Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

\~ \~ \~ ТОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява обґрунтована тим, що 17 лютого 2021 року між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено кредитний договір № 998414149, у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач добровільно за допомогою мережі Інтернет перейшов на офіційний сайт товариства, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, Паспортом споживчого кредиту, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно без примусу чи тиску відповідач заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну заявку, в якій вказав свої персональні дані: прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані, номер телефону, ІПН, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання. Перед погодженням заявки на кредитування ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не лише перевірило особисті дані відповідача, а і платіжну картку, з метою ідентифікації, тобто перевірило чи дійсно платіжна картка належить позичальнику. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV59Р8С, 17 лютого 2021 року о 10:23:09, що є підтвердженням підписання договору. Відразу після вчинення зазначених відповідачем дій, 17 лютого 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 11500 грн. на його банківську картку № [NUMBER] , що свідчить про прийняття відповідачем пропозиції кредитодавця. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. 28 листопада 2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» уклали додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31 грудня 2020 року. Інші умови договору залишились без змін. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~31 грудня 2020 року між клієнтом і фактором укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року викладено у новій редакції, проте дата його укладення залишена 28 листопада 2018 року та № 28/1118-01. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~31 грудня 2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. Відповідно до реєстру боржників № 133 від 11 травня 2021 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 22862 грн. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (надалі - ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») та ТОВ «Таліон Плюс» був укладений договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року. В подальшому ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод № 2 від 03 серпня 2021 року та № 3 від 30 грудня 2022 року, якими продовжено строк дії договору факторингу до 30 грудня 2024 року включно, всі інші умови залишились без змін. Відповідно до реєстру прав вимоги № 7 від 28 жовтня 2021 року до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 24656 грн. 14 лютого 2022 року між ТОВ «Юніт Капітал» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» був укладений договір факторингу № 14/02/2022-01, відповідного до якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 14 лютого 2022 року до договору факторингу 14/02/2022-01 від 14 лютого 2022 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 24656 грн. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» не здійснювало нарахувань за кредитним договором. Таким чином, всупереч умовам вказаних кредитних договорів, відповідач не виконав свого зобов`язання після відступлення ТОВ «Юніт Капітал» права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «Юніт Капітал», ні на рахунки попередніх кредиторів, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 01 серпня 2024 року справу передано за територіальною підсудністю до Кам`янського районного суду Черкаської області. Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 29 серпня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито спрощене позовне провадження у даній справі з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача ТОВ «Юніт Капітал» Тараненко А.І. у судове засідання не з`явився, у прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на їх задоволенні наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача [PERSON] адвокат Ротко Т.В. направила суду заяву про застосування строків позовної давності, оскільки згідно з п. 1.2 кредитного договору № 998414149 кредит надається строком на 126 днів, а тому вважає що 17 червня 2021 року строк дії кредитного договору закінчився, тому просила ухвалити рішення, яким відмовити ТОВ «Юніт Капітал» у задоволенні позовних вимог до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У поданій до суду заяві представник позивача Тараненко А.І. заперечив проти застосування строків позовної давності, вважаючи беззаперечним право позивача згідно з вимогами чинного законодавства на стягнення утвореної заборгованості за кредитним договором. У свою чергу, представник відповідача Ротко Т.В. надіслала суду письмові пояснення, в яких просить ухвалити рішення, яким відмовити ТОВ «Юніт Капітал» у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № 998414149, укладеним 17 лютого 2021 року, оскільки стороною позивача не надано належних та допустимих доказів щодо відступлення права грошової вимоги від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», відповідно від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», відповідно від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал». Суд, вивчивши наявні у матеріалах справи докази,\~дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи,\~дійшов до наступного висновку. Згідно зі ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 17 лютого 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 998414149, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 11500 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів і можливих штрафних санкцій, що передбачені умовами кредитного договору (а.с. 18-19). Згідно з додатком № 1 до договору № 998414149 від 17 лютого 2021 року сторони погодили графік розрахунку, який підписаний відповідачем з одноразовим ідентифікатором (а.с. 20). 17 лютого 2021 року [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту до договору № 998414149 від 17 лютого 2021 року (а.с. 16 (на звороті)-17). \~ \~ \~ \~ Як вбачається з довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», позичальник [PERSON] підписав договір одноразовим ідентифікатором MNV59Р8С, 17 лютого 2021 року о 10:21:00 (а.с. 21). За платіжним дорученням № 31856bd4-14ad-4191-b343-d2cc22ee5255 від 17 лютого 2021 року [PERSON] отримав кошти в сумі 11500 грн. на рахунок № [NUMBER] (а.с. 21 (на звороті)). Відповідно до довідки № 06/2024, виданої АТ КБ «ПриватБанк», вбачається, що 17 лютого 2021 року на карту № [NUMBER] зараховані кошти в сумі 11500 грн. (а.с. 30-31). Наказом директора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» № 17/09-03 від 17 вересня 2019 року затверджено алгоритм дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору (а.с. 22-27, 33-34). Згідно з випискою ТОВ «Юніт Капітал» по особовому рахунку [PERSON] за кредитним договором № 998414149 прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 11500 грн., прострочена заборгованість за процентами становить 13156 грн. (а.с. 67 (на звороті)). 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року, за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язався відступити ТОВ «Таліон Плюс» зазначені у відповідних реєстрах вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 49 (на звороті) - 52). 28 листопада 2019 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду № 19 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, строк дії якого закінчується 31 грудня 2020 року (а.с. 28). 31 грудня 2021 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду № 27 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, строк дії якого закінчується 31 грудня 2022 року (а.с. 32). 31 грудня 2020 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, де сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції (а.с. 37(на звороті)-40). Відповідно до додатку № 1 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року сторони погодили форму реєстру прав вимоги (а.с. 41). Із додатку № 1 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року вбачається, що сторони погодили форму акту повернення права вимоги (а.с. 41 (на звороті). Водночас із реєстру прав вимоги № 133 від 11 травня 2021 року вбачається, що до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 998414149 від 17 лютого 2021 року про стягнення заборгованості в сумі 22862 грн., в тому числі: тіло кредиту 11500 грн., заборгованість по процентах 11362 грн. (а.с. 36-37). \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~05 серпня 2020 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» був укладений договір факторингу № 05/0820-01, за умовами якого ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язався відступити ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зазначені у відповідних реєстрах вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти (а.с. 58 (на звороті)-61). \~ \~ \~ \~Як вбачається з додатку № 1 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, затверджена форма реєстру прав вимоги (а.с. 61 (на звороті)). \~ \~ \~ \~Відповідно до додатку № 2 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року сторонами затверджено форму повідомлення боржника за кредитним договором (а.с. 62). ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаток № 3 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року (а.с. 62 (на звороті)). За додатковою угодою № 2 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року від 03 серпня 2021 року сторони домовилися продовжити строк дії договору до 31 грудня 2022 року (а.с. 45). Як вбачається із додаткової угоди № 3 від 30 грудня 2022 року до договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, сторони домовилися продовжити строк дії договору до 30 грудня 2024 року включно (а.с. 45 (на звороті)). Водночас із реєстру прав вимоги № 7 від 28 жовтня 2021 року вбачається, що до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 998414149 від 17 лютого 2021 року про стягнення заборгованості у загальному розмірі 24656 грн., з яких 11500 грн. тіло кредиту, 13156 грн. проценти за користування кредитом (а.с. 43-44). 14 лютого 2022 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» був укладений договір факторингу № 14/02/2022-01, згідно з яким клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти за плату (а.с. 63-65). Згідно з додатком № 1 до договору факторингу № 14/02/2022-01 від 14 лютого 2022 року сторонами узгоджено форму реєстру прав вимоги (а.с. 66). Водночас із Реєстру прав вимоги № 1 від 14 лютого 2022 вбачається, що до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 998414149 від 17 лютого 2021 року про стягнення заборгованості у загальному розмірі 24656 грн., з яких 11500 грн. тіло кредиту, 13156 грн проценти за користування кредитом (а.с. 46-47). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах, шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до\~ст.\~1082\~ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав свого зобов`язання після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній\~не здійснив платежів для погашення заборгованості за договором. Відповідно до ч. 1\~ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1\~ст. 599 ЦК України\~передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1\~ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З моменту отримання права вимоги до [PERSON] позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «Юніт Капітал» за договором № 998414149 від 17 лютого 2021 року в розмірі 11500 грн. Згідно\~із ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Оскільки ТОВ «Юніт Капітал» є правонаступником всіх прав та з обов`язань ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», відповідач взятих на себе зобов`язань по поверненню грошових коштів та сплаті процентів не виконав в строки, передбачені договором, чим порушив вимоги договору, суд, оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, вважає необхідним позов в цій частині задовольнити і стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за договором № 998414149 від 17 лютого 2021 року в розмірі 11500,00 грн. Позивачем, окрім суми стягнення за основним боргом, заявлена до стягнення сума заборгованості за відсотками. В обґрунтування заявленого розміру відсотків до договору факторингу № 14/02/2022-01 від 14 лютого 2023 року додано витяг з реєстру боржників, де відносно відповідача зазначено суму заборгованості за договором № 998414149 від 17 лютого 2021 року: за основним боргом - 11500 грн., за відсотками - 13156 грн., а всього 24656 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12 викладено такий правовий висновок: «Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~ суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з п. 1.2 договору № 998414149 від 17 лютого 2021 року кредит надається строком на 126 днів від дати отримання кредиту. Із платіжного доручення № 31856bd4-14ad-4191-b343-d2cc22ee5255 вбачається, що датою отримання [PERSON] кредиту є 17 лютого 2021 року. Відповідно до вищенаведених законодавчих приписів та правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 розмір процентів за договором буде дорівнювати 9418,50 грн. (11500 грн. основного боргу х 126 днів дії договору х 0,65% процентної ставки за добу). З урахуванням наведеного, оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають до часткового задоволення. Щодо заявленого клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Ротко Т.В. про застосування строків позовної даності, суд зазначає наступне. Статтею 257\~ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.267\~ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно зі ст.ст. 256, 257\~ЦК України\~ позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як передбачено ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після вчинення правопорушення. Застосування строків позовної давності є спільною рисою правових систем Держав - учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No.2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року). Суд звертає увагу, що постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 11\~березня 2020\~року №\~211\~«Про запобігання\~поширенню на\~території України\~гострої респіраторної\~хвороби COVID-19,\~спричиненої коронавірусом\~SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України), установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 27\~червня 2023\~року \~№ 651\~«Про відміну\~на всій\~території України\~карантину,\~встановленого з\~метою запобігання\~поширенню на\~території України\~гострої респіраторної\~хвороби COVID-19,\~спричиненої коронавірусом\~SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Законом № 540-IX, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, розділ «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» ЦК\~України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Одночасно суд звертає увагу, що\~Указом Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався нормативно-правовими актами та триває до теперішнього часу. Відповідно до п. 19\~розділу «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» ЦК\~України у період дії воєнного стану в Україні, введеного\~Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим\~Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Враховуючи, що кредитний договір укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем 17 лютого 2021 року, суд приходить до висновку, що ТОВ «Юніт Капітал» звернулося з позовом до відповідача в межах строку позовної давності, тому доводи сторони відповідача щодо застосування наслідків спливу позовної давності є необґрунтованими. Щодо стягнення з відповідача витрат в сумі 5000 грн. за надання правничої допомоги, суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.ч. 1, 3\~ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2\~ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3\~ст. 137 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~ 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з матеріалів справи, 17 червня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» та Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» укладено договір про надання правничої допомоги № 17/06/24-02, відповідно до умов якого клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором (а.с. 47 (на звороті) - 48). Відповідно до додатку № 1 до договору про надання правничої допомоги № 17/0624-02 від 17 червня 2024 року затверджено протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 17/0624-02 від 17 червня 2024 року (а.с. 49). Із додаткової угоди № 1 до договору про надання правничої допомоги № 17/0624-02 від 17 червня 2024 року клієнт доручив, а адвокатське бюро приймає на себе обов`язок надавати юридичну допомогу, в тому числі по Кардошу Д.Ю. (а.с. 55-58). Із акту прийому-передачі наданих послуг (даний акт є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги № 17/0624-02 від 17 червня 2024 року) від 17 червня 2024 року, який підписаний сторонами договору, адвокатом наведено перелік виконаних робіт з урахуванням витраченого часу на суму 5000 грн. (а.с.10 (на звороті)). У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial