Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 09 жовтня 2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем у виконкомі Туричківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області. За час шлюбу у них народилося двоє дітей сини [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають разом з нею та перебувають на її повному утриманні. Однак подружнє життя у них не склалося через різні характери, погляди на сімейне життя та цінності. Відповідач завжди намагався нав`язати їй свою думку щодо сімейного життя та виховання дітей. Постійні сварки з цих та подібних приводів призвели до того, що їх сім`я почала поступово руйнуватися. Так, з 2019 року вони спільним сімейним життям не проживають та не ведуть спільного господарства. Оскільки питання про розірвання шлюбу нею давно обдумано, примиритись та продовжувати спільне життя вона не бажає, подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам їх дітей, тому просить шлюб між ними розірвати, залишити синів [PERSON] та [PERSON] на подальше проживання, виховання та утримання при ній.\~\~ У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить не надавати строк для примирення; проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги, заявлені позивачкою, визнає в повному обсязі, просить розірвати шлюб і не надавати строк для примирення.\~ Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Суд встановив, що 09 жовтня 2007 року у Виконкомі Туричківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 3 (а. с. 8). Від даного шлюбу у них [INFO] народилися сини [PERSON] та [PERSON] (а. с. 9, 10). Також встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося через різні характери, погляди на сімейне життя та сімейні цінності. Питання розірвання шлюбу сторонами обдумане, відповідач позовні вимоги визнав, тому строк для примирення подружжю не надавався. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ст. 5 «Рівноправність подружжя» Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них та інтересам їх дітей, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Що стосується залишення малолітніх дітей подружжя [PERSON] після розірвання шлюбу на проживання, виховання та утримання при матері, то суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Порядок визнання місця проживання фізичної особи передбачений ст. 29 ЦК України. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 зазначено, що під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини, участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (судом обов`язково враховується стан здоров`я як батьків, так і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло. Водночас судом під час розгляду даної справи не вирішується питання про визначення місця проживання дітей. За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Оскільки в ході судового розгляду не встановлено наявності спору між подружжям [PERSON] щодо визначення місця проживання їх малолітніх синів [PERSON] та [PERSON] , такі знаходяться на проживанні, вихованні та утриманні з матір`ю, проти чого відповідач не заперечує, відтак суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу дітей слід залишити на проживання, виховання та утримання при позивачу.\~ Одночасно суд звертає увагу на те, що залишення малолітніх синів подружжя [PERSON] проживати разом із матір`ю не свідчить, що суд вирішив позов про визначення місця проживання дітей, оскільки суд лише констатував, з ким залишаються проживати діти після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому їх місце проживання, оскільки, як встановлено, після припинення фактичних шлюбних відносин такі залишилася проживати разом з матір`ю та зареєстровані з нею за однією і тією ж адресою, про що свідчать Витяги з реєстру територіальної громади (а. с. 11, 12, 13). Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18 липня 2022 року у справі № 405/4659/21 (провадження № 61-5775св22). Судові\~ витрати\~ підлягають\~ стягненню\~ з відповідача, що відповідає положенням ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved