Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

Позивач ТОВ " Коллект Центр" звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] вни на свою користь заборгованість за кредитним договором №2105680301785 від 26.02.2021 року в розмірі 47\~498 грн. 70 коп., а також стягнути судові витрати зі сплати судового збору та витрати на правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що 26.02.2021 між відповідачкою [PERSON] та ТОВ «Служба миттєвого кредитування» було укладено кредитний договір №2105680301785, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 3000 грн. строком на 1 рік зі сплатою відсотків. 01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги № 1-12, відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у т.ч. за кредитним договором №2105680301785. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до Боржників за кредитними договорами ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, у т.ч. за кредитним договором №2105680301785. Не виконуючи належним чином зобов`язання за кредитним договором, відповідачка порушила його умови. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, станом на 10.01.2023 (на дату відступлення права вимоги позивачу) становить 47498 грн.70 коп., з яких: 3000 грн. заборгованість за кредитом; 24480 грн. сума заборгованості за відсотками за користування кредитом станом на 30.11.2021, коли право вимоги перейшло до ТОВ «Вердикт капітал», 20018 грн. 70 коп. сума заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом за період з 01.12.2021 по 25.02.2022. ТОВ «Коллект Центр» після набуття права вимоги за договором нарахування процентів не здійснювало. Ухвалою судді від 31.10.2024 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін. Відповідачка не скористалась своїм правом та не подала до суду відзиву на позовну заяву, заяв та клопотань до суду також не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню частково\~ з огляду на наступне. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою склались відносини зобов`язального характеру, що підтверджується укладеним договором кредиту/та договорами факторингу. Так, 26.02.2021 між [PERSON] та ТОВ «Служба миттєвого кредитування» на підставі анкети заяви позичальниці був укладений договір про надання фінансових послуг №2105680301785, відповідно до якого кредитодавець надав позичальниці грошові кошти в розмірі 3000,00 грн., шляхом перерахування на банківську картку . Вказаний договір підписано електронним підписом позичальниці, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, також відповідачка ознайомлена з паспортом споживчого кредиту. Відповідно пункту 1.2 договору кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною. Згідно п.п. 1.3, 1.4. договору орієнтовний строк повернення кредиту 18 днів з моменту отримання, а проценти за користування розраховуються від суми кредиту за кожний день користування: 2% за кожен день користування за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування не пізніше ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою (2%); починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення процентна ставка збільшується на 1,38%; починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65%. В анкеті-заяві позичальника та в п.1.9. договору зазначено, що строк дії кредитного договору 1 рік (365) днів. Зазначений договір, за яким відповідачка отримала кредит, є чинним та недійсним у судовому порядку не визнавався. Презумпція правомірності правочину означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. В подальшому, 01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №1-12, відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за договорами позики в тому числі за договором №2105680301785, що підтверджується реєстром боржників. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023. Згідно реєстру боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за № 24219 значиться відповідачка [PERSON] . З наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачки за кредитним договором №2105680301785 від 26.02.2021 вбачається, що станом на станом на 10.01.2023 заборгованість становить 47\~498 грн. 70 коп., з яких: 3000 грн. заборгованість по основній сумі кредиту; 24480 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 01.12.2021, 20 018 грн. 70 коп. заборгованість за відсотками за період з 01.12.2021 по 25.02.2022 (в межах річного строку дії договору). Правильність наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачкою не спростована. При застосуванні норм права до спірних правовідносин судом враховується наступне. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в\~ст.11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 1054\~ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 1 ст.\~1055\~ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі\~205,\~207 ЦК України). Частиною 2 статті 639 ЦК України\~також визначено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно - комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України\~може мати електронну форму. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Отже, [PERSON] уклала кредитний договір шляхом підписання його електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, проте в порушення умов договору не виконала своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, доказів зворотнього матеріали справи не містять. Згідно ст. ст. 526, 529 ч. 1 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Тобто, належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором та сплата процентів за користування ним. За нормою\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно ч. 1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги (стаття 1078 ЦК України). Уклавши договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, позивач у встановленому законом порядку набув право вимоги до відповідачки за кредитними зобов`язаннями за договором №2105680301785. Отже, відповідачкою не надано суду доказів на підтвердження сплати суми заборгованості та узгоджених відсотків за кредитним договором в межах строку кредитування 365 днів ні позивачу ні первісному кредитору, за таких обставин позовні вимоги щодо повернення отриманих кредитних коштів та відсотків підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Задовольняючи позовні вимоги суд також враховує, що відповідачка не скористалась своїм правом та не подала до суду відзиву на позовну заяву, не спростувала розрахунок суми позовних вимог, не подала доказів на погашення заборгованості за кредитним договором, отже сума заборгованості нею не заперечується. На користь позивача з відповідачки підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України, в розмірі 3028 грн.. При вирішенні питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд враховує наступне. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. У пунктах\~60-\~63\~ постанови\~Великої Палати\~ Верхового\~суду \~ від\~13\~липня 2022\~року у\~справі №\~496/3134/19 зазначено, що відповідно до частини другої\~статті 60 ЦПК України\~під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у\~статті 61 цього Кодексу. Отже, у малознічні справі здійснювати представництво особи в суді може особа, яка не є адвокатом. Проте поняття "надання професійної правничої допомоги" не тотожне поняттю "представництво особи в суді". Надання професійної правничої допомоги здійснюють лише адвокати, натомість представництво особи у суді може бути здійснене за вибором особи адвокатом або іншим суб`єктом (абзац другий підпункту 2.2.1 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини висновку Конституційного Суду України (Велика палата) у справі за конституційним зверненням Верховної Ради України про надання висновку щодо відповідності законопроекту про внесення змін до\~Конституції України\~(щодо скасування адвокатської монополії) (реєстр. N 1013) вимогам статей\~157\~і\~158 Конституції України від 31 жовтня 2019 року N 4-в/2019). Таким чином, витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої\~статті 141 ЦПК України. Позивачем на підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу подано документи про надання юридичних послуг фізичною особою-підприємцем, що не є адвокатом, отже такі витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: partial