Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Позов мотивований тим, що відповідно до рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 01.07.2019 р. з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1 300 грн. Стверджувала, що з часу ухвалення рішення суду потреби дитини змінилися, розмір витрат на її утримання значно збільшився. Дитина навчається на першому курсі Сучавського університету в Румунії на факультеті філології та комунікаційних наук, денна форма навчання, що, в свою чергу, збільшує витрати, пов`язані з наведеним, та в середньому такі становлять 13 000 грн. на місяць. Зазначає, що у неї погіршився матеріальний стан у зв`язку з навчанням сина за кордоном, зі зростанням цін на продукти харчування, одяг, взуття, канцелярське приладдя, а також зважаючи на те, що її теперішній чоловік є інвалідом 3-ї групи на не може працювати, сама вона також не працює, а доглядає за хворим чоловіком і ще однією малолітньою дитиною. Відповідач працює на будівництвах по найму і має можливість сплачувати аліменти в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (3\~196 грн.). На підставі наведеного, просила збільшити стягуваний розмір аліментів з відповідача з 1 300 грн до 3 200 грн. У судове засідання позивачка не з`явилася, однак її представником [PERSON] подано до суду заяву, в якій він підтримує позовні вимоги, просить справу розглянути у його та позивачки відсутності. Відповідач [PERSON] у судове\~засідання також\~не з`явився,\~згідно його\~заяви останній\~просить розглянути\~справу без\~його участі. Заперечував щодо позовних вимог позивачки. Зазначає, що рішення щодо навчання сина за кордоном не приймалось спільно з ним та було прийняте особисто позивачкою. Згідний, що сума аліментів визначена судом у розмірі 1\~300 грн. є досить малою, однак у відповідності до сімейного законодавства обов`язок щодо утримання дітей покладається на обох батьків. Щодо його майнового становища, то у нього на утриманні перебуває ще двоє дітей. На підставі наведеного, просив збільшити розмір стягуваних аліментів з 1\~300 грн. до 1\~800 грн. Суд, дослідивши письмові докази у справі, дійшов висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню частково. На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.\~Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.\~Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.\~Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:\~1) керує ходом судового процесу;\~2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;\~3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;\~4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;\~5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.\~Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 01.07.2019 р. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1 300 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішеням законної сили й до повноліття дитини. Згідно довідки Університету «Штефан чел Маре» з Сучави факультет філології та комунікаційних наук №1490 від 02.10.2024 р., [PERSON] зарахований 1 2024/2025 навчальному році на - /підготовчий рік, за програмою «Мова і література»/денна форма навчання, бюджет; витрати на проїзд та харчувння в середньому складають 15, 15-16 румунських лей. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 48 Конституції України гарантовано, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Так, аліменти на утримання дитини є гарантією виконання кожним з батьків свого обов`язку забезпечувати дитину, надавати їй можливість на користування всіма благами соціального забезпечення, належним харчуванням, житлом, розвагами, надати їй захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. При цьому, виходячи з положень чинного законодавства, доступ дитини до даних благ не залежить від перебування батьків у шлюбі. Аліменти є власністю самої дитини, а не батьків. Батьки лише отримують та використовують їх від імені дітей. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Тобто перебування батьків у шлюбі або його розірвання не впливає на обов`язок батьків утримувати дитину. За нормами частин 1 та 2 ст.141 СК України мати, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно положень ч.ч.1-3 ста.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В силу ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно зі ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 р. прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років 3 196 грн. Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, у статті 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів. Таким чином, особа, яка одержує аліменти, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося її матеріальне становище, змінився сімейний стан чи стан її здоров`я чи дитини, або ж покращилося матеріальне становище, змінився сімейний стан (зменшилась кількість утриманців) чи стан здоров`я платника аліментів. При вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Звертаючись до суду з позовом [PERSON] просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення суду, посилаючись на зміну потреб дитини з її віком, збільшення витрат на утримання дитини у зв`язку навчанням, зі зростанням цін на продукти харчування, одяг, взуття, канцелярське приладдя, погіршення її матеріального стану і можливості платника аліментів сплачувати аліменти в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А також зважаючи на те, що її теперішній чоловік є інвалідом 3-ї групи на не може працювати, сама вона також не працює, а доглядає за хворим чоловіком і ще однією дитиною. Виходячи з положень статей 182, 192 СК України при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я, зміни сімейного стану сторін. Однак, при пред`явленні позову про збільшення розміру аліментів, визначених у твердій грошовій сумі, а саме 3 200 грн., позивачкою не доведено та не надано належних та допустимих доказів того факту, що після ухвалення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів змінився матеріальний або сімейний стан платника в бік покращення, або одержувача аліментів в бік погіршення, виникли інші обставини, що відіграють суттєве значення в житті сторін чи їхньої неповнолітньої дитини, що є підставою для збільшення розміру аліментів. До позовної заяви не додано жодного письмового доказу щодо матеріального стану позивачки, його погіршення, як і матеріального стану відповідача та його покращення, достатності заробітків [PERSON] , що могли б свідчити про його можливість сплачувати аліменти в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (3\~196 грн.). Посилання позивачки на ту обставину, що в неї погіршився матеріальний стан, оскільки вона зайнята доглядом за чоловіком, особою з інвалідністю 3-ї групи, не можуть бути взяті до уваги, оскільки встановлення інвалідності не дає підстави вважати, що така особа потребує стороннього догляду. Таким чином, розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, позивачка не виконала вимог закону щодо належного обґрунтування та доказування позову в повній мірі. Не обґрунтувала позовні вимоги доказами, не навела підстави для збільшення розміру стягуваних аліментів з 1 300 грн. на 3 200 грн. Крім цього, суд наголошує на тім, що сімейне законодавство також зобов`язує й матір дитини забезпечити такій достатній рівень матеріального забезпечення, у всякому разі не нижче ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ті обставини, що з віком потреби дітей зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає син, на його утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, лікування, медичного догляду та відпочинку, є загальновідомими та не потребують доказуванню. Так, суд враховує, що виховання дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дітей/дитини, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини/дітей, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку матір, та з урахуванням того, що відповідач визнає можливість сплачувати аліменти на дитину у збільшеному розмірі в сумі 1 800 грн., про що останнім зазначено в письмовій заяві до суду, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково, визначивши до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 2 000 грн., що в сукупності із обов`язком матері в утриманні дитини буде більшим, ніж прожитковий мінімум на дитину відповідного віку. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, що включають в себе витрати на професійну правничу допомогу (ч.1, п.1 ч.3\~ст.133 ЦПК України). Таким чином з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору у розмірі 1\~211,20 грн. Крім того частиною 1, 2\~ст.137 ЦПК України\~передбачено, що витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Заявлені витрати позивачки на оплату послуг адвоката в сумі 4 600 грн. підтверджені договором, доказами його виконання та квитанцією. При цьому визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу суд виходить із розміру задоволених позовних вимог, з розміру аліментів у сумі 2 000 грн., що становить 62,5% від заявлених 3 200 грн., а тому витрати на професійну правничу допомогу слід стягнути в сумі 2 875 грн., що складає 62,5% від заявлених 3 200 грн. На підставі ст.ст.182, 184, 192 Сімейного кодексу України та

Outcome: partial