Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

23.10.2024 позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 01.03.1997 між ним та відповідачкою [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований виконкомом Топільницької сільської Ради, за актовим записом №6. Від шлюбу мають дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, спільне життя з відповідачкою не склалося, відносини стали псуватись, почались постійні сварки, оскільки подружжя не може дійти спільної думки у вирішенні важливих питань, більше року не проживають разом, шлюб існує формально. [PERSON] зазначає, що причиною розірвання шлюбу є образи нецензурною лайкою з боку відповідачки до нього, вона перестала поважати позивача як особистість, не рахується з його бажаннями і не поважає його працю в інтересах сім`ї. Через вказані обставини позивач втратив почуття любові та поваги до [PERSON] , намірів зберегти шлюб не має та просить не вживати заходів щодо примирення подружжя. Оскільки шлюб зберегти неможливо позивач наполягає на його розірванні. З огляду на наведене, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, стягнути з відповідачки судові витрати. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2024 справу передано для розгляду судді Клімченку М.І. Ухвалою судді від 24.10.2024 відкрито провадження у даній справі та ухвалено розгляд справи провести в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду клопотання, в якому просив провести судовий розгляд справи у його відсутності, так як не зможе прибути до суду у зв`язку з виїздом за кордон. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, щодо проведення заочного розгляду справи не заперечував, просив не вживати заходів щодо примирення подружжя, оскільки його рішення про розірвання шлюбу є остаточним. Відповідачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд визнав за можливе ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у шлюбі, який зареєстровано 01 березня 1997 року у виконкомі Топільницької сільської Ради, за актовим записом №6, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 01 березня 1997 року (а.с. 6). Від шлюбу мають дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , виданим 12.11.1999 та серії [NUMBER] , виданим 28.09.2011 (а.с.7, 8). Як слідує із викладених у позовній заяві пояснень позивача, він втратив почуття любові до відповідачки, подальше збереження шлюбу вважає неможливим, сторони не підтримують шлюбні відносини, не проживають разом, не ведуть спільного господарства. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, примирення з відповідачкою не бажає. Відповідачка позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Відповідно до частини 2 статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Судом встановлено, що сторони подружнім життям не проживають більше року, на даний час спільного господарства не ведуть, сімейне життя у сторін не склалося через втрату почуття взаємної любові, фактичного припинення спільних зобов`язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім`ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності один перед одним. Частиною 1 статті 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 51 Конституції України та частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною першою статті 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до положень статті 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги стійке волевиявлення позивача щодо розірвання шлюбу з відповідачкою та встановлені судом обставини, які в своїй сукупності свідчать про те, що сім`я сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, суд прийшов до переконання, що шлюб, при таких обставинах, слід розірвати, а тому позов підлягає до задоволення. Судові витрати відносяться на рахунок відповідачки відповідно до вимог статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved