Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

У вересні 2024р. позивач ТОВ «Київські енергетичні послуги» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив суд: - стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 28152,42 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 червня 2018р. № 4729 позивачу було видано ліцензію з постачання електричної енергії споживачам. Таким чином позивач, в м. Києві є єдиним постачальником універсальної послуги з 01 січня 2019р.. Відповідно до пункту 3.1.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії електропостачальник розміщує у відкритому доступі форму відповідного договору, який пропонується споживачам до укладення. До договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відповідний постачальник має розробити з урахуванням вимог законодавства публічні комерційні пропозиції та розмістити їх на своїх офіційних веб - сайтах. Зазначений договір є публічним договором приєднання та укладається сторонами з урахуванням статей 663, 634, 641, 642 ЦК України. Оскільки відповідач є власником квартири [ADDRESS] , здійснює фактичне споживання електричної енергії, та шляхом здійснення оплат за спожиту електричну енергію, приєднався до умов Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі по тексту - Договір) на умовах комерційної пропозиції «Побутова» для індивідуальних побутових споживачів (далі - Комерційна пропозиція). Позивачем у відповідності до п. 13 розділу 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії», коли відбувалась передача постачальнику універсальних послуг персональних даних щодо побутового споживача під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу відкрито особовий рахунок споживача електроенергії № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . Станом на теперішній час відповідач є споживачем електричної енергії. Інформацію щодо будь-яких змін стосовно власника квартири за вищевказаною адресою ні від відповідача, ні від третіх осіб до позивача не надходило. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань зі сплати суми заборгованості за спожиту електричної енергії, за період часу з 01 січня 2019р. по 31 серпня 2023р. виникла заборгованість у розмірі 28152,42 грн. Оскільки в досудовому порядку вирішити спір не можливо позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суд м. Києва від 01 жовтня 2024р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. До судового засідання стороною позивача, було подано до суду заяву про розгляд справи у відсутність свого представника, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, поважність причин неявки суду не повідомив, відзив на позов стороною відповідача не подавався. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 280, 282 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Так, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 червня 2018р. № 4729 позивачу було видано ліцензію з постачання електричної енергії споживачам, який є єдиним постачальником універсальної послуги. Відповідно до пункту 3.1.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018р. № 312 (далі по тексту - ПРРЕЕ) електропостачальник розміщує у відкритому доступі форму відповідного договору, який пропонується споживачам до укладення. До договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відповідний постачальник має розробити з урахуванням вимог законодавства публічні комерційні пропозиції та розмістити їх на своїх офіційних веб-сайтах. Зазначений договір є публічним договором приєднання та укладається сторонами з урахуванням статей 663, 634, 641, 642 ЦК України. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 388708584 від 29 липня 2024р. відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . За адресою: [ADDRESS] , де споживається електрична енергія відповідачем, позивачем відкрито особовий рахунок побутового споживача електроенергії № [NUMBER] . Відповідач, як встановлено судом, приєднався до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг ТОВ «Київські енергетичні послуги» на умовах комерційної пропозиції, що опублікована на веб-сайті постачальника, шляхом фактичного споживання електричної енергії. Також, відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості за спожиту електричну енергію вбачається, що відповідач не вносить в повному розмірі плату за фактичне щомісячне споживання електричної енергії. Згідно розрахунку заборгованості за період часу з 01 січня 2019р. по 31 серпня 2023р. виникла заборгованість у розмірі 28125,42 грн. Разом з тим, в прохальній частині позову, сторона позивача просила суд стягнути на свою користь з відповідача суму заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 28152,42 грн. Частиною 1 ст. 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно частини 1 статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017р. № 2189-VIII (далі по тексту - Закон України №2189-VIII) учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Частинами 1, 2 статті 2 Закону України № 2189-VIII передбачено, що предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Не є предметом регулювання цього Закону відносини, що виникають між співвласниками, а також між співвласниками та об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку при забезпеченні потреб співвласників шляхом самозабезпечення відповідно до статті 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Пунктами 1, 5 частини 2 ст. 7 цього ж Закону передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. У відповідності до підпункту 2 пункту 5.5.5. ПРРЕЕ споживач електричної енергії зобов`язаний: сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Згідно з абзацом 2 пункту 4.10 ПРРЕЕ побутові споживачі та суб`єкти господарювання, предметом діяльності яких є надання житлово-комунальних послуг населенню, у межах наданих населенню послуг, установи та організації, які утримуються за рахунок коштів (внесків) населення, здійснюють повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії, як правило, один раз за фактичними показами засобів комерційного обліку електричної енергії на початку періоду, наступного за розрахунковим, відповідно до договору про постачання електричної енергії. Пунктом 4.12. ПРРЕЕ передбачено, що розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується: протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем; протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду. У пункті 4.19. ПРРЕЕ зазначено, що розрахунки споживача за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період, який, як правило, становить календарний місяць відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції). За взаємною згодою сторін виставлення платіжних документів та їх оплата можуть здійснюватися рідше ніж раз на місяць, якщо оплата виконується за довший розрахунковий період або споживання протягом конкретного розрахункового періоду нижче певного рівня або дорівнює нулю, або частіше ніж раз на місяць, якщо сторонам необхідно забезпечити рівномірне перерахування значних сум коштів протягом розрахункового періоду. Така згода, якщо вона не була передбачена під час укладення договору, оформлюється додатковою угодою до договору. Згідно з підпунктами 1, 2, 8 пункту 5.2.1. ПРРЕЕ електропостачальник має право: на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів; звертатися до оператора системи щодо відключення (обмеження) електроживлення споживача у випадках, визначених цими Правилами, крім випадків постачання вразливим споживачам, визначених Кабінетом Міністрів України; на стягнення пені та застосування інших санкцій за несвоєчасну оплату спожитої електричної енергії відповідно до вимог законодавства; Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач, не сплативши у строк вартість послуг, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Так, ст. 322 ЦК України встановлює презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, в тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, незалежно від того чи користується він ними безпосередньо. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. На підтвердження, заявлених позовних вимог, позивач надав суду розрахунок заборгованості. Суд зазначає, що відповідач доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості суду не надав. Так само, відповідач не надав суду доказів того, що останній не споживає електроенергію за адресою: [ADDRESS] . Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 28125,42 грн., яка підтверджена відповідним розрахунком суми заборгованості. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,4 грн.

Outcome: partial