Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

У червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» (далі по тексту - позивач, ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ») звернулось до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого опалення/постачання теплової енергії та гарячої води у розмірі 34 561,70 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та гарячої води для споживачів встановленої зони теплопостачання Дніпровського та Дарницького районів міста Києва. Відповідач є власником квартири [ADDRESS] та отримує житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Однак, з квітня 2018 року відповідач не виконує зобов`язання по оплаті наданих позивачем послуг з постачання теплової енергії, а з липня 2018 року послуг з гарячого водопостачання, внаслідок чого у неї станом на 01.05.2024 утворилась заборгованість у розмірі 30 747,39 грн., з яких 22 695,56 грн. - за послуги з постачання теплової енергії, 8 051,83 грн. - за послуги з постачання гарячої води, які позивач прохає суд стягнути з відповідача, з урахуванням нарахованих штрафних санкцій у вигляді інфляційної складової боргу у розмірі 2 835,74 грн. та 3% річних у розмірі 978,57 грн. згідно ст. 625 Цивільного кодексу України. Ухвалою суду від 31.10.2024 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судове засідання. Окрім того, даною ухвалою суду за клопотанням представника позивача витребувано у Головного управління житлового забезпечення належним чином завірену копію свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 05.03.2012, виданого Головним управлінням забезпечення (Наказ №310-С/КІ від 27.02.2012) та, на підставі якого за [PERSON] було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] . В судове засідання, яке відбулося 12.12.2024, представник позивача не з`явилась, натомість через електронну пошту суду надіслала клопотання про розгляд справи без її участі. Відповідач в судові засідання, які відбулися 24.09.2024, 31.10.2024, 12.12.2024, не з`явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, зокрема шляхом направлення за останнім відомим суду місцем її проживання: [ADDRESS] ухвали суду про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та доданими до неї документами, а також судових повісток про виклик до суду, які повертались на адресу суду без вручення відповідачу. Окрім того, відповідач, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті Дарницького районного суду м. Києва Веб-порталу «Судова влада України», а також шляхом розміщення оголошення на сайті Дарницького районного суду м. Києва про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якої невідоме. Таким чином, судом було здійснено усі передбачені Цивільно процесуальним кодексом України (далі по тексту - ЦПК України) дії щодо повідомлення відповідача про розгляд даної справи. Однак, відповідач, будучи належним чином повідомленою про розгляд даної справи, в судове засідання не з`явилась, будь-яких процесуальних документів, зокрема таких як: відзив, клопотання чи заперечення на адресу суду не направила, про причину неявки суд не повідомила. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд зобов`язаний відкласти судовий розгляд справи в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. Частиною 3 ст. 223 ЦПК України також визначено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. Суд бере до уваги, що відповідач була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду справи, а враховуючи строки розгляду справи, суд визнає за можливе проводити судовий розгляд справи у відсутності сторони відповідача, яка була належним чином повідомлена про день та час судового засідання. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 23.07.2014 в газеті «Хрещатик» №103 (4503) позивачем розміщено повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення до відповідних житлово-експлуатаційних організацій або до ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ». Проект договору про надання ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 року № 111(4511). 13.10.2021 на офіційному веб-сайті позивача опубліковано типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії та типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання гарячої води, у зв`язку із чим вказані договори вважаються укладеними. ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» забезпечує надання послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №379253056 від 20.05.2024, яка міститься в матеріалах справи, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Вказане також підтверджується наданою на виконання вимог ухвали суду від 25.06.2024 відповіддю з Департаменту будівництва та житлового забезпечення, до якої долучена копія свідоцтва про право власності на вищевказану квартиру, яка на праві приватної власності належить [PERSON] . Таким чином, відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг, зокрема послуг з постачання централізованого опалення та постачання гарячої води, які надаються позивачем за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10 квітня 2014 року №1198-VII виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності з 01 липня 2014 року є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). ТОВ «Євро-Реконструкція» має ліцензію Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на постачання теплової енергії, і надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води для будинку [ADDRESS] . Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами ЦК України, так і ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, врегульовані відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до пп. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Згідно з ч. 7 ст. 26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-VІ (діяв до 01 травня 2019 року) договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання). Частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як було зазначено вище, 23.07.2014 в газеті «Хрещатик» №103 (4503) позивачем розміщено відповідне повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» 06 серпня 2014 року (№111(4511)). Оскільки, згідно з ч. 2 ст. 641 ЦК України реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу, є запрошенням укласти договір (оферту), якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях, то відповідно до статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її приєднання (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Законом України №2189-VІІІ від 09 листопада 2017 року «Про житлово-комунальні послуги», правилами надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830, та правилами надання послуг з постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України (далі також - КМУ) від 11 грудня 2019 року №1182, визначено порядок укладання індивідуальних договорів про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до стст. 13, 14 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільно-правові права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, а ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг одночасно покладається як на споживача (відповідача), так і на виконавця (позивача) (п. 1 ч. 2 ст. 7, п. 2 ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»). Статтею 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що договір про надання комунальних послуг укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку. Частиною 5 статті 13 вище вказаного закону передбачено, що відмова від споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладення договору з виконавцем не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Пунктом 13 правил надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженими постановою КМУ від 21.08.2019 №830, передбачено, що індивідуальний договір вважається укладеним зі споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця. Якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали договір з виконавцем то фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплати рахунку за надані послуги, факт отримання послуг. Так, з матеріалів справи вбачається, що договір про надання послуг, який був передбачений чинними нормативно правовими актами на момент виникнення заборгованості між відповідачем та позивачем укладений не був. Заява-приєднання до умов індивідуального типового договору послуг до ТОВ «Євро-Реконструкція» відповідачем також не надавалась. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором, а також не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Тобто, згідно із зазначеними нормами закону, споживач зобов`язана оплатити отримані нею житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо вони фактично користуються ними зі згоди постачальника послуг. Такі висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц та постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. За приписами стст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів). Судом встановлено, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] , а відтак є споживачем наданих позивачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. З огляду на те, що відповідач впродовж певного періоду споживала послуги без укладеного з позивачем договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, вона зобов`язана здійснити оплату за усі фактично спожиті нею послуги в повному обсязі. Відсутність договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача (відповідача) від оплати таких послуг в повному обсязі. З наданих позивачем розрахунків вбачається, що відповідач не вносила плату в повному обсязі за отримані послуги з постачання теплової енергії з квітня 2018 року та гарячого водопостачання з липня 2018 року, внаслідок чого у неї станом на 01.05.2024 утворилась заборгованість у розмірі 30 747,39 грн., з яких 22 695,56 грн. - за послуги з постачання теплової енергії, 8 051,83 грн. - за послуги з постачання гарячої води. Положеннями статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України). За приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Беручи до уваги наведене та перевіривши наданий позивачем розрахунок суми штрафних санкцій, суд дійшов висновку, що сума штрафних санкцій на підставі ст. 625 ЦК України, яка підлягає стягненню становить 978,57 грн. - 3% річних та 2 835,74 грн. - інфляційної складової боргу. При цьому, суд зазначає, що сума штрафних санкцій, яка складається з 3% річних та інфляційної складової боргу, нарахована у період до початку введеного на території України воєнного стану, а відтак підлягає стягненню з відповідача. За приписами чч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідачем, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих їй житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Пунктом 1 частиною 2 статті 141 ЦПК України встановлено, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3 028 грн. судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved