Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

У травні 2024 [PERSON] , в особі представника [PERSON] звернулась до суду із позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Синельниківській відділ державної виконавчої служби Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.09.2016 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис № 8381, на договір № SAMDN03000012345061 про відкриття картрахунку й обслуговування платіжної картки від 19.03.2007 про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 197398, 21 грн за період з 19.03.2007 по 27.07.2016 на користь АТ КБ «ПриватБанк». На думку позивача, виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, внаслідок чого має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Так, на підставі документів, наданих відповідачем приватному нотаріусу із заявою про вчинення виконавчого напису, не можна встановити безспірність вимог. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.06.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.06.2024 за заявою представника позивача [PERSON] - адвоката Грищенка О. М., зупинено стягнення у виконавчому провадженні № [NUMBER] від 06.12.2016 відкритого на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпетровського міського нотаріального округу Бондар І. М. № 8381 від 26.09.2016, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 10000 грн. 00 коп. Представник позивача до суду подав про розгляд справи у його відсутність, вимоги позовної заяви підтримав, просив задовольнити з викладених обставин. У судове засідання представник відповідача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву до суду не подав. У судове засідання представник Синельниківського відділу державної виконавчої служби Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), не з`явився. Письмових пояснень по суті позовних вимог до суду не подав. У судове засідання приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. М., не з`явився, до суду направив повідомлення, про розгляд справи без його участі. Письмових пояснень по суті позовних вимог до суду не подав. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 19.03.2007 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № SAMDN03000012345061, у відповідності до п. 1.1. якого банк для здійснення операцій з платіжною карткою, відкриває клієнту картковий рахунок і випускає клієнту платіжну картку. Тип картки VISA PLATINUM, вид картки - особиста міжнародна, строк дії картки - один рік, валюта картрахунку - долари США. Кредитний ліміт «Фінансовий» в розмірі 3000 USD. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Базова процентна ставка по кредитному ліміту на момент підписання договору - 1,4 % в місяць із розрахунку 360 днів на рік. На протязі перших 30 днів з моменту виникнення заборгованості по кредитному ліміту (пільговий період) проценти нараховуються по ставці 0,01 річних. У випадку непогашення цієї заборгованості в 30-денний строк з моменту її виникнення клієнт сплачує комісію за несвоєчасне погашення кредитного ліміту в пільговий період - 1,4 % від заборгованості. З 31-го дня виникнення заборгованості по кредитному ліміту нарахування процентів за користуванням кредитним лімітом проводиться в базовій процентній ставці. Проценти за використування кредитного ліміту належать сплаті щомісячно в строк 30 числа кожного місяця. 26.09.2016 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. М. було вчинено виконавчий напис № 8381, яким запропоновано стягнути грошові кошти у сумі 197398, 21 грн з [PERSON] , які боргом за кредитним договором SAMDN03000012345061 від 19.03.2007, укладеним між ним та ПАТ КБ «ПриваБанк», яке є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк». Запропоновано задовольнити вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі: залишок заборгованості за кредитом - 2000, 00 дол. США; залишок заборгованості за відсотками - 4965, 04 дол. США; комісі 930, 71 дол. США, а всього 7895, 75 доларів США, що за курсом НБУ станом на 27.07.2016 становить 1195698, 21 коп. Відповідно до постанови державного виконавця Покровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровський області від 06.12.2016 відкрите виконавче провадження № [NUMBER]. Постановою заступника начальника відділу Синельниківського відділу державної виконавчої служби Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Барною Ю. А. від 17.04.2024, звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. При ухваленні рішення суд керується наступними правовими нормами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Як встановлено судом, у зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, АТ «КБ «ПриваБанк» звернулося до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису з метою звернення стягнення на грошові кошти в загальній сумі 197398, 21 грн. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 ЗУ «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року N 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за N 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Відповідно до п. п. 1.2 п. 1 гл. 16 Порядку перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п. п. 2.1, 2.2 п. 2 гл. 16 Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. У відповідності до п. п. 3.2, 3.5 п. 3 гл. 16 Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172 (далі - Перелік). У відповідності до п. 1-1 Переліку для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання, подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в справі № 310/9293/15 (провадження № 61-154св18) від 23 січня 2018 року, яка у відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судом, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року N6-887цс 17. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Строк кредитування за договором №SAMDN03000012345061 про відкриття картрахунку й обслуговування платіжної картки від 19.03.2007 сплив 19.03.2008. З матеріалів справи вбачається, що розмір заборгованості на момент вчинення виконавчого напису нотаріуса був спірним, оскільки АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до приватного нотаріуса за вчиненням виконавчого напису на договорі №SAMDN03000012345061 про відкриття картрахунку й обслуговування платіжної картки від 19.03.2007 - 26.09.2016, тобто поза межами трирічного строку, з дня виникнення права вимоги щодо стягнення заборгованості по договору № SAMDN03000012345061 про відкриття картрахунку й обслуговування платіжної картки від 19.03.2007. З огляду на це, суд вважає, що доводи позивача про спірність заборгованості заслуговують на увагу. Враховуючи викладене, судом не може бути констатовано безспірність заборгованості, а як наслідок правомірність вчинення виконавчого напису нотаріуса. Зазначене вище відповідачем не спростовано. Враховуючи вищевикладене суд приходить висновку, що приватним нотаріусом не було дотримано вимоги чинного законодавства України, що регулюють вчинення виконавчих написів, зокрема, нотаріусом не було з`ясовано питання щодо безспірності заборгованості, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та необхідності визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211, 20 грн.

Outcome: approved