на час завершення строку кредитування становив 11\~060,00 грн, то за період часу з 15.06.2020 по 21.02.2022, розмір інфляційних витрат, згідно відкритих даних щодо інфляції за цей період, становить: (100,20 : 100)\~x\~(99,40 : 100)\~x\~(99,80 : 100)\~x\~(100,50 : 100)\~x\~(101,00 : 100)\~x\~(101,30 : 100)\~x\~(100,90 : 100)\~x\~(101,30 : 100)\~x\~(101,00 : 100)\~x\~(101,70 : 100)\~x\~(100,70 : 100)\~x\~(101,30 : 100)\~x\~(100,20 : 100)\~x\~(100,10 : 100)\~x\~(99,80 : 100)\~x\~(101,20 : 100)\~x\~(100,90 : 100)\~x\~(100,80 : 100)\~x\~(100,60 : 100)\~x\~(101,30 : 100)\~x\~(101,60 : 100)\~= 1.16769405, тобто 11\~060,00 x 1.16769405 - 11\~060,00 =\~1\~854,70 грн. Отже, загальна заборгованість відповідача перед позивачем становить 12 914 (дванадцять тисяч дев`ятсот чотирнадцять) грн. 70 коп., з яких: заборгованість за основним зобов?язанням (тіло кредиту) 8 000,00 грн.; залишок заборгованості за відсотками 3 060,00 грн.; інфляційні збитки 1 854,70 грн. Враховуючи вказане вище, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Розподіл судових витрат Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України,з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимогу розмірі 988,59 грн. (12 914,70 грн.*2422,40 грн./ 31 645,75 грн., де 12 914,70 грн.\~сума задоволених судом вимог до стягнення, 2422,40 грн.\~сума сплаченого судового збору,31 645,75 грн.\~сума заявлених позовних вимог). Що стосується вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В обґрунтування витрат на правничу допомогу позивачем надано договір №20240830.3 від 30.08.2024 про надання правової допомоги, укладений між ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» та адвокатом Бачинським О.М., надано орієнтовний розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу адвоката, яку очікує понести позивач (аналіз наданих Клієнтом документів, підготовка позовної заяви, збирання доказів, підготовка та подання процесуальних документів у ході розгляду справи) в розмірі 7000,00 грн. Тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу адвоката пропорційно до задоволених позовних вимогу розмірі 2856,71 грн.(12 914,70 грн.*7000 грн./31 645,75грн., де 12 914,70 грн.\~сума задоволених судом вимог до стягнення, 7000 грн.\~сума сплачених витрат на правничу допомогу, 31 645,75грн.\~сума заявлених позовних вимог). На підставі ст.ст.\~509,\~526,\~553,\~625,\~1046,\~1048,\~1049,\~1050,\~1054 ЦК України\~та

Outcome: partial