Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

28 жовтня 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] вона народила сина [PERSON] , батьком якого є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 06.08.2006 року, про що було зроблено актовий запис № 471. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21.07.2017 року . На сьогоднішній день дитина є повнолітньою та проживає разом з нею однак продовжує навчатись в Державному закладі професійної освіти «Придніпровський професійний ліцей м. Дніпро», що підтверджується довідкою № 107. Син навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток, і тому потребує матеріальної підтримки. Відповідач є працездатним, тяжкими хворобами не хворіє, інших осіб, щодо яких має аліментні зобов`язання - не має, добровільно надавати матеріальну допомогу на час навчання сина відмовляється. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі з усіх видів його заробітку до досягнення ним 23-річного віку, за умови, що він не буде продовжувати навчання. Ухвалою суду від 30 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 28 листопада 2024 року до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] на позов, в якому він просить відмовити у задоволені позову повністю. В обгрунтуваня відзиву вказує на те,що позивачем не доведено, що син [PERSON] , [INFO] , дійсно проживає з матір`ю, оскільки додана до позову довідка про реєстрацію місця проживання датована 25.09.2020. Просив залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, [PERSON] . Зазначає, що син навчається у Державному закладі професійної ( професійно-технічної) освіти «Придніпровський професійний ліцей м. Дніпро», отримує стипендію у розмірі 1250 грн. Позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження того, що дитина потребує додаткового забезпечення від нього. Позивачка ніколи не зверталася до нього з цього приводу. Також зазначає, що він у 2017 році уклав шлюб з [PERSON] і ним було усиновлено дитину [PERSON] , [INFO] , яка зараз навчається в 10 класі. Дочка перебуває на обліку у дитячого алерголога, потребує АСІТ терапії. Дружина також знаходиться на АСІТ терапії. Крім того, на його утримані також перебувають батьки: [PERSON] , яка є пенсіонеркою за віком, і [PERSON] , який є особою з інвалідністю ІІІ групи, які не мають фізичної змоги самостійно себе утримувати. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги позивача підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився. Причини неявки суду не повідомив. За таких підстав, суд розглядає справу за відсутності позивача і відповідача, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за наявними матеріалами. Дослідивши надані суду докази, суд встановив таке. За змістом ст. ст. 12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Відповідно до статей. 12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України у редакції, чинній на час вирішення справи судами попередніх інстанцій, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно із частиною 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.08.2006 року. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання від 29.07.2020 [PERSON] проживає за адресою проживання позивача: [ADDRESS] . [PERSON] є студентом ІІІ-го курсу Державного закладу професійної (професійно-тахнічної) освіти «Придніпровський професійний ліцей м. Дніпро», денного відділення за фахом «Електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування» на неповному державному забезпеченні. Термін закінчення навчання 26.06.2025 року, що підтверджується довідкою № 107 від 27.09.2024 за підписом т.в.о. директора ДЗП(ПТ)О «ПРПЛ м. Дніпро». З довідки Державного закладу професійної (професійно-тахнічної) освіти «Придніпровський професійний ліцей м. Дніпро від 05.12.2024 встановлено, що [PERSON] отримував академічну стипендію у червні 2024 року - 1250,00 грн, у серпні 2024 року - 1250,00 грн., у вересні 2024 року - 53,75 грн. Позивачка [PERSON] наразі перебуває у відпустці по догляду за дитиною, [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим отримує державну допомогу при народженні дитини, що підтверджується довідкою Лівобережного управління СЗН ДМР №796 від 28.11.2024. Інших доходів позивачка не має, на підтвердження чого надала інформаційну довідку щодо отриманих нею доходів у 2024 році з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу від 07.12.2024. Таким чином, судом встановлено, що позивачка наразі не працює, у зв`язку з доглядом за дитиною до 3-х років. [PERSON] навчається на денному відділенні навчального закладу, на неповному державному забезпеченні, що не дає дитині можливості працевлаштуватися та одержувати самостійний дохід. Відповідач вказує на те, що він добросовісно сплачував аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття. Проте до відзиву ним не надано доказів щодо його місця роботи і доходу станом на час розгляду справи. З довідки, яка була надана позивачем вбачається, що вона отримувала аліменти до досягнення дитиною повноліття із двох джерел: ТОВ «Епіцентр К» та в/ч [NUMBER] . Суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо того, що позивачем не надано ніяких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у повнолітньої дитини потреб в матеріальній допомозі саме у зв`язку із навчання, оскільки для успішного навчання дитині необхідні не тільки підручники, але й повноцінне харчування та забезпечення нагальних щоденних фізичних потреб, як-то одяг, взуття, засоби гігієни тощо. Також відповідач вказує на те, що він має на утримані усиновлену дитину, дружину і двох батьків-пенсіонерів. Разом з цим, відповідачем не надано суду жодних достатніх і допустимих доказів на підтвердження надання вказаним особам матеріальної допомоги та її розміру тощо. Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, враховуючи матеріальний стан сторін, а також те, що відповідач є працездатною особою, з урахуванням принципу співмірності та розумності, закріплених у ст.7 СК України, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/6 частки від усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Даний позов було пред`явлено 28.10.2024 року. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial