Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

19.11.2024 представник позивачки звернулася до суду з позовною заявою, відповідно до якої просить суд розірвати шлюб, укладений між сторонами 01.10.2016 у Сумському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис №88; покласти на відповідача судові витрати по справі, а саме 1211,20 грн судового збору та 6000 грн витрат на правову допомогу. В обґрунтування позову представник позивачки зазначила, що сторони у справі зареєстрували шлюб 01 жовтня 2016 року у Сумському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис №88. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина. Шлюбні відносини сторін тривали до червня 2024 року, після чого спільне проживання однією сім`єю припинилось. Останні роки шлюбного життя сторін відповідач став зловживати спиртними напоями, постійно вчиняв в сім`ї сварки, ображав позивачку та дітей. В сім`ї змінилися відносини, з`явилися непорозуміння і з часом позивачка втратила до відповідача певні почуття. В червні 2024 року під час останньої сварки відповідач вигнав позивачку та дітей з будинку. Такі обставини стали причиною того, що позивачка більше не бажає проживати з відповідачем однією сім`єю, вважає, що примирення неможливе. На даний час вона проживає з іншим чоловіком та бажає створити нову сім`ю. Ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області від 22.11.2024 відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін, судове засідання призначене на 16.12.2024, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи. Позивачка та її представник у судове засідання не прибули, 16.12.2024 до суду від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги представник підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибув, через канцелярію суду подав заяву від 11.12.2024 за вх. № 4004, у якій визнав позовні вимоги та просив розглядати справу за його відсутності. Неявка сторін, належним чином повідомлених про дачу і місце проведення судового засідання, не перешкоджає розгляду справи. У відповідності до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 01 жовтня 2016 року у Сумському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис №88, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно до положень частини першої статті 12 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до частин першої та другої статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. За змістом частини другої статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина третя статті 105 вказаного Кодексу визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України, частина перша якої надає одному із подружжя право звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу. Суд відповідно до статті 111 Сімейного кодексу України вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо, шлюб існує формально, сторони не мають наміру вживати заходів до примирення. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає та заперечує проти надання сторонам строку на примирення. Спір про майно на час розгляду справи у суді відсутній. Згідно із роз`ясненнями, викладеними у пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до частини другої статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з приписами частини другої, абзацу 2 частини третьої статті 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Статті 113 Сімейного кодексу України надає особі, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачкою у позові заявлено про залишення їй після розірвання шлюбу прізвища « [PERSON] ». Враховуючи встановлені обставини, суд погоджується з доводами позивачки, що на даний час спільне проживання сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тобто фактично шлюб не існує, а тому з урахуванням позиції відповідача, позовна вимога про розірвання шлюбу є обґрунтованою, законною та підлягає задоволенню. Щодо вирішення питання про судові витрати суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною першою статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то позивачці за рахунок відповідача підлягає відшкодуванню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 605,60 грн. Відповідно до частини третьої статті 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, відтак позивачці підлягає поверненню з державного бюджету 605,60 грн судового збору, що становить 50 відсотків від суми судового збору, сплаченого при поданні позову за позовну вимогу про розірвання шлюбу. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки 6000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. За змістом частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої вказаної статті передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частинами першою, третьою статті 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Представником позивача у позові зазначено, що попередній розрахунок послуг, пов`язаних з наданням правничої допомоги становить 6000,00 грн. Відповідно до положень частин першої - четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження факту надання правничої допомоги представником позивача подана копія договору про надання правничої (правової) допомоги, укладеного 14.11.2024 між [PERSON] та адвокатом Казміренко Ларисою Олексіївною. У розділі 4 вказаного договору сторони погодили умови приймання наданих послуг та порядок розрахунків, зокрема про те, що належне надання правової допомоги за цим договором підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг; акт приймання приймання-передачі наданих послуг складається і підписується адвокатом та передається клієнту; клієнт у разі відсутності претензій повинен підписати акт приймання-передачі наданих послуг і повернути один примірник адвокату протягом двадцяти календарних днів з дат його отримання; клієнт зобов`язується щомісячно сплачувати адвокату грошові кошти за надання правової допомоги у розмірі, визначеному у рахунках, які є невід`ємною частиною договору. Відповідно до умов пункту 7.4 договору про надання правничої (правової) допомоги додаткові угоди та додатки до цього договору є його невід`ємною частиною та мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані сторонами та скріплені печатками (у разі наявності печаток). Слід зазначити, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивачкою та її представником не подано жодного доказу (додаткові угоди, додатки до договору, акти приймання-передачі наданих послуг, квитанції, розрахунки тощо), з якого можна було би встановити обсяг виконаних адвокатом робіт, вартість наданих адвокатом послуг, у матеріалах справи відсутній детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених позивачем витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а тому у суду відсутні підстави для визнання заявленої до стягнення суми витрат на правничу допомогу реальною, обґрунтованою, у зв`язку з чим відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку відшкодувати позивачці послуги, ані розмір, ані обсяг надання яких не доведено.

Outcome: partial