Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вимоги мотивувала тим, що подружнє життя з відповідачем не склалось через сварки та непорозуміння, відповідач не поважав її, ображав, в липні 2023 року вона зверталась до суду із позовом про розірвання шлюбу, але маючи намір зберегти сім`ю, залишила такий без розгляду, однак відносини з відповідачем не покращились, тому припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть, збереження сім`ї неможливе та суперечить її інтересам, просила розірвати шлюб. Ухвалою судді від 08.11.2024 відкрито провадження у справі. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач пояснив, що спільне життя з позивачкою не склалось, між ними немає порозуміння. Заперечень щодо розірвання шлюбу не висловив. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Із пояснень сторін, із змісту позову та долученого до справи свідоцтва про шлюб (а.с.6) видно, що сторони зареєстрували шлюб 10.08.2001 у Комарнівській міській раді Городоцького району Львівської області, актовий запис № 10, в шлюбі мають сина [PERSON] , [INFO] , який є повнолітнім, через постійні сварки, відсутність взаєморозуміння припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть. Позивачка просить про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи тим, що примирення і подальше збереження сім`ї неможливе та суперечить її інтересам. Відповідач заперечень щодо розірвання шлюбу з позивачкою не висловив. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 р., чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 і 4 ст. 56 вказаного\~Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюб суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Ураховуючи вищенаведене, інші фактичні взаємини сторін, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, а також ту обставину, що примушування позивачки до збереження шлюбу порушуватиме її права, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вирішуючи питання судового збору залишає такий за позивачкою, враховуючи її прохання при подачі позову.

Outcome: approved