Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

У жовтні 2024 року до Київського районного суду м.\~Одеси з позовною заявою звернувся Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради (далі також позивач, департамент) до [PERSON] (далі також відповідач) про стягнення надміру виплаченої щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, у розмірі 110\~000 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача зазначила, що на час оформлення відповідачу відповідних виплат як ВПО, остання не надала інформацію про те, що вона вже тривалий час мешкає в м.\~Одесі і на початок повномасштабного вторгнення РФ до України не мешкала разом з дитиною в м. Харкові. У зв`язку з чим відповідачу і була проведена безпідставна виплата у виді допомоги. Вказані кошти відповідач до цього часу не повернула. Ухвалою суду від 20.11.2024 справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. У судовому засіданні 09.12.2024 відповідач заявила клопотання про надання строку для написання відзиву. У наступному судовому засіданні 16.12.2024 відповідачем подано заяву про визнання позову. Судом вказану заяву прийнято. Водночас, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом установлено, що з березня 2022 року на обліку в Управлінні соціального захисту населення в Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (далі також управління) як внутрішньо переміщені особи перебувають [PERSON] , [INFO] , разом з донькою [PERSON] , [INFO] . Зареєстроване місце проживання [PERSON] : [ADDRESS] . Із письмовою заявою про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб [PERSON] разом з дитиною звернулась до управління 30.03.2022. Допомога на проживання призначена [PERSON] з дитиною з 01.03.2022 \~ \~ \~ \~у розмірі 5000 грн щомісячно. 13.12.2023 [PERSON] звернулась до управління із заявою про призначення допомоги при народженні другої дитини [PERSON] , [INFO] . У ході перевірки особової справи [PERSON] встановлено, що вона перебувала на обліку в управлінні та одержувала допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами, допомогу при народженні дитини [PERSON] у період з 01.09.2018 по 31.08.2021. Дитина народилася у місті Одеса. Також установлено, що [PERSON] з 26.11.2018 перебуває на обліку в КНП «Дитяча міська поліклініка №\~6» Одеської міської ради. Допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам [PERSON] разом з дитиною припинена з 01.01.2024 з цих підстав. Відповідно до «Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №\~1751 від 27.12.2001, допомога при народженні дитини призначається та виплачується структурним підрозділом соціального захисту населення за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання (перебування) заявника. У разі зміни місця проживання одержувача державної допомоги сім`ям з дітьми виплата її продовжується органом соціального захисту населення за новим місцем проживання. Відповідно до «Інструкції щодо порядку оформлення і ведення особових справ отримувачів усіх видів соціальної допомоги», затвердженої наказом Мінсоцполітики №\~345 від 19.09.2006, у разі переїзду отримувача соціальної допомоги в іншу місцевість виплата допомоги за старим місцем проживання (реєстрації) припиняється. За новим місцем проживання (реєстрації) допомога призначається (продовжується її виплата) на підставі заяви та документів, визначених у відповідних нормативно-правових актах. Припинення виплати (зняття з обліку) здійснюється на підставі заяви отримувача допомоги або запиту особової справи управління за новим місцем його проживання (реєстрації). Зазначена допомога призначена та виплачувалася на дитину [PERSON] протягом всього часу з 01.09.2018 по 31.08.2021 в Управлінні соціального захисту населення в Київському районі Департаменту. Ніяких повідомлень щодо зміни місця проживання (перебування) відповідач до управління не надавала, запиту особової справи управлінням за новим місцем її проживання (реєстрації) не надходило. Із указаних обставин та приписів нормативно-правових актів випливає, що [PERSON] протягом зазначеного часу мешкала разом з дитиною в м. Одесі. Далі, відповідно до п.\~2 «Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №\~332 від 20.03.2022 (далі Порядок №332) (в редакції чинній на час виникнення правовідносин), допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м.\~Севастополя, а також території адміністративно-територіальної одиниці, де проводяться бойові дії та що визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка», затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.03. 2022 № 204. Згідно з п.\~5 Порядку №\~332 (в редакції чанній на час виникнення правовідносин), внутрішньо переміщені особи несуть відповідальність за достовірність інформації, наданої для отримання допомоги. У зв`язку з відсутністю доказів щодо факту переміщення з тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією на час введення в Україні воєнного стану - [PERSON] разом з дитиною права на допомогу на проживання не мали. З урахування викладеного, за період з 01.03.2022 по 31.12.2023 виникла переплата бюджетних коштів відповідачу в сумі 110\~000 грн. Згідно з п.\~4 ч.\~2 ст.\~9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщена особа зобов`язана у разі виявлення подання внутрішньо переміщеною особою завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки про взяття на облік відшкодувати фактичні витрати, понесені за рахунок державного та місцевих бюджетів у результаті реалізації прав, передбачених цим Законом. Відповідно до п.\~11 Порядку №\~332, у разі неправомірного або повторного отримання внутрішньо переміщеною особою допомоги на проживання за певний період суми виплаченої допомоги повертаються особою добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення. Повідомлення про припинення надання соціальної допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання та необхідність повернення коштів із зазначенням розрахункового рахунку Держказначейської служби України [PERSON] надіслано листом №\~16.01.-05/225 від 08.01.2024. Отже розмір коштів, які підлягають поверненню до державного бюджету, становить 110 000 грн. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги визнала в повному обсязі. Повідомила, що дійсно на час оформлення допомоги в березні 2022 року та на початок повномасштабної війни (24.02.2024) проживала в м. Одесі разом з донькою. Відповідно до приписів ч.\~1 ст.\~1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала Не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (п.\~1 ч.\~1 ст.\~1215 ЦК України). З аналізу приписів вказаної норми логічно випливає, що умовами неповернення отриманих коштів у виді допомоги [PERSON] є факт відсутності рахункової помилки управління при нарахуванні допомоги [PERSON] , а також її добросовісна поведінка. Судом установлено відсутність будь-яких рахункових помилок при нарахуванні та виплаті допомоги [PERSON] . Як зазначив Верховний Суд у постанові від 08.05.2018 (справа №\~910/1873/17) принцип добросовісності це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків. Під час розгляду справи установлено, що [PERSON] , достовірно знаючи про те, що вона на час повномасштабного вторгнення РФ до України (24.02.2022) не переміщалася із зони проведення бойових дій, а проживала в м. Одесі, не вжила заходів щодо повідомлення управлінню та/або департаменту про припинення виплати їй допомоги, що призвело до її безпідставного отримання у значному розмірі. Тобто її поведінка є недобросовісною. Оскільки поведінка відповідача характеризується як недобросовісна під час виконання своїх юридичних обов`язків, суд доходить висновку про необхідність стягнення надмірно перерахованих бюджетних коштів з відповідача. Згідно з ч.\~1,\~2 ст.\~141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає до задоволення у повному обсязі, а відповідач визнала його, з [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути 50 %\~судового збору в розмірі 1\~514 грн. Інші 1\~514 грн підлягають поверненню з державного бюджету позивачеві в силу ч.\~1 ст.\~142 ЦПК України. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved