Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом в якому просив: а) визнати дійсним договір купівлі продажу нерухомого майна, зареєстрованого 22.10.2001 року на Криворізькій універсальній товарній біржі за №001/951-Н; б) визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на майно померлої [INFO] [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказує,що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка мешкала по [ADDRESS] . За життя мати заповіт не склала, він є єдиним спадкоємцем, оскільки інших дітей мати не мала. В установлений законом строк він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак 01.06.2024 року отримав постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Однією з підстав відмови було те, що ним подано договір купівлі продажу нерухомого майна, який зареєстрований на товарній біржі, який не відповідає вимогам законодавства. У зв`язку з чим звертається до суду для захисту своїх спадкових прав. Ухвалою суду від 27.09.2024 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 28.10.2024 закрито підготовче засідання у справі та призначено її до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав суду заяву в якій зазначив, що\~заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представниця відповідача КРИВОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ Анна ОЛЬХОВСЬКА , в судове засідання не з`явився, подала на адресу суду клопотання в якому просив проводити розгляд справи за її відсутності та винести законне рішення згідно норм чинного законодавства. Скористалися правом подання відзиву, в якому письмово виклали свою думку щодо заявлених вимог, в цілому не заперечуючи проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. [PERSON] є рідним сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6) [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). Після смерті матері відкрилася спадщина, а саме на квартиру [ADDRESS] . Квартира [ADDRESS] була придбана на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №001/951-Н, зареєстрований на Криворізькій універсальній товарній біржі 22 жовтня 2001 року (а.с.10 10 зворотній). Постановою приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Літвіновою Іриною Іванівною від 01.06.2024 року відмовлено [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину за законом на майно померлої [INFO] його матері [PERSON] , а саме на квартиру [ADDRESS] , оскільки відсутній факт належності нерухомого майна, яке є предметом договору купівлі продажу нерухомого майна (а.с.9-9зворотній). На виконання ухвали суду приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Літвіновою Іриною Іванівною надано спадкову справу після померлої [PERSON] із якої вбачається, що із заявою про прийняття спадщини звертався лише її син [PERSON] За правилами ч.1\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в тому числі шляхом визнання права. Пунктом 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 року\~встановлено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Правовідносини виникли в момент укладення договору 22.10.2001 року, в той час, як діючий Цивільний кодекс України\~набув чинності з 01.01.2004р. Суд виходить з того, що за загальним правилом нормативно-правовий акт не має зворотної дії у часі, а це свідчить про те, що до кожних події, факту чи відносин має застосовуватись той нормативно-правовий акт, який був чинним на момент, коли вказані подія, факт чи відносини мали місце. Принцип незворотності дії нормативно-правового акту в часі закріплений ст. 58 Конституції України, в якій зазначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Таким чином, заявлені позовні вимоги підлягають оцінці у сукупності за нормами\~ЦК УРСР\~від 18.07.1963р. та Закону України\~«Про товарну\~біржу» у відповідних редакціях, що діяли на момент укладення договору, а також за нормами Цивільного кодексу України\~на час виникнення у позивача права на спадкування. Згідно зі ст.153\~ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на момент укладення правочину та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. У період укладання оспорюваного договору купівлі-продажу існувала колізія у чинному законодавстві, оскільки згідно зі статтями 224, 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально засвідчений, якщо хоча б одна зі сторін є громадянином, а недотримання даної вимоги тягне недійсність договору. Проте, згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» біржи мають право вчиняти угоди з будь-якими видами нерухомості і такі угоди не підлягають наступному нотаріальному посвідченню. Отже, положення статті 227 ЦК УРСР спрямовані безпосередньо на встановлення форми договору купівлі-продажу житлового будинку. Тобто, правові норми, закріплені цією статтею, мають спеціальний характер по відношенню до відповідних договорів, тоді як стаття 15 Закону України «Про товарну біржу» закріплює умови, за наявності яких угоду можна вважати біржовою. З цього випливає, що положення статті 15 Закону України «Про товарну біржу» по відношенню до угод про відчуження нерухомого майна житлового призначення мають загальний характер. Тобто, закон спеціальний переважає закон загальний. Висновки щодо\~тлумачення вищевказаних\~норм матеріального\~права викладено,\~зокрема,\~у постановах\~Верховного Суду\~від 21\~липня 2021\~року у\~справі №\~640/3509/19\~(провадження\~№ 61-10287св20)\~та від\~14\~лютого 2024\~року по\~справі № 190/1778/22 (провадження № 61-13066св23). Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (див: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року в справі № 519/2-5034/11). Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності (частина третя статті 5 ЦК України). За загальним правилом, дія актів цивільного законодавства в часі має футороспективний характер, тобто спрямована на майбутнє. У зв`язку з чим законодавець передбачає, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності (див. постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року в справі № 671/22/19 (провадження № 61-9511сво19)). В постанові\~Верховного Суду\~у складі\~Об`єднаної\~палати Касаційного\~цивільного суду\~від 25\~березня 2024\~року у\~справі №\~336/6023/20\~(провадження\~№ 61-11523свю23)\~відступила від\~висновків,\~викладених у\~постанові Верховного\~Суду у\~складі колегії\~суддів Першої\~судової палати\~Касаційного цивільного\~суду від\~17\~листопада 2021\~року у\~справі №\~488/1937/17\~(провадження\~№ 61-4994св19)\~та в\~постанові Верховного\~Суду в\~складі колегії\~суддів Першої\~судової палати\~Касаційного цивільного\~суду від\~30\~листопада 2022\~року в\~справі №\~490/5891/19\~(провадження\~№ 61-18668св21), зазначивши наступне. Правочин чи договір з`являються як юридичний факт в момент їх вчинення. Недійсність може «вражати» правочин чи договір, і вона стосується саме моменту його вчинення, а не виконання. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що біржовий договір купівлі-продажу від 22.10.2001 року за № 001/951-Н є дійсним, а отже позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають. З урахуванням викладеного, до складу спадщини після смерті [PERSON] увійшла вищевказана спірна квартира. Статтею 1216\~ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ч. 1 та ч. 2 ст.1220 ЦК України, визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя\~статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім цього, Статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1952 pоку передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принци\-пами міжнародного права. Оскільки позивач у встановлений законом строк звернувся із заявою про прийняття спадщини, інші спадкоємці відсутні, видача свідоцтва про право на спадщину неможлива через відсутність нотаріально посвідченої угоди, суд вважає за необхідне задовольнити позов з метою захисту спадкових прав позивача. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: partial