Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

У вересні 2024 року позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі, який був розірваний рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 24.10.2006. Від шлюбу народився син - [PERSON] , [INFO] . На даний час син є повнолітнім та навчається на кафедрі військової підготовки Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського». Вартість навчання згідно з умовами договору про надання освітніх послуг складає 19000,00 грн на рік. Зазначає, що син проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Зауважує, що вона не в змозі самостійно утримувати сина фінансово. Позивач здійснила оплату за навчання сина за перший семестр. У зв`язку з навчанням син не має можливості працювати та потребує матеріальної допомоги. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 7000,00 грн щомісяця до досягнення ним 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 07.10.2024 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, призначено судовий розгляд. Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач скористався своїм правом та направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. У листопаді 2024 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що він є ветераном війни. Відповідно до пільг належних учаснику бойових дій, його син - [PERSON] , навчався безкоштовно увесь 4 курс у 2023-2024 на факультеті ТЕФ Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут ім. Ігоря Сікорського» на бюджетній формі навчання, після чого отримав ступінь бакалавра. Також зазначив, що його утриманні знаходиться непрацездатна матір, [PERSON] та бабця [PERSON] . Зі слів сина відомо, що останній працює з дому програмістом і він є повнолітньою особою, що немає проблем зі здоров`ям і вважає, що сину нічого не заважає влаштуватись на роботу. Зауважив, що не має повноцінної фінансової можливості утримувати сина та надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина на умовах позивача. Просив врахувати відсутність у нього можливості надавати повноцінну матеріальну допомогу сину - [PERSON] та визначити щомісячний розмір аліментів у сумі 1000,00 грн. Клопотань від сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178, ст. 181 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.06.2001 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції м. Києва 10.01.2008, про що зроблено відповідний актовий запис № 474. У вказаному свідоцтві зазначено: прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Від шлюбу народилась дитина - син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Голосіївського районного управління у м. Києві 02.08.2002, про що зроблено відповідний актовий запис № 852. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24.10.2006 позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 30.06.2001 Відділом РАЦСу Московського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 474 - розірвано. В подальшому Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 20.11.2008, про що зроблено відповідний актовий запис № 105. Згідно довідки № 01.05./22-310 від 02.09.2024, виданої [PERSON] , 2002 року народження, останній дійсно навчається на кафедрі військової підготовки Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» за програмою підготовки офіцерів запасу (зарахований наказом Ректора від 29.07.2024 № 3158-с). Військова підготовка громадянина здійснюється протягом двох навчальних років. Термін закінчення навчання: 31.08.2026. Вищевказане також підтверджується копією контракту № 1/3/7-24 від 12.08.2024, в якому зазначено, що оплата послуг за навчання проводиться громадянином частинами щосеместрово шляхом сплати коштів у сумі 9500,00 грн. У зв`язку з навчанням, як вказує позивач, спільна з відповідачем дитина потребує матеріальної допомоги, а відповідач, на її думку, може надавати таку допомогу. Відповідач просить визначити щомісячний розмір аліментів у сумі 1000,00 грн., звертаючи увагу на відсутність у нього надавати повноцінну матеріальну допомогу, та враховуючи наявність на його утриманні непрацездатної матері [PERSON] , 1954 року народження та бабці [PERSON] , 1932 року народження. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 199 CК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання, до чого зводилися основні доводи апеляційної скарги відповідача. Такий обов`язок виникає за обов`язкової сукупності юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Указане відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 592/2798/16-ц, від 05 червня 2019 року у справі № 754/866/18. У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Нормами СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом, батько [PERSON] , будучи працездатним, має можливість надавати таку допомогу, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з нього аліментів. [PERSON] 14.02.2009 зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Галицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 14.02.2009, про що зроблено відповідний актовий запис № 30. У вказаному свідоцтві зазначено, що прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Від шлюбу [INFO] народилась донька - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 13.08.2009, про що зроблено відповідний актовий запис № 4844. У свідоцтві про народження батьками зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно довідки про реєстрацію особи громадянином України № 6144-536-2 від 30.01.2017, виданою Посольством України а Канаді підтверджується, що [PERSON] народилась [INFO] . Посвідченням серії [NUMBER] від 20.06.2023 підтверджується, що [PERSON] є учасником бойових дій. Пенсійними посвідченнями серії [NUMBER] та серії [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] є пенсіонерами. Доводи скаржника про те, що судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів проігноровано факт перебування на його утриманні батьків та бабусі є неприйнятними, оскільки відповідачем до суду першої інстанції таких доказів надано не було. Долучені до апеляційної скарги копії пенсійних посвідчень батьків відповідача не можуть вважатися належними доказами на підтвердження факту їх перебування на матеріальному утриманні відповідача, а свідчать лише про те, що вони отримують відповідне матеріальне забезпечення від держави. Посилання скаржника на те, що син має оскільки можливість влаштуватись на роботу та забезпечити себе є безпідставними, оскільки навчання не звільняє учасників освітнього процесу від обов`язку виконувати передбачені учбовим планом завдання. Враховуючи наведене, а також принцип рівності прав та обов`язків батьків, суд доходить висновку про часткове задоволення позову, а саме в частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000,00 грн. Згідно зі статтею 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Як вбачається, позов [PERSON] надійшов до суду 16.09.2024. Таким чином, аліменти слід призначити з 16.09.2024. Враховуючи приписи статті 5 Закону України «Про судовий збір» та статті 141 ЦПК України, зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial