Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з уточненим 16.09.2024р.позовом до [PERSON] , в якому просить зменшити розмір аліментів, посилаючись на те, що судовим наказом Доманівського районного суду Миколаївської області від 27.02.2018 у справі №475/173/18 було вирішено стягувати щомісяця з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] ,\~ [INFO] у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку , починаючи з 23.02.2018 р. і до досягнення дітьми повноліття. На теперешній час у позивача змінився сімейний та матеріальний стан, коли він не в змозі сплачувати визначений судом розмір аліментів, так як він одружився і має на утримання ще одну дитину сина [PERSON] , [INFO] та дружину ,яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною. Враховуючи вказані обставини, просить зменшити розмір стягнутих аліментів до 1/4 частини усіх видів доходів,але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не з"явився, надав на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.. Відповідач в судове засідання не з"явилася,надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги не визнає. У відзиву на позовну заяву та додаткових пояснень до нього відповідачка вважає недоведеним факт погіршення матеріального становища позивача. Факт перебування на утриманні дитини від іншого шлюбу та утримання дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, не впливає на обов"язок позивача надавати матеріальне забезпечення дітям від першого шлюбу. Відповідачка просить відмовити в задоволені позовних вимог, вважає, що зменшення розміру аліментів погіршить матеріальне становище її дітей у порівнянні зі становищем дитини від другого шлюбу, що суперечить вимогам чинного законодавства.. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Із матеріалів справи вбачається, що судовим наказом Доманівського районного суду Миколаївської області від 27.02.2018 у справі №475/173/18 вирішено стягувати щомісяця з [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає в [ADDRESS] , ІПН не встановлено, на користь [PERSON] , [INFO] , мешканки [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] ,\~ [INFO] у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку , починаючи з 23.02.2018 р. і до досягнення дітьми повноліття. Позивач просить зменшити розмір аліментів на утримання дітей сина [PERSON] , 2017р. народження та сина [PERSON] , 2017р. народження з 1/3 частини на 1/4 частину, які стягуються з його доходів посилаючись на зміну сімейного та матеріального стану. Так, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , позивач [PERSON] уклав новий шлюб 27.11.2021 з [PERSON] . Від даного шлюбу у подружжя народилася дитина- син [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . У зв"язку з народженням дитини, як стверджує позивач у позовній заяві, його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років . У зв"язку з народженням дитини від іншого шлюбу та перебуванням дружини у відпустці по догляду за дитиною до 3 років, у позивача погіршився матеріальний стан, так як витрати на новонароджену дитину та утримання дружини на період відпустки мають суттевий розмір. Позивач вважає, що зменшення розміру аліментів на двох дітей сина [PERSON] та сина [PERSON] , 2017рр. народжень до 1/4 частини його заробітку буде достатнім для утримання та виховання дітей. Аналізуючи письмові докази, надані сторонами по справі, судом встановлено наступне Відповідно до довідки про доходи №1085 від 24.06.2024р. [PERSON] працює у Департаменті патрульної поліції на посаді поліцейського і середній розмір його заробітної плати за перід з січня 2024р. по травень 2024р. складає 23320.55 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості по несплаті аліментів станом на 27.06.2024, заборгованість зі сплати аліментів за судовим наказом №475/173/18 від 27.02.2018 у [PERSON] відсутня. Згідно даного розрахунку, розмір аліментів на дітей із розрахунку 1/3 частина посадового окладу склала 4615.62 грн. Беручи до уваги, що аліменти стягуються з відповідача лише з посадового окладу і не стягуються з додаткових доплат на період дії воєнного стану, то у позивача на утримання іншої сім"і і третьої дитини залишається достатньо коштів , що на думку суду не погіршує його матеріальний стан.( 23320.55- 4615.62= 18668.93 грн.) Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з положеннями ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За положеннями ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, в наказному, тобто безспірному порядку, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 5 ст. 183 СК України). Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. З аналізу зазначених правових норм слідує, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище чи стан його здоров`я, або змінився сімейний стан. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач, як на підставу для зменшення розміру аліментів з 1/3 частини до 1/4 частини посилався на те, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі , у якому народився син, який ,разом з дружиною, перебувають на його утриманні. Однак, вказані обставини, на переконання суду, не є підставою для зменшення розміру аліментів з огляду на наступне. Позивач працездатного віку, працює, отримує достатню заробітну плату, з урахуванням прожиткового мінімума, для утримання нової сім"ї та дітей від першого шлюбу. Даний факт підтверджується тим, що на теперешній час заборгованості по сплаті аліментів на утримання двох дітей позивач не має. Позивачем не обгрунтовано в позовній заяві та не доведено письмовими доказами, в чому саме погіршився його майновий стан і що саме впливає на неможливість сплачувати аліменти у визначеному судом раніше розмірі на утримання двох дітей від першого шлюбу. Наявність на утриманні позивача, зокрема, ще однієї дитини, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, що узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 та від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20. Матеріальний стан дітей від першого шлюбу не повинен відрізнятися і бути гіршим від матеріального стану дитини від другого шлюбу. Діти мають рівні права, а батькі рівні обов"язки перед дітьми незалежно від кількості укладених шлюбів батьків. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для зменшення розміру аліментів, оскільки належними та допустимими доказами позивачем не доведено наявність підстав, визначених ст. 192 СК України, в тому числі недоведено погіршення його майнового стану , що б суттєво впливало на виконання позивачем батьківських обов`язків щодо сплати аліментів у вже визначеному розмірі. Таким чином, в задоволені позовних вимог належить відмовити.. Відповідно до ч 2 ст. 141 ЦПК України , у разі відмови в задоволені позову судові витрати, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed