Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

\~ Представник Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» звернувся 19.09.2024 року до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 15.04.2020 року [PERSON] було підписано заяву б/н, згідно якої йому було відкрито кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт 75 000 грн. Для користування кредитним картковим рахунком [PERSON] отримав кредитну картку. Тип кредитної карти: Картка «Універсальна Gold»; Строк кредитування: 20 років (п.1.2. Договору); Процентна ставка, відсотків річних: 42%; Кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов?язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту. Розмір мінімального обов?язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення. Проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 84 % . \~Таким чином, банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, оскільки надав [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. В свою чергу [PERSON] взяв на себе зобов`язання повернути витрачену частину кредитного ліміту та сплатити проценти за його користування. За життя, позичальник свої зобов`язання за укладеним з АТ КБ «ПриватБанк» договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на дату його смерті виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 34 916,42 грн. [INFO] [PERSON] помер. 29.05.2024 року банком отримано лист від приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу, в якому зазаначено, що спадщину після смерті прийняла та спадкоємцем є дочка померлого [PERSON] . 30.05.2024 року відповідачці [PERSON] направлено лист-претензію згідно якої АТ КБ "Приватбанк" пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Враховуючи наведене, просить стягнути з відповідачки суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 34 916,42 грн. та судові витрати по справі. \~Ухвалою від 20.09.2024 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні. \~ Представник позивача в судове засідання не з`явився, 14.11.2024 року подав заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності представника банку, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідачка в поданій до суду заяві від 13.11.2024 року позов визнала та долучила квитанції про часткову сплату заборгованості за вказаним кредитним договором у сумі 10 000 грн. \~ \~В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. \~ \~ Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд встановив таке: \~ \~Судом встановлено, що згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 15.04.2020 року, заборгованість складає у загальному 34 916,42 гривень, з яких 34 916,42 гривень - заборгованість за тілом кредиту (а.с. 22-26). [PERSON] користувався кредитними коштами, про що свідчить виписка за договором № б/н від 15.04.2020 року за період з 15.04.2020 року по 10.07.2024 року (а.с. 27-30). Позивачем змінювалися умови кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (а.с. 32). 15.04.2020 року [PERSON] підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та став клієнтом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк». [PERSON] при підписанні заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та Правилами надання банківських послуг, «Тарифами» складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг, а також повністю проінформований про умови кредитування в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк», що були надані для ознайомлення в письмовій формі (а.с. 33-40). [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.03.2023 року (а.с. 44). Згідно з даними відповіді № 70/01-16 від 08.10.2024 року приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Іванова В.О., спадкоємицею, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] є відповідачка [PERSON] (а.с. 81). [PERSON] був батьком відповідачки [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження та свідоцтва про шлюб (а.с.84, зворот). 30.05.2024 року позивач звертався до відповідачки з листом-претензією про повернення боргу, що залишився без відповіді (а.с. 60). Спадкова справа після смерті [PERSON] зареєстрована у спадковому реєстрі за № 23/2023 (а.с.80-102). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 Цивільного кодексу України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Як свідчить тлумачення статті 526 Цивільного кодексу України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. У відповідності до статті 1281 Цивільного кодексу України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно,обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановленічастинами другоюітретьою цієїстатті, позбавляється права вимоги. У відповідності до статті 1282 Цивільного кодексу України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 Цивільного процесуального кодексу України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року у справі № 615/473/20 (провадження № 61-9358св21) зазначено, що: «одним із основних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, закріплений у статтях 12, 81 ЦПК України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ураховуючи предмет спору у зазначеній справі, до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1281 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна». На виконання вимог статті 1281 Цивільного кодексу України, позивач, дізнавшись про смерть [PERSON] , 26.09.2023 року направив претензію кредитора до Коломийської державної нотаріальної контори (а.с. 45). Згідно відповіді державного нотаріуса Коломийської державної нотаріальної контори Мануляк І.В. спадкова справа після смерті [PERSON] заведена приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івановим В.О. та позивачу рекомендовано звернутись до вказаного приватного нотаріуса (а.с. 59). Відповідно до частини першої статті 1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має надати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно частини першої статті 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до частини першої статті 1273 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленогостаттею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до положень частини третьої статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З досліджених судом документів вбачається, що відповідачка, будучи спадкоємцем першої черги, прийняла спадщину відповідно до частини третьої статті 1268 Цивільного кодексу України, адже подала заяву про прийняття спадщини у встановленому законом порядку. 30.05.2024 року позивач звертався до відповідачки з вимогами щодо погашення заборгованості, але ніяких дій виконано не було. Відповідно до положень частини першої статті 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно зі статями 76, 77, 79 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують, і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Таким чином, позивачем як кредитором спадкодавця належними та допустимими доказами доведено обставини щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємиці боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1281 Цивільного кодексу України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника. До обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Згідно з правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що спадкоємиця прийняла спадщину, тому зобов`язана задовольнити вимоги кредитора повністю та особисто, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Таким чином, суд вважає обгрунтованою заборгованість за кредитним договором б/н від 15.04.2020 року, розмір якої становить 34 916, 42 грн., що відповідає розрахунку заборгованості та підтверджено письмовими доказами. Відповідачкою частково сплачено заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 10 000 грн., що підтверджується квитанціями від 22.10.2024 та 12.11.2024 року. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 15.04.2020 року у розмірі 24 916, 42 грн. (34 916,42 - 10 000 ). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що відповідачкою частково сплачено заборгованість вже під час розгляду справи в суді, то з неї слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 2 422,40 грн. На підставі викладеного, відповідно до статей 526, 527, 530, 546, 610-612, 626, 628, 633, 634, 636, 1048, 1054, 1055, 1268-1270, 1273, 1282 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved