Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

22 липня 2024 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказала, що з 20 липня 2018 року перебуває у шлюбі із відповідачем, актовий запис № 1267, який зроблений у Київському районному у м. Одеси відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. [INFO] у шлюбі народився син [PERSON] . Підставою для звернення до суду із позовом стало ряд розбіжностей у поглядах на сімейне життя, виховання дитини, обов`язки чоловіка та дружини у побуті та інші численні непорозуміння, рішення для яких ними не було знайдено. Син залишається проживати із нею. Після розірвання шлюбу просить залишити дівоче прізвище - [PERSON] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, до суду подала заяву про слухання справи у її відсутність. Відповідач до\~суду направив\~заяву про\~слухання справи\~у його\~відсутність,\~проти розірвання\~шлюбу заперечень\~не має. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази суд, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі з 20.07.2018 року, який було зареєстровано у Київському районному у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1267, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , яке видано 20.07.2018 року та яке знаходиться в матеріалах справи. Від спільного проживання сторони мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 25.09.2020 року. Спільне життя між сторонами не склалось через розбіжності у поглядах на сімейне життя, виховання дитини. Частиною 1 ст.24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, те, що позивач з часу подання позову до суду наполягає на розірванні шлюбу, відповідач визнає позов та не заперечує проти розірвання шлюбу, сторони не наполягали у наданні терміну для примирення, суд з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, приходить до висновку, що підстав для збереження сім`ї не вбачається, і шлюб між сторонами необхідно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до\~ст. 113 Сімейного кодексу України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка вказала, що після розірвання шлюбу бажає залишити дівоче прізвище - « [PERSON] ». Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до вимог ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до положень ч. 3\~ст. 7 Закону України «Про судовий збір»\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті позивачу належить повернути з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а іншу частину судового збору в розмірі 50 % слід стягнути з відповідача користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved