Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

Представник позивачки адвокат Іванів О.Б. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача в користь позивачки аліменти в твердій грошовій сумі по 8\~000,00 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON] , [INFO] , на весь період його навчання, але не більше як до досягнення дитиною 23-х річного віку. А також вирішити питання судових витрат. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Свої вимоги мотивує тим, що 19.07.2006 позивачка уклала шлюб з відповідачем. Від спільного проживання в шлюбі у них народилися: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] . Сторони спільно не проживають. Водночас, нею подано до суду позовну заяву про розірвання шлюбу. Всі троє дітей проживають з позивачкою. Згідно наказу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку відповідача. Повнолітній син сторін [PERSON] , [INFO] , являється непрацездатною особою, так як йому призначено інвалідність ІІІ групи, яка виникла з дитинства. Окрім того, син сторін [PERSON] навчається на ІІІ курсі денної форми навчання Калуського фахового коледжу. Син сторін [PERSON] будучи особою з інвалідністю вимушено проходить лікування, тижневі витрати на яке становить не менше 3\~200,00 грн. Позивачці важко одній утримувати і неповнолітніх дітей, і дитину з інвалідністю, яка навчається, а також своє утримання, утримання житла, в якому проживає із своїми дітьми. Питання утримання сина [PERSON] між сторонами добровільно не вирішено. Відповідач є здоровою особою, має дохід і має можливість надавати аліменти на утримання непрацездатної дитини. В зв`язку з цим, вона вимушена звернутись до суду за захистом права, їхньої з відповідачем дитини, на належне забезпечення. Відповідно до частин 2-6\~статті 19 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої\~статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13.11.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову У судове засідання позивач не з`явилась, у позовній заяві її представник просив розглядати справу за її відсутності та не заперечив проти заочного розгляду справи в разі неявки відповідача. Відповідач у судове засідання також не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про\~дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу\~не здійснювалося. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. У сторін по справі народився син [PERSON] , [INFO] , якому вже виповнилося 18 років, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.08.2012 року (а.с. 5). Згідно витягу з реєстру територіальної громади № 2024/010739018 від 06.09.2024 року [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Згідно витягу з реєстру територіальної громади № 2024/010740195 від 06.09.2024 року [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). [PERSON] навчається на ІІІ-му курсі денної форми навчання за спеціальністю: «Комп`ютерна інженерія», Відокремленого структурного підрозділу «Калуський фаховий коледж економіки, права та інформаційних технологій Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу» на бюджетній формі навчання. Термін закінчення навчання «30» червня 2026 р., що підтверджується довідкою № 736 від 25.10.2024 р. (а.с. 11). [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю ІІІ групи та потребує постійного лікування, що підтверджується медичними документами (а.с. 6, 7, 12 23). Таким чином судом встановлено, що у відповідачки є повнолітній син, який продовжує навчатись, є особою з інвалідністю ІІІ групи, проживає разом з матір`ю та потребує матеріальної допомоги. Між сторонами виник спір щодо участі відповідача в утриманні його повнолітнього сина, який продовжує навчатися, до закінчення навчання чи досягнення останнім двадцяти трьох років. Дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з таких підстав. Згідно зі\~ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. З роз`яснень, що містяться в п. 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вбачається, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз статей\~199,\~200 СК України\~вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріального допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу, а також з врахуванням можливостей самої повнолітньої дочки (сина) нести таке утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] є повнолітнім та продовжує навчається на ІІІ-му курсі денної форми навчання за спеціальністю: «Комп`ютерна інженерія», Відокремленого структурного підрозділу «Калуський фаховий коледж економіки, права та інформаційних технологій Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу» на бюджетній формі навчання, є особою з інвалідністю ІІІ групи та потребує постійного лікування, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. На час навчання він перебуває на утриманні матері, при цьому його батько теж повинен надавати матеріальну допомогу на його утримання, поки він продовжує навчання. А тому відповідач повинен сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання сина на період навчання, але не довше, ніж до досягнення останнім 23 років. Від відповідача будь-яких заперечень чи спростувань з приводу викладених у позові обставин до суду не поступало, а тому суд бере до уваги доводи позивачки про те, що відповідач є фізично здоровою, матеріально забезпеченою особою, а тому має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання сина на період навчання, але не більше, ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років. При цьому, суд враховує, що позивачкою не подано доказів, які б вказували про наявність підстав для визначення розміру аліментів саме в розмірі 8 000,00 гривень щомісячно. Даючи оцінку викладеному, суд приймає до уваги, що законом встановлено обов`язок відповідача надавати матеріальну допомогу сину, оскільки останній продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька, обставин, які б свідчили про відсутність взагалі можливостей надавати таку допомогу відповідачем не надано, тому, виходячи з принципу розумності та справедливості, враховуючи матеріальне становище сторін та обставини, визначені в\~ст. 182 СК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти у твердій грошовій сумі по 6 000,00 грн. щомісячно, на період навчання, але не більше, ніж до досягнення сином двадцяти трьох років, починаючи з 12.11.2024, оскільки згідно з ч. 1 ст.79СК України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України\~\~рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. У відповідності до ч.1\~ст.\~133\~ЦПК України\~ судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно з положеннями\~ст. 141 ЦПК України,\~Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, а тому судовий збір в розмірі 1211,20 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь держави. Щодо понесення позивачем витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3\~ст. 133\~ЦПК України\~витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається\~ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 137\~ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. З матеріалів справи встановлено, що 04.11.2024 [PERSON] уклала з адвокатом Іванівим О.Б. угоду про надання юридичних послуг та сплатила визначену вказаним договором вартість послуг в розмірі 1 500,00 грн., що підтверджується квитанцією № б/н від 08.11.2024 (а.с. 24, 25). Дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат на правничу допомоги, суд вважає, що такі судові витрати дійсно було пов`язані саме із розглядом даної справи, а виконана адвокатом робота знайшла своє відображення у матеріалах справи, а тому із відповідача на користь позивача слід стягнути 1 500,00 грн. за отриману нею правову допомогу. На підставі викладеного, ст.ст.\~81,\~141,\~279,\~430 ЦПК України, ст.ст.\~6,\~7,\~79,\~141,\~181,\~182,\~199,\~200 СК України,

Outcome: approved