Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

На адресу Роздільнянського районного суду Одеської області 28 жовтня 2024 року надійшов вищевказаний позов, згідно якого позивачка просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, який 8 вересня 2012 року зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивівльного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №147. Стислий виклад позиції позивачки. 8 вересня 2012 року [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 147, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видано відділом державної реєстрації цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області. В період шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Разом з цим, спільне життя не склалось через протилежні погляди на сімейні відносини, а тому подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Стислий виклад позиції відповідача. [PERSON] , згідно заяви, яка міститься в матеріалах справи, просив розгляд справи проводити без його участі та визнав позовні вимоги [PERSON] . Заяви. [PERSON] , згідно заяви, яка міститься в матеріалах справи, просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Процесуальні дії у справі. 8 листопада 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі. 16 грудня 2024 року прийнято цивільну справу до провадження суддею Ільяшук А.В. у зв`язку з відставкою судді [PERSON] .. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували 8 вересня 2012 року шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 147, прізвище після державної реєстрації: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] , місце реєстрації: відділ державної реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 11). [INFO] у сторін по справі народився син [PERSON] , про що 29 січня 2013 року складено відповідний актовий запис № 67, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії (а.с. 12). Разом з цим, як встановлено судом, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки спільне життя не склалось через протилежні погляди на сімейні відносини. В той самий час, статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, та норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). Згідно положень статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до диспозиції статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного суду України 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Верховний Суд в постанові від 3 грудня 2020 року (справа № 456/848/16) зазначив, що суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного, надавши оцінку фактичним обставинам справи, позиції сторін, суд прийшов до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з цим, позивачка просила витрати по сплаті судового збору залишити за нею.

Outcome: approved