Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

Позивача [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарчими спорудами, розташовані за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] помера мати позивачки [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй за життя майно. При зверненні позивача до нотаріальної контори, для реалізації своїх спадкових прав, остання отримала від нотаріуса відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із тим, що в Державному реєстрі прав речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про реєстрацію права власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] . Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, до початку розгляду справи представник позивача надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача надала суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, проти позову не заперечує, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [INFO] , померла [PERSON] , [INFO] , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вчинено актовий запис №125 від 20.02.2024 (а.с.8). Родинний зв`язок між померлою [PERSON] та позивачем [PERSON] підтверджується такими документами. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.02.1972, виданого Залізничним б/ЗАГС м. Кривого Рогу, батьками [PERSON] зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). 03.12.1976 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що складено актовий запис №51. Після укладання шлюбу подружжю надано спільне прізвище « [PERSON] » (а.с. 10). 08.07.1989 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , про що Довгинцівським вдділом ЗАГС м. Кривий Ріг, складено актовий запис №367, та набула прізвище « [PERSON] » (а.с. 11). Таким чином,\~досліджені документи\~дають можливість\~встановити,\~що [PERSON] є донькою [PERSON] . Після смерті\~ [PERSON] ,\~позивач для\~реалізації свого\~спадкового права,\~звернулася до\~приватного нотаріуса\~Криворізького районного\~нотаріального округу\~Кучман І.І.\~із заявою\~про прийняття\~спадщини,\~але отримала\~від нотаріуса\~постанову про\~відмову у\~вчиненні нотаріальної\~дії,\~а саме\~у видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~закономна житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , оскільки відсутній склад спадкового майна (а.с. 44). Вирішуючи питання про належність на праві власності спадкодавцю вказаного нерухомого майна, суд керується наступним. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 01 липня 2004 року), права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. З матеріалів справи вбачається, що рік побудови спірного майна є 1983. Отже, при вирішенні спору слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у спадкодавця на момент закінчення будівництва будинку, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року. Статтею 100 ЦК УРСР 1963 року, визначено, що в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції). Пунктом 23 Інструкції було встановлено, що на підставі перевірених документів і свого висновку бюро технічної інвентаризації вносить відомості про право власності на будинок (домоволодіння) до реєстрової книги даного населеного пункту і проставляє на документі власника реєстраційний напис за встановленою формою. Так, у результаті витребування документів від КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» ДОР, суду було надано запис про реєстрацію в реєстровій книзі №235 стор. №132-запис №54592, відповідно до якого вбачається, що домоволодіння за адресою: [ADDRESS] належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення виконкому райради від 03.11.1978 №56 та акта готовності будинка від 11.02.1983 (запис від 31.03.1984). Пізніше даний житловий будинок перейшов в одноособову власність [PERSON] на підставі рішення народного суду Довгинцівського району від 21.01.1992 (запис від 22.12.1992). Крім того, факт набуття права власності на вищевказаний житловий будинок [PERSON] підтверджено судовими рішеннями від 21.01.1992 справа №2-11 1992р., від 21.09.1992 та реєстраційним посвідченням від 29.12.1992 (а.с. 13-23). Таким чином, незалежно від проведення державної реєстрації свого права згідно з нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд вважає доведеним, що [PERSON] за життя набула у власність домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Склад домоволодіння визначено згідно з технічним паспортом та воно складається з: житлового будинку «А-1» загальною площею 53,2 кв.м., житловою площею 32,7 кв.м., літньої кухні «Б», сарая «В», замощення І, огорожі №1, воріт-хвіртки №2 (а.с. 33-37). За ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.\~Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно зі ст.\~1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як передбачено ч. 2 ст. 1223 ЦК України \~ у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На момент відкриття спадщини єдиним спадкоємцем [PERSON] була її донька [PERSON] , яка і звернулася із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується витребуваними від нотаріуса матеріалами спадкової справи. Потенційною спадкоємцем окрім позивачки міг бути її батько [PERSON] , але шлюб між ним та [PERSON] було розірвано 28.12.1987, про що наявний актовий запис №378 (а.с. 10 зворот), тобто ще до смерті спадкодавиці. Таким чином суду не вдалося встановити інших, окрім позивача, спадкоємців після смерті [PERSON] . З урахуванням вказаного суд вважає, що наданими позивачем доказами підтверджується набуття за життя [PERSON] , яка померла [INFO] , прав на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим, позивач [PERSON] , як донька померлої також отримала право на спадкування за законом, оскільки інших спадкоємців не було встановлено, а тому позовна заява підлягає задоволенню. Питання щодо стягнення судового збору з відповідача почивачами не заявлено.

Outcome: approved