Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

21 жовтня 2024 року [PERSON] (надалі також [PERSON] , позивач) через свого представника адвоката Жежель С.С. звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Центральні тепломережі» (надалі також КП КМР «Центральні тепломережі», відповідач) про захист прав споживачів та зобов`язати вчинити певні дії. Короткий зміст позовних вимог. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.05.2024 придбав квартиру [ADDRESS] . Після того, як став власником квартири йому стало, що на особовому рахунку № [NUMBER] обліковується заборгованість за теплопостачання колишнього власника в розмірі 41088,45 грн. 31.05.2024 звернувся до відповідача з заявою про виключення з особового рахунку заборгованості попереднього власника, яка виникла до 16.05.2024, однак в червні отримав відповідь, у якій йому було відмовлено в задоволенні заяви. Натомість у вересні та жовтні позивачу продовжували надходити рахунки повідомлення за оплату комунальних послуг, в яких значиться борг за теплопостачання по рахунку № [NUMBER] . Оскільки позивач фактично не отримував від відповідача послуги теплопостачання по квартирі до 15.05.2024, не був споживачем послуг, а борг попереднього власника не виключено з його рахунку по квартирі і йому надалі надходять по вказаному особовому рахунку вимоги щодо сплати боргів за попередніх власників, вимушений звернутися до суду за захистом свої прав. З покликанням на норми ст.ст. 322, 382, 509, 512 Цивільного кодексу України та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» просить зобов`язати відповідача виключити з обліку по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритому за адресою: [ADDRESS] заборгованість попередніх власників по теплопостачанню, що виникла до 15.05.2024 року, в розмірі 41088,45 грн. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.10.2024, справу розподілено судді Левицькій Н.В. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 жовтня 2024 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 12 листопада 2024 року о 10 год 00 хв. 07 листопада 2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач у своєму позові не довів, що будь яке його право (майно чи не майнове) порушується діями чи бездіяльністю підприємства. Звертає увагу суду на те, що КП КМР «Центральні тепломережі» офіційно повідомило позивача, що саме його заборгованість на підприємстві не обліковується та що до нього відповідач грошових вимог не має. Також просить врахувати, що єдиним доказом на підтвердження зворотнього є начебто рахунки-фактури від ТОВ «ІНФО-КОМ», проте в доданих до позову міститься лист, яким позивача повідомлено, що відповідно до наданих ним документів заборгованість [PERSON] на підприємстві не обліковується. Відтак вважає, що на момент звернення до суду позивач не мав жодних грошових зобов`язань перед відповідачем, відтак предмет позову, на думку відповідача відсутній. Наголошує, що позивач не має ніякого відношення до особового рахунку № [NUMBER] так-як, наразі, за ним обліковується інша особа, тому тільки вона має юридичні права подавати подібні позовні заяви. Сума боргу, яку позивач просить виключити і сума яка зазначена в «рахунках-фактурах» не співпадають, що також підтверджує, що в «рахунках-фактурах» від ТОВ «ІНФО-КОМ» містяться інші номера особових рахунків, які вже належать безпосередньо позивачу. Відповідач також звертає увагу суду, що законодавство України не містить такого поняття як «особовий рахунок», проте у наказі від 31.01.2020 № 23 Мінрозвитку є визначення: абонентський номер споживача - номер споживача, визначений договором про надання відповідної комунальної послуги, який дає змогу ідентифікувати його виконавцю комунальної послуги або уповноваженій особі. Виходячи з наведеного у відзиві, відповідач вважає, що позивач жодним допустимим засобом не довів факт порушення з боку КП КМР «Центральні тепломережі» будь-яких його прав, а надані докази не доводять факту існування жодної його заборгованості перед відповідачем, а єдиний наданий доказ цього факту є не належним і не допустимим. Ухвалою суду від 12.11.2024 відкладено розгляд справи на 03.12.2024. В судовому засіданні за клопотанням представника відповідача оголошено перерву до 12.12.2024. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Жежель С.С. позовні вимоги підтримав з підстав заявлених у позовній заяві. Просив позов задовольнити повністю. Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив повністю з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. При цьому звернув увагу суду на те, що особовий рахунок є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій і списання або виключення з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом КП КМР «Центральні тепломережі», а не обов`язком. Заборгованість, що утворилась станом на 01.08.2020 року, передана до КП КМР «Центральні тепломережі» відповідно до рішення Кам?