Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором-анкетою про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування №96676908000 від 21.08.2020 у розмірі 61493,44 грн. та судовий збір у розмірі 3028 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань та не погашає заборгованість за вказаним договором, що є підставою для позивача звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 23.08.2024 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 48). 23.09.2024 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС». Представник відповідача зазначив, що відповідач категорично заперечує щодо факту отримання коштів за договором №96676908000 від 21.08.2020. При зверненні до суду з позовом позивачем не було надано жодного доказу на підтвердження здійснення перерахування відповідачу коштів, тому відсутні підстави вважати, що відповідачем було отримано грошові кошти і у нього виникла заборгованість. На думку представника відповідача, позивачем було порушено строк позовної давності, оскільки договір було укладено 21.08.2020, а позов подано 06.08.2024 (а.с. 52-56). Представник позивача\~в судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач та його представник до суду також не з`явилися, однак, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, причини неявки до суду не повідомили, тому суд, без їх участі, оскільки в справі достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін. Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 21.08.2020 між АТ «УКРССИББАНК» та [PERSON] було укладено договір про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування № 96676908000. За умова договору АТ «УКРСИББАНК» встановило [PERSON] ліміт кредитування у розмірі 40000 грн., зі строком дії по 05.09.2022, з можливістю отримання траншів в тому числі «кредит «плати частинами», процентна ставка річних за операціями отримання готівки становить 55%, за безготівковими операціями 55%, процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями, протягом пільгового періоду становить 0,00%, пільговий період до 56 днів, що також обумовлено в підписаних анкеті заяві та паспорті споживчого кредиту\~(а.с. 10, 11-12, 13). \~ \~ \~ \~Згідно п. 1.2 договору, банк встановлює ліміт овердрафту (надає кредит) на картковому рахунку клієнта, а клієнт зобов`язується повернути використану суму кредиту та сплачувати плату за кредит на умовах, визначених цим договором та правилами (а.с. 16-26). \~ \~ \~ \~25.01.2023 між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС» було укладено договір факторингу №237, у відповідності до умов якого АТ «УКРСИББАНК» передає ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС» приймає належні АТ «УКРСИББАНК» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 33-36). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу, ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №96676908000 від 21.08.2020 в розмірі 61493,44 грн. з яких: 38030,84 грн. - заборгованість за основним боргом; 23462,60 грн.\~заборгованість за відсотками (а.с. 37). Як вбачається з виписки про рух коштів по рахунку картки з лімітом відповідач [PERSON] за період з 21.08.2021 по 25.01.2023 користувалася кредитними коштами, корегувала кредитний ліміт, погашала заборгованість, здійснювала перерахунок коштів (а.с. 67-87). Встановленим фактам відповідають цивільні правовідносини. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України). З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про існування факту укладення договору про відкриття\~та комплексне\~розрахунково-касове\~обслуговування банківського\~рахунку фізичної\~особи та\~умови кредитування\~№ 96676908000\~від 21.08.2020між відповідачем та відповідною фінансовою установою, а також невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в неї боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за кредитним договором на підставі договору факторингу. За приписами\~статті 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору № 96676908000 від 21.08.2020. Зазначений договір недійсним не визнано. При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному\~статтею 204 ЦК України. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з ч. 1\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1\~ст. 611 ЦК України). Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України\~передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст.\~516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст.\~1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України\~передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. \~ \~ \~ \~Відповідно до статей 1080, 1084 ЦК України\~договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Відповідно до ст. 514, ч. 1 ст. 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Доводи відповідача про те, що вона не укладала з АТ «УКРСИББАНК» договір №96676908000 від 21.08.2020 є безпідставними, оскільки спростовуються вищевказаними дослідженими доказами. Враховуючи ту обставину, що суду не надано доказів того, що [PERSON] повернула кредитні кошти, отримані нею на підставі вищевказаного договору, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 61493,44 грн. з яких: 6518,30 грн. розмір фінансування; 38030,84 грн. - заборгованість за основним боргом; 23462,60 грн.\~заборгованість за відсотками. Доводи представника відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за договором №96676908000 від 21.08.2020 є необґрунтованими, з огляду на наступне. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22). Якщо строк позовної давності закінчувався після набрання чинності вказаним Законом, строки, визначені статтями 257, 258 ЦК України, продовжилися на строк дії такого карантину. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року. Враховуючи вищевикладене, з березня 2020 року по липень 2023 року на території України діяв карантин, на час дії якого строки, визначені статтями 257, 258 ЦК України, продовжилися, тому станом на день звернення позивача до суду з даним позовом позовна давність у спірних правовідносинах не пропущена. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 3028,00 грн. (а.с. 7).

Outcome: approved