Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до Галицького районного суду м. Львова з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення на користь позивача суми заборгованості за договором позики №\~76796484 в розмірі 32\~175,31 грн. та за договором позики №\~4829867 в розмірі 10\~537,50 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що 15.08.2023 між ТОВ\~«1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] укладено договір позики №4829867 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою). Окрім цього, 18.08.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та [PERSON] укладено договір позики №\~76796484 (на умовах повернення позики в кінці строку позики). Означені договори підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразових ідентифікаторів. 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ\~«ФК\~«ЄАПБ» було укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого ТОВ\~«1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно з Реєстром боржників №\~19 від 27.02.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики №4829867 в сумі 10\~537,50 грн., з яких: 3\~000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 7\~537,50 грн. сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача за вказаними договорами позики позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК» ЄАПБ» за договором позики №4829867 в розмірі 10\~537,50 грн. Відповідно до Реєстру боржників №\~20 від 20.03.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики № 76796484 в сумі 32\~175,31 грн., з яких: 9\~262,50 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 22\~912,81 грн. сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК» ЄАПБ» за договором позики № 76796484 в розмірі 32\~175,31 грн. Всупереч умов договорів позики відповідач неналежним чином виконує свої зобов`язання позичальника, а тому вказані суми позивач просив стягнути в примусовому порядку. Ухвалою судді Галицького районного суду м. Львова від 27.09.2024 означену позовну заяву передано за підсудністю до Сихівського районного суду м. Львова. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2024 головуючим у вказаній цивільній справі визначено суддю Жилу В.С. Враховуючи малозначність справи, ухвалою судді від 25.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» в судове\~засідання не\~з`явився.\~Водночас у\~позовній заяві\~представник позивача\~Кудіна А.В.\~просила розгляд\~справи здійснювати\~за відсутності\~представника ТОВ «ФК «ЄАПБ», проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання , причин неявки не повідомив та не подав\~відзив на позовну заяву. Відповідно до вимог статей 280 283 ЦПК України судом проведено заочний розгляд справи за відсутності сторін, з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою усіх учасників справи, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Як видно з матеріалів справи та встановлено судом, 15.08.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики\~№4829867\~(з\~фіксованою диференційованою\~процентною ставкою),за умовами якого позикодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у розмірі 3 000 грн. шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника строком на 30 днів, до 14.09.2023. В свою чергу, позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики: 25,96 % базова процентна ставка (фіксована) за перший день користування позикою, 2,50 % базова процентна ставка (фіксована) з другого дня користування позикою до дати повернення позики. Так, означений договір підписано відповідачем електронним підписом 15.08.2023 одноразовим ідентифікатором 1oJThEoixo. Окрім цього, 18.08.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №\~76796484 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого позикодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у розмірі 9 500 грн. строком на 30 днів, до 17.09.2023, зі сплатою процентів у розмірі 2,50 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Вказаний договір підписано відповідачем електронним підписом 18.08.2023 одноразовим ідентифікатором wVVzTsHJz0. У відповідності\~до договору\~факторингу від14.06.2021 №14/06/21, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», з додатками: додатковою угодою №2 до означеного договору від 28.07.2021, додатковою угодою №21 до договору факторингу від 20.03.2024, актом прийому передачі Реєстру боржників №19 від 27.02.2024, актом прийому передачі Реєстру боржників №20 від 20.03.2024, ТОВ\~«1\~Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах боржників №\~19 від 27.02.2024 та №\~20 від 20.03.2024. Згідно з витягом з реєстру боржників №\~19 від 27.02.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики №4829867 в сумі 10\~537,50 грн., з яких: 3\~000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 7\~537,50 грн. сума заборгованості за відсотками. Відповідно до витягу з реєстру боржників №\~20 від 20.03.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики № 76796484 в сумі 32\~175,31 грн., з яких: 9\~262,50 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 22\~912,81 грн. сума заборгованості за відсотками. Як видно з розрахунку заборгованості за договором позики №4829867 від 15.08.2023 за період з 27.02.2024 по 31.08.2024, позивач стверджує, що заборгованість [PERSON] станом на 31.08.2024 не погашена та складає 10\~537,50 грн. Згідно з розрахунком заборгованості за договором позики № 76796484 від 18.08.2023 за період з 20.03.2024 по 31.08.2024, позивач стверджує, що заборгованість [PERSON] станом на 31.08.2024 не погашена та складає 32\~175,31 грн. Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору невстановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ст. 639 ЦК України). Відповідно до\~ст.\~1046\~ЦК України\~за договором\~позики одна\~сторона (позикодавець)\~передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти\~або інші\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути позикодавцеві\~таку ж\~суму грошових\~коштів (суму\~позики)\~або таку\~ж кількість\~речей того\~ж роду\~та такої\~ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позикодавець має\~право на\~одержання від\~позичальника процентів\~від суми\~позики,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~Розмір і\~порядок одержання\~процентів встановлюються\~договором.\~Якщо договором\~не встановлений\~розмір процентів,\~їх розмір\~визначається на\~рівні облікової\~ставки Національного\~банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (стаття 1048 ЦК України). Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Положеннями ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину. Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті є договірною передачею зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 516 ЦК України). Частиною 1 статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). За умовами статей\~12,\~81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі №334/3056/15 зроблено висновок про те, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. З досліджених\~судом договорів\~позики№\~4829867\~від 15.08.2023\~та №\~76796484\~від 18.08.2023 встановлено, що між ТОВ «1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів»\~та [PERSON] досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договорів позики, які оформлені в електронній формі з використанням одноразових ідентифікаторів, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Так, згідно з договором позики №\~4829867\~від 15.08.2023 сторони дійшли згоди, що позика надається позичальнику виключно в безготівковій формі на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом, № [NUMBER] . Також сторонами договору №\~76796484 від 18.08.2023 погоджено, що позика надається позичальнику в безготівковій формі на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом, № [NUMBER] . Як регламентовано ст. 13 Закону України «Про електронну комерцію», розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні послуги», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг. Разом з тим, позивачем у підтвердження заявлених вимог про стягнення заборгованості за означеними договорами позики не долучено жодних документів, які б підтверджували фактичне виконання позикодавцем ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» взятих на себе зобов`язань щодо перерахування відповідачу сум позики. У постановах від 21.09.2022 у справі №381/1647/21 (провадження № 61-2539св22), від 07.12.2022 у справі №298/825/15-ц (провадження № 61-7567св22), від 25.01.2023 у справі №209/3103/21 (провадження № 61-9710св22) Верховний Суд зазначив, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Так, ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч.\~2 ст.\~9 цього Закону). Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 755/2284/16-ц. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №\~75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином доказом, який підтверджує видачу позики відповідачу, є виписка з банківського рахунку про відповідний перерахунок грошових коштів. Разом з тим, така банківська виписка чи будь-які інші платіжні (розрахункові) документи які підтверджують перерахунок ТОВ «1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів»\~сум позики відповідачу в матеріалах справи відсутня. Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання позик, і самі по собі не є належними та допустимими доказами наявності заборгованості та її розміру за договорами позики №4829867 від 15.08.2023 та № 76796484 від 18.08.2023, оскільки будь-яких доказів перерахування коштів на картки чи на рахунки відповідача, підтвердження отримання ним таких коштів відповідно до укладених договорів позивачем не надано. Вказане узгоджується з постановою Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №\~755/18920/18. На переконання суду, надані позивачем розрахунки є виключно внутрішніми документами ТОВ «ФК «ЄАПБ», підготовленими його працівниками чи представником, та відображають односторонню арифметичну калькуляцію позивача, не можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача та не є правовою підставою для стягнення відповідних сум. При цьому, договір факторингу разом з додатковими угодами до нього, актами прийому-передачі реєстрів боржників та з витягами з реєстру боржників, які є похідними від договорів позики, не є безумовними доказами підтвердження достовірності розміру заборгованості за договорами позики. Будь-яких інших доказів на підтвердження позовних вимог не надано, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявлено. При цьому, зважаючи на вимоги цивільного процесуального законодавства, зокрема засади змагальності та диспозитивності, суд не вправі за власною ініціативою витребувати докази у позивача чи інших осіб. Позивач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Відповідно до вимог частин третьої та четвертої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача суми заборгованості за договором позиви від 15.08.2023 №\~4829867 в розмірі 10\~537,50 грн. та за договором позики від 18.08.2023 №\~76796484 в розмірі 32\~175,31 грн., а тому в задоволенні позову необхідно відмовити. У зв`язку із відмовою в позові судові витрати до відшкодування позивачу не підлягають (ст.\~141 ЦПК України). Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Таким чином, датою ухвалення рішення у справі є дата складення повного судового рішення, а саме 16.12.2024.

Outcome: dismissed