Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-19 00:00:00

14 серпня 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами на загальну суму 179386,95 грн. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 29 липня 2021 року між ТОВ «Слон Кредит» та відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 670349, зобов`язання за яким відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 140143,75 грн, з яких 48707,64 грн заборгованість за основною сумою боргу та 91436,11 грн заборгованість за відсотками. 15 листопада 2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем був укладений договір позики № 77694974, зобов`язання за яким відповідач також належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 39243,20 грн, з яких 16000 грн заборгованість за основною сумою боргу та 23243,20 грн заборгованість за відсотками. За вказаними кредитними зобов`язання відповідача ТОВ «ЄАПБ» набуло право вимоги за договорами факторингу. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача вказані суми заборгованості за кредитними договорами разом із понесеними судовими витратами. 29 серпня 2024 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони в судове засідання 16 грудня 2024 року не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином. У матеріалах справи є клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності, підтримання позовних вимог та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованою адресою місця проживання, проте вона повернулася до суду без вручення адресату з довідкою АТ «Укрпошта» - «За закінченням терміну зберігання». Отже відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України він вважається таким, що повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, із клопотаннями до суду не звертався. Відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд зі згоди позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. З матеріалів справи встановлено, що 29 липня 2021 року ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] уклали договір про надання споживчого кредиту № 670349, відповідно до якого Товариство надало відповідачеві кредит у безготівковій формі у розмірі 62500 грн шляхом перерахування коштів на рахунок, з яких 50000 на користь споживача на споживчі потреби, а 12500 грн на користь Товариства на виконання зобов`язань з оплати відсотків за перший день користування кредитом, строком на 1096 днів з кінцевим терміном до 29 липня 2024 року з відсотковою ставкою за перший день користування кредитом 25% в день, а починаючи з другого дня і до кінця строку кредиту 85 % річних, орієнтовна вартість кредиту на дату укладення договору 187888,41 грн. Усі основні умови кредитування були відображені у паспорті споживчого кредиту. Відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за кредитним зобов`язанням, у зв`язку з чим станом на 30 червня 2024 року за розрахунком позивача утворилася заборгованість у розмірі 140143,75 грн, з яких 48707,64 грн заборгованість за основною сумою боргу та 91436,11 грн заборгованість за відсотками. 24 січня 2024 року ТОВ «Слон Кредит» та позивач уклали договір факторингу № 2401-24, за умовами якого ТОВ «Слон Кредит» передає, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає право вимоги, в тому числі і до відповідача за кредитним зобов`язанням № 670349 від 29 липня 2021 року за плату та на умовах, визначених цим договором. Перелік боржників, підстави виникнення права вимоги та сума грошових вимог визначені у реєстрі боржників, що є невід`ємною частиною договору факторингу. З моменту отримання права вимоги з 24 січня 2024 року позивач не здійснював нарахування штрафних санкцій. 15 листопада 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] уклали договір позики № 77694974 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), відповідно до якого Товариство надало відповідачеві кредит у розмірі 16000 грн у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на платіжну картку строком на 30 днів до 15 грудня 2021 року зі сплатою відсотків за користування кредитом із фіксованою процентною ставкою 1,99 % у день, заниженою процентною ставкою 0,75 % у день з орієнтовною реальною річною ставкою 518,58 % та орієнтовною вартістю кредиту 18865,60 грн. Кредитний договір укладався у електронному вигляді шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за кредитним зобов`язанням, у зв`язку з чим станом на 30 червня 2024 року за розрахунком позивача утворилася заборгованість у розмірі 39243,20 грн, з яких 16000 грн заборгованість за основною сумою боргу та 23243,20 грн заборгованість за відсотками. 14 червня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивач уклали договір факторингу № 14/06/21, 28 липня 2021 року та 27 жовтня 2023 року Додаткові угоди до нього № 2 і № 13, за умовами яких ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає право вимоги, в тому числі і до відповідача за кредитним зобов`язанням № 77694974 від 15 листопада 2021 року за плату та на умовах, визначених цим договором. Перелік боржників, підстави виникнення права вимоги та сума грошових вимог визначені у реєстрах боржників, зокрема реєстр № 11 від 27 жовтня 2023 року, що є невід`ємною частиною договору факторингу. Факт прийому-передачі реєстру боржників підтверджується актом від 27 жовтня 2023 року. З моменту отримання права вимоги позивач не здійснював нарахування штрафних санкцій. Таким чином через порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань з повернення грошових коштів утворилася заборгованість у загальному розмірі 179386,95 грн, з яких: за кредитним договором № 670349 від 29 липня 2021 року 140143,75 грн; за кредитним договором № 77694974 від 15 листопада 2021 року - 39243,20 грн. Отже, позивач набув права грошової вимоги до відповідача за вищевказаними кредитними зобов`язаннями на загальну суму 179386,95 грн. За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). За нормами ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як визначено в ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України), у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). На підставі викладеного, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, приймаючи до уваги недопустимість односторонньої відмови від виконання договірних зобов`язань, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитними зобов`язаннями в загальному розмірі 179386,95 грн підлягають задоволенню, так як фактично отримані та використані [PERSON] кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що є порушенням грошового зобов`язання. З боку відповідача суду не наданого жодного належного та допустимого доказу на спростовування доводів, викладених позивачем. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України\~ з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача сплачений ним і документально підтверджений судовий збір в розмірі 3028 грн.

Outcome: approved