Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

06 вересня 2024 року представник позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України - адвокат Гермаш Сергій Михайлович, (який діє на підставі довіреності №6-01/195 від 22.12.2023) звернувся через систему «Електронний суд» до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом (вхід. №25722/24) до [PERSON] /відповідач/, в якому просить стягнути завдані збитки в порядку регресу у розмірі 15 777 (п`ятнадцять тисяч сімсот сімдесят сім) грн. 50 коп., а також витрати по сплаченому судовому збору у розмірі 3 028 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 04.01.2023 приблизно о 17 год. 30 хв. в м. Білгород-Дністровський, по вул. Ізмаїльський 146 , мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «TOYOTA» державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] , та автомобіля «SUBARU» державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «SUBARU» державний номерний знак « [NUMBER] », було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Відповідно до Постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.01.2023, вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини Відповідача. На дату скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди Відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відтак, власник пошкодженого автомобіля «SUBARU» державний номерний знак « [NUMBER] », [PERSON] - 09.01.2023 повідомив (що підтверджує Повідомлення про ДТП від 09.01.2024 року), Моторне (транспортне) страхове бюро України про дорожньо-транспортну пригоду та в подальшому звернувся до МТСБУ з заявою про отримання відшкодування шкоди. Згідно Звіту автотоварознавчого дослідження вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «SUBARU» державний номерний знак « [NUMBER] », склала: 13 368 (тринадцять тисяч триста шістдесят вісім) грн. 27 коп. На підставі Наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому в розмірі: 13 097 (тринадцять тисяч дев`яносто сім) грн. 50 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 17.03.2023. Крім того, Позивачем були понесені додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди в розмірі 2 680 (дві тисячі шістсот вісімдесят) грн. 00 коп. З метою досудового врегулювання спору, Відповідачеві було направлено Претензію про відшкодування збитків в порядку регресу, однак ніяких дій зі сторони Відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було. Таким чином, Позивач змушений звертатись до суду за захистом свої прав та законних інтересів у спосіб, який передбачений нормами ЦК України (п.8 ч.2 ст.16). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.09.2024 визначено головуючу судді Братків І.І. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області /суддя Братків І.І./ від 09 вересня 2024 року у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження; справу призначено до судового розгляду; відповідачу встановлено 15-денний строк для подання відзиву. 24.09.2024 до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача Гермаша С.М. надійшло клопотання (вхід. №27242/24) про розгляд справи за відсутності сторони. 03.10.2024 від відповідача [PERSON] надійшла заява (вхід. №28133/24) в якій просив відкласти судове засідання призначене на 03.10.2024 та надати час для підготовки відзиву. Розгляд справи відкладено на 30.10.2024 о 13 год. 30 хв. Однак, ні у визначений судом строк, ні станом на дату вирішення даної справи відзиву на позовну заяву чи обґрунтованого клопотання про продовження строку для його подання до суду не надано. Також розгляд справи відкладався на 12.11.2024 та 16.12.2024. У судових засіданнях 30.10.2024 та 12.11.2024 відповідач щодо задоволення позову заперечував. 07.10.2024 до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача Гермаша С.М. надійшло повторне клопотання (вхід. №28457/24) про розгляд справи за відсутності сторони. У судовому засіданні 30.10.2024 відповідач [PERSON] усно заявив про відвід головуючої судді Братків І.І. від розгляду цієї справи, мотивуючи тим, що суддею не пред`явлено службове посвідчення судді, а тому відповідач позбавлений можливості перевірити повноваження судді. Крім того, заявив, що знаходиться у статусі «ЛЮДИНИ» та захищений усіма міжнародними установами та правами, про що надав до суду Декларацію Волевиявлення самовизначення та ідентифікації, вказав що у цьому ДТП вдарили його автомобіль «субару» виїхав на зустрічну полосу і прочеркнув водійську сторону і це підтверджується схемою ДТП. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області /суддя Братків І.І./ у задоволенні усної заяви відповідача [PERSON] про відвід головуючої відмовлено; судове засідання відкладено на 12.11.2024. 31.10.2024 до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача Гермаша С.М. надійшли аналогічні клопотання (вхід. №31150/24) про розгляд справи за відсутності сторони. У судовому засідання 12.11.2024 судом було досліджено письмові докази; справу відкладено на 16.12.2024. 09.12.2024 до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача Гермаша С.М. надійшло аналогічне клопотання (вхід. №35207/24) про розгляд справи за відсутності сторони, позовні вимоги підтримав; проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання 16.12.2024 не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Заяв по суті справи до суду не надав. Суд вважає, що докази, які є в матеріалах справи є повними та достатніми для розгляду справи по суті за відсутності учасників процесу, належним чином повідомлених. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив таке. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. 04.01.2023 приблизно о 17 год. 30 хв. в м. Білгород-Дністровський, по вул. Ізмаїльський 146 , мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «TOYOTA» державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] , та автомобіля «SUBARU» державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «SUBARU» державний номерний знак « [NUMBER] », було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 січня 2024 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. /а.с. 6/ Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки відрізняється від загальних підстав відповідальності тим, що передбачає її настання незалежно від вини заподіювача шкоди. Не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами. За змістом ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, настає у разі наявності вини особи в цьому, незалежно від того, чи є в діях цієї особи склад адміністративного проступку чи злочину. На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність транспортного засобу відповідача не була застрахована. Згідно ч. 2 п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, Моторне (транспортне) страхове бюро України (ділі МТСБУ) відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП. Відповідно до п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до Звіту про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу завданого власнику колісного транспортного засобу від 03.08.2023 вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «SUBARU», державний номерний знак « [NUMBER] », склала 13 368,27 грн. /а.с.10-16/ На підставі Наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому [PERSON] в розмірі 13 097,50 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №824423 від 17 березня 2024 року./а.с. 23-24/ Відповідно до ст. 39 Закону Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту. Згідно з п. 1 ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За приписами ст. 41.1 Закону Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Статтею 38.2.1 Закону встановлено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Крім того, МТСБУ були понесені додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди в розмірі 2 680,00 грн., що підтверджується актом виконаних робіт №89554 від 03.12.2023 та платіжною інструкцією №824154 від 14 березня 2023 року. /а.с. 25-26/ Щодо доводів відповідача, що він перебуває у статусі «ЛЮДИНА» і захищений усіма міжнародними установами суд зазначає, що вказаний факт ніким у судовому процесі не оспорювався. Стосовно доводів відповідача що транспортний засіб «Субару» виїхав на зустрічну полосу і завдав шкоди автомобілю «Тойота» під керуванням відповідача, суд зазначає наступне. У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини щодо, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову щодо відшкодування регламентної виплати, підтверджені матеріалами справи, суд дійшов висновку, що з відповідача, як з водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та цивільно-правова відповідальність якого при цьому не була застрахована, на користь позивача підлягає стягненню сума витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 13 097,50 грн. Позовні вимоги про стягнення суми витрат на збір документів та визначення розміру шкоди щодо зазначеного страхового випадку у розмірі 2 680,00 грн., також є доведеними, вказана сума підлягає відшкодуванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн., що підтверджено платіжним дорученням, слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved