Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

У липні 2024 року до Шевченківського районного суду м. Києва через систему «Електродний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій позивач просить суд: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 810429 від 30.01.2022 у розмірі 27121.9 грн. та судові витрати. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 30.01.2022 року між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 810429, за умовами якого відповідачці було надано кредит на споживчі цілі у розмірі 17 517,00 грн., а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплати відсотки за користування кредитними коштами у порядку та строки, що визначені кредитним договором. Відповідачка своїх зобов`язань з кредитним договором не виконала. У позовній заяві зазначено, що 03.08.2023 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу № 0308-23, за умовами якого ТОВ «Діджи Фінанс» набуло прав нового кредитора до відповідачки на суму 27 121,90 грн., з яких: 17517,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 9604,09 грн. - заборгованість за відсотками. У зв`язку із викладеним позивач просить позовну заяву задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 31.07.2024 року відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У позовній заяві позивач просив провести розгляд вказаної цивільної справи без участі позивача. Крім того, вказано, що у разі неявки у судове засідання належним чином повідомленого відповідача представник позивач не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не сповістила. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання,- в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону №675-VIII). У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним у ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19, від 23.03.2020 року у справі №404/502/18, від 07.10.2020 року у справі №127/33824/19. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» та [PERSON] укладено договір надання споживчого кредиту № 810429 (надалі - кредитний договір), укладеного 30.01.2022, за умовами якого Товариство зобов`язалося надати відповідачці кредит на споживчі потреби у розмірі 17 517,00 грн. строком на 365 днів з кінцевим терміном повернення 30.01.2023 року (нада). Так, п. 1.3. Кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає: 17 517,00 грн. Тип кредиту - кредит. П. 1.4. Кредитного договору, строк кредиту 365 днів, з кінцевим терміном повернення 30.01.2023 р. (включно). Детальні терміни повернення кредиту, визначені в Графіку платежів, що є додатком №1 до цього Договору (далі - Графік платежів). Згідно п. 1.5 Кредитного договору тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: - з дати укладення Договору до 30.03.2022 року (включно) - 0,01% в місяць (0,12% річних); - з 31.03.2022 року (включно) і до кінця строку надання кредиту - 138% річних (далі проценти з дати укладення Договору і до кінця строку надання кредиту - Поточні проценти). Пунктом 1.6. Кредитного договору мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає 147,73% річних., орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає 29 088,69 грн. (п.п. 1.7., 1.8. Кредитного договору). Згідно п. 2.1. Кредитного договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування (утримання): - у розмірі 17 517,00 грн. на користь ТОВ ЛЕЙБТЕХ ЛТД, ідентифікаційний код: 44557296 (далі - Продавець), за наступними реквізитами: поточний рахунок [NUMBER] в Банк Кліринговий Дім, код Банку: 300647, за товари: Apple iPhone 12 64GB (Purple), вартість товару 21 517,00 грн., розмір власного внеску 4 000,00 грн. Дані платежі Споживач доручає здійснити Товариству (покладає обов`язок на Товариство в порядку передбаченому ст.528 УЦК України) з метою виконання зобов`язань Споживача: перед Продавцем з оплати вказаного товару, який отриманий Споживачем. Цим Споживач погоджується, що у випадку повернення Споживачем протягом 14(чотирнадцяти) календарних днів Товару, що був придбаний за кредитні кошти, відповідно до умов цього Договору, Продавець повідомляє про це Товариство та повертає кошти на поточний рахунок Товариства, навіть в тому разі, якщо Споживач в заяві на відмову від Товару вказав інші реквізити для повернення коштів. Кошти отримані Товариством від Продавця направляються на повернення заборгованості за кредитом у розмірі, порядку та відповідно до черговості визначеної в Договорі. Також відповідачем [PERSON] 30.01.2022 підписано паспорт споживчого кредиту та таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, який є додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту №699412 від 06.09.2021 року, згідно яких: сума кредиту 17517,00 грн.; строк кредитування до 365 днів; реальна річна процентна ставка на дату укладення договору - 147,73% річних; загальні витрати за кредитом - 11 571,59 грн., загальна вартість кредиту на дату укладення договору - 29 088,39 грн. Відповідно до платіжного доручення №8621 від 06.09.2021 року, вбачається, що на рахунок ТОВ «ЛЕЙБТЕХ ЛТД» було перераховано 17 517,00 грн. згідно кредитного договору № 810429 від 30.01.2022. Доказів на спростування вказаного платіжного доручення, відповідач не надав. Судом встановлено, що 03 серпня 2023 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Діджи фінанс» укладений договір факторингу № 0308-23, відповідно до якого ТОВ «Слон кредит» передало ТОВ «Діджи фінанс» право грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитними договорами. Згідно даного Витягу Договору факторингу №0308-23 від 03.08.2023 року до ТОВ «Діджи фінанс» перейшло право вимоги від ТОВ «Слон кредит» за кредитним договором №810429 від 30.01.2022 у загальному розмірі 27121,90 грн., з яких: 17 517,00 грн. заборгованість по тілу кредиту; 9604,90 грн. заборгованість по процентам. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, який перевірено судом, у відповідача [PERSON] , наявна заборгованість, розмір якої становить 27 121,90 грн., з яких: 17 517,00 грн. заборгованість по тілу кредиту; 9604,90 грн. заборгованість за відсотками. З досудової вимоги від 15 листопада 2023 року № 3788203438-АВ, яка була направлена на адресу відповідача, вбачається, що відповідачу було повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором № 810429 від 30.01.2022 року та запропоновано в термін до 30 грудня 2023 року сплатити заборгованість за кредитом на банківські реквізити ТОВ «Діджи фінанс» та вказано, що у разі невиконання зобов`язань щодо погашення заборгованості ТОВ «Діджи фінанс» буде змушене звернутися до суду. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником [PERSON] кошти в добровільному порядку ТОВ «Діджи Фінанс» не повернуті, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі та стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Діджи Фінанс» суми заборгованість за кредитним договором № 810429 від 30.01.2022 року у загальному розмірі 27 121,90 грн., з яких: 17 517,00 грн. заборгованість по тілу кредиту; 9604,90 грн. заборгованість за відсотками. Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». Представництво інтересів позивача у даному провадженні здійснював адвокат Романенко М. Е. на підставі Договору про надання правової допомоги № 42649776 від 11 грудня 2023 року, Додаткової угоди № 003157921226 від 27 червня 2024 року до договору № 42649746 про надання правової допомоги від 11 грудня 2023 року. На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, до позовної заяви додані Акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 27 червня 2024 року, детальний опис робіт (наданих послуг). Відтак, враховуючи відсутність клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу позивача із відповідача на користь позивача підлягає стягненню 6 000,00 грн. витрат на правову допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: approved