янської Міської Ради №2009-44/VII від 09.07.2020 року «Про передачу дебіторської заборгованості та бази даних». Також, зазначив, що КП КМР «Центральні тепломережі» не пред`явило ніяких претензій до позивача щодо погашення заборгованості попередніх власників житлового приміщення, а вказаний борг є боргом попереднього власника - [PERSON] та є дебіторською заборгованістю, яка передана підприємству. Вважає, що позивачем обрано невірний спосіб захисту. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Дослідивши матеріали\~справи,\~заслухавши позиції\~сторін та\~дослідивши письмові\~докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 15 травня 2024 року між продавцем [PERSON] , діючою від свого імені та на підставі довіреності від імені [PERSON] та покупцем [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Панко Г.В.. В п. 1.4 договору купівлі-продажу квартири продавці стверджують, що на момент укладення цього договору вказана вище квартира не перебуває під арештом чи забороною, щодо неї не ведуться судові спори, вона не заставлена, у податковій заставі не перебуває, відносно неї не укладено будь-яких договорів з відчуження чи щодо користування з іншими особами, як юридична адреса вона не використовується; внаслідок продажу квартири не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб, у т.ч. малолітніх та неповнолітніх дітей, а також непрацездатних та інших осіб; та свідчать, що цей Договір не укладається під впливом тяжких для ПРОДАВЦІВ обставин. Треті особи не мають прав на квартиру. За адресою зазначеної квартири жодної малолітньої та/або неповнолітньої особи не зареєстровано, що підтверджується Довідкою N? 001285845, виданою ТОВ «Абонент XXI» від 10.05.2024 року. Під забороною відчуження (арештом) згідно з інформацією, виданою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна від 15.05.2024 року, квартира не перебуває. 31.05.2024 позивач звернувся до ПК КМР «Центральні тепломережі» із заявою у якій зазначив, що після купівлі та переоформлення квартири йому стало відомо, що за квартирою наявна заборгованість за опалення колишнього власника в розмірі 41088,15 грн, однак дана заборгованість виникла до укладання договору купівлі-продажу квартири. Відтак просив виключити заборгованість в розмірі 41088,45 грн з особового рахунку № [NUMBER] за квартирою [ADDRESS] , яка утворилась з вини попередніх власників квартири до часу придбання квартири, а саме до 15.05.2024. Також просив відкрити на імя [PERSON] особовий рахунок як теперішнього власника квартири. КП КМР «Центральні тепломережі» на звернення позивача надало відповідь №К-195 від 14 червня 2024 року, у якій повідомило позивача, що база даних абонентів КП КМР «Центральні тепломережі» складається з діючих особових рахунків, на яких обліковується лише заборгованість, що утворилась станом на 01.08.2020 року, і передана до КП КМР «Центральні тепломережі» відповідно до рішення Кам?янської Міської Ради №2009-44/VII від 09.07.2020 року «Про передачу дебіторської заборгованості та бази даних». Також повідомлено позивачу, що заборгованість за послугу опалення за адресою [ADDRESS] обліковується за [PERSON] та відношення до [PERSON] немає так як, квартира придбана 15.05.2024 року. Рекомендовано звернутися з аналогічним питанням до надавача послуг з теплопостачання АТ «Дніпровська ТЕЦ», яке проводить поточні нарахування. Як вбачається з рахунків за теплопостачання КП КМР «Центральні тепломережі», наданих позивачем до позову, за особовим рахунком: [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] обліковується заборгованість, за теплопостачання: станом на 01.08.2024 у розмірі 41088,45 грн; станом на 01.09.2024 у розмірі 41088,45 грн (а.с. 8-9 оберт). Згідно відповіді АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» за вих.№ К-271/24 від 01.07.2024 на звернення щодо виключення заборгованості попередніх власників за особовим рахунком № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] , [PERSON] повідомлено, що за вказаною адресою особовий рахунок № [NUMBER] рахується за [PERSON] . Крім того, АТ «Дніпровська ТЕЦ» повідомляє, що за квартирою [ADDRESS] , на 20.06.2024 не обліковується поточна заборгованість за послуги теплопостачання (а.с.50). Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення. У відповідності до ст.\~2\~ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 12, 13\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до статей 66, 67, 162\~ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 5 ч. 1ст.\~1\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до п. 2 ч. 1ст.\~5\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно з п. 1 ч. 1ст.\~7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2ст.\~7\~цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1ст.\~9\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності письмового договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 214/7766/15-ц. Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», встановлено обов`язок споживача щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Крім того, відповідно до статті 322\~ЦК України на власника покладається тягар утримання майна. При цьому, договір купівлі-продажу від 15 травня 2024 року, згідно з яким позивач став власником квартири [ADDRESS] , не містить застережень про переведення боргу попереднього власника й не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями статті 520\~ЦК України (заміна боржника у зобов`язанні). Отже, діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу. Відповідно до частини четвертої статті 263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд зауважує, що новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник. Подібні за змістом правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19 (провадження№ 61-3604 св 20), від 14 вересня 2022 року у справі № 201/1807/21 (провадження № 61-2572 св 22), від 12 жовтня 2022 року у справі № 312/44/20 (провадження № 61-13033 св 20). Таким чином, суд висновує, що позивач не вчиняв правочинів щодо прийняття боргу з оплати послуг за теплопостачання попередніх власників вказаної квартири, а тому на нього не може бути покладено обов`язок зі сплати заборгованості за ці послуги, надані відповідачем попередньому власнику, що нараховані до 15 травня 2024 року, тобто до укладення позивачем договору купівлі-продажу квартири. Суд приймає до уваги покликання відповідача про те, що заборгованість за послугу опалення за адресою обліковується за [PERSON] та, як стверджує відповідач, жодного відношення до позивача [PERSON] немає, однак суд звертає увагу на те, що хоча така заборгованість і рахується за попереднім власником, однак рахунки за оплату заборгованості за теплопостачання виставляються по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою квартири, яка належить на праві власності позивачу. Доказів протилежного, відповідачем до суду не надано. Велика Палата Верховного Суду у пункті 58 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) зазначила, що задоволення вимоги боржника зобов`язати кредитора перерахувати заборгованість за договором (аналогічно, як і списати якусь її частину, якої стосується спір) може бути способом захисту права боржника на мирне володіння майном. Якщо він не має наміру сплачувати борг, бо не згоден із визначеним кредитором розміром, а кредитор на вимогу боржника суму заборгованості не перераховує та не звертається до суду за її стягненням, то боржник надалі одержуватиме від кредитора вимоги про сплату боргу у розмірі, визначеному кредитором, із яким боржник не погоджується. Це може провокувати останнього помилково, всупереч волі сплатити суму боргу. Також суд відхиляє доводи відповідача про те, що зобов`язання щодо здійснення виключення заборгованості не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав, з огляду на наступне. Як вбачається з позовних вимог та наданих пояснень, сторонами визнається факт, що по особовому рахунку [NUMBER] є заборгованість попередніх власників щодо квартири [ADDRESS] . Відповідно до частини першої статті 15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу, що визначено в статтях 8,9 Конституції України, а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Тому у випадку порушення юридичною особою законодавства при нарахуванні плати за комунальні послуги споживач має право оскаржити в судовому порядку такі його дії та вимагати здійснення відповідного перерахунку. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144 цс 18); від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187 гс 18); від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338 цс 18); від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364 цс 19); від 06 квітня 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-84 гс 20). Суд вважає, що вимога позивача про зобов`язання ПК КМР «Центральні тепломережі» виключити з обліку по особовому рахунку заборгованість попередніх власників квартири є обґрунтованою та відповідає критеріям ефективного судового захисту, оскільки задоволення такої вимоги відновлює порушені права позивача та встановлює між сторонами правову визначеність, яка полягає у підтвердженні відсутності заборгованості позивача перед відповідачем. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 27 серпня 2020 року у справі № 207/2990/18, від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19, від 26 січня 2022 року у справі № 201/11406/20, від 15 березня 2023 року у справі № 176/552/22. Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача виключити заборгованість по оплаті послуг попереднього власника житлового приміщення у період до 15.05.2024, тобто до часу набуття позивачем права власності на спірну квартиру. Таким чином, позовні вимоги про зобов`язання ПК КМР\~«Центральні тепломережі»\~ виключення з обліку по особовому рахунку [NUMBER] заборгованості попередніх власників щодо квартири [ADDRESS] підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України). У зв`язку із задоволенням позову та звільненням позивача від сплати судового збору при подачі до суду позову, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved