Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

У березні 2024 року позивач звернувся до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області з указаним позовом. Зазначив, що 07.11.2020 року Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 1526. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 02.12.2020 року Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), актовий запис № 2733. Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09.05.2023 року по справі № 295/15603/21 шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу донька сторін залишилася проживати разом з матір`ю. Наразі дитина проживає за місцем проживання матері та відвідує Житомирський ДНЗ № 15. До народження дитини сторони фактично не проживали разом, не вели спільного господарства, у пологовому будинку при народженні доньки перебувала сама позивачка, відповідач навіть не з`явився забрати її із новонародженою дитиною із пологового будинку. Крім того протягом усього часу від народження доньки відповідач не цікавився життям дитини, не відвідував її, не приймав жодної участі у її вихованні, розвитку та утриманні. Та обставина, що відповідач не приймав участі в утриманні та матеріальному забезпеченні дитини змусила її звернутися до суду із позовом про стягнення із [PERSON] аліментів на її користь на утримання доньки [PERSON] . Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10.03.2023 року по справі № 279/357/23 з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання малолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян, починаючи з 26.11.2021 року і до повноліття дитини. Лише з моменту відкриття виконавчого провадження із примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів, вона почала отримувати аліменти на утримання спільної доньки. Дана обставина вказує на те, що жодних намірів піклуватися про власну доньку у відповідача до моменту примусового стягнення аліментів не виникало. Відповідач схильний до агресії, прояви якої часто направляє на неї, дозволяє собі по відношенню до неї нецензурну лексику. Відповідач вживає наркотичні засоби, притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 185 КК України за фактом таємне викрадення чужого майна (крадіжка) (вирок у справі № 756/7780/15-к). Крім того, відповідач неодноразово ставав фігурантом кримінальних справ у сфері незаконного обігу наркотичних та психотропних речовин. Просить позбавити [PERSON] , батькіських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14.03.2024 року указану справу передано на розгляд Лугинського районного суду Житомирської області. Постановою Житомирського апеляційного суду від 20.06.2024 року апеляційну скаргу представника відповідача залишено без задоволення, а ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14.03.2024 року - без змін. Ухвалою Лугинського районного суду Житомирської області від 05.07.2024 року відкрито провадження в указаній справі. Вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання та надано відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву. Ухвалою Лугинського районного суду Житомирської області від 14.08.2024 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Лугинського районного суду Житомирської області від 28.08.2024 року залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування Лугинської селищної ради Житомирської області; замінено неналежну третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Орган опіки та піклування (Управління «Служба у справах дітей» Департаменту гуманітарної політики) Львівської міської ради на Орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради; витребувано у третіх осіб письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України; оголошено перерву у судовому засіданні. У липні 2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що вказані обставини в позовній заяві не відповідають дійсності та не підтверджуються жодними доказами. Відповідач завжди цікавився своєю донькою до грудня 2023 року, доки позивач надавала таку можливість. Так, можливо не в повній мірі, яку заслуговує малолітня [PERSON] , оскільки з початку повномасштабного вторгнення російської Федерації в лютому 2022 року позивач добровільно вступив до лав ЗСУ та боронив нашу Державу від агресора. В кінці квітня 2022 року під час участі в бойових діях позивач отримав тяжкі поранення, як наслідок до листопада 2022 року перебував на лікуванні. В лютому 2023 року позивач був звільнений з лав ЗСУ з виключенням з військового обліку, оскільки стан здоров`я після отриманих поранень не давав можливості продовжити службу. При цьому навіть у 2022 році позивач намагався бачитися з донькою, так само як і в 2023 році. Тому твердження позивача, що донька нібито не знає свого батька, жодного дня не проводила разом з ним є безпідставним та спростовується наданими доказами і, відповідно, позивач вводить в оману суд щодо дійсних обставин справи. Щодо сплати аліментів повідомляє суд, що відповідач не має заборгованість зі сплати аліментів, що підтверджується інформацією з Єдиного реєстру боржників. Оскільки позивач вчиняє перешкоди у спілкуванні з донькою звернувся 05.02.2024 року до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні. В подальшому надав копію рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28.06.2024 року у справі № 466/1438/24, яким позов задоволено частково. Зобов`язано [PERSON] не перешкоджати [PERSON] брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою, [PERSON] , [INFO] . Рішення не набрало законної сили оскільки перебуває на розгляді в апеляційному суді. Просить в задоволенні позову про позбавлення [PERSON] батьківських прав відмовити. У судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача та відповідач просили відмовити у задоволенні позову. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що працює вихователем у Житомирському ДНЗ № 15. Даний навчальний заклад відвідує дочка позивача. За рік, що працює вихователем батька [PERSON] не бачила, він не цікавився як його дитина навчається, чи усе добре. Дитиною займається лише мати, дитина доглянута, у неї високий рівень знань завдяки мамі. З навчальним закладом на зв`язку завжди є мати, контактних даних батька не має. На батьківські збори приходить лише мати [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що зі сторонами по справі знайомий. Із відповідачем разом служили у ЗСУ. Позивач є дочкою його дружини. Зазначив, що він завозив і забирав із пологового будинку позивача. На виписку відповідач не приїхав. Після виписки позивач з дитиною проживали у нього. Він з дружиною, бабусею [PERSON] , купили для дитини ліжечко та ванну, купляли памперси та дитяче харчування. Часто заводить та забирає [PERSON] із садочка. За весь час, що позивач з дитиною проживали у них відповідач не допомагав утримувати дитину, фінансову участь, крім сплати аліментів, не надавав. Знає, що у 2022 році, коли відповідач був поранений та перебував у госпіталі, позивач із дитиною їздили до нього в госпіталь. З моменту народження [PERSON] та до літа 2024 року свідок не пам`ятає, щоб батько приїздив до [PERSON] . Позивач не перешкоджає відповідачу бачитися з дитиною. Відповідно до ч. 2 ст. 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. У судовому засіданні учасники справи просили не викликати в судове засідання дитину, щоб не травмувати дитячу психіку. З огляду на таку позицію учасників справи судом прийнято рішення вирішити справу на підставі поданих учасниками доказів без виклику в судове засідання дитини. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом встановлено, що 07.11.2020 року Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 1526. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 02.12.2020 року Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), актовий запис № 2733. Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09.05.2023 року по справі № 295/15603/21 шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу донька сторін залишилася проживати з матір`ю. Із довідки № 26 від 22.02.2024 року дошкільного навчального закладу освіти вбачається, що [PERSON] відвідує Житомирський дошкільний заклад № 15 з 19.09.2022 року і по теперешній час. У позовній заяві позивач просить позбавити батьківських прав відповідача на підставі ч. 1 ст. 164 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Щодо посилання позивача на п. 1, 2 ч. 1 ст. 164 СК України, як підставу позбавлення батьківських прав [PERSON] суд зазначає наступне. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 58). У судовому засідані було встановлено, що після народження [PERSON] ( [INFO] ) відповідач лише декілька разів бачився з нею. Про це стверджує позивач та визнає відповідач. Також учасниками справи визнається та обставина, що відповідач перебував у лавах ЗСУ, отримав поранення в результаті якого довго лікувався, зокрема перебував у госпіталі, де його провідували позивач з донькою. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до роз`яснень наданих у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Судом встановлено, що відповідач дійсно не був на виписці дитини з пологового будинку, рідко бачився з дитиною; не спілкувався з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Однак такі дії відповідача суд не розцінює як ухилення від виховання дитини оскільки такі дії відповідача виникли не в результаті його винної поведінки, а в результаті перебування на військовій службі і захисті України, в результаті тривалого лікування від отриманих поранень. Щодо посилання позивача на п. 3, 4, 5, 6 ч. 1 ст. 164 СК України, як підставу позбавлення батьківських прав [PERSON] суд зазначає наступне. Указані підстави позбавлення батьківських прав [PERSON] не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради та Орган опіки та піклування Лугинської селищної ради Житомирської області повідомили суд про неможливість надання висновку оскільки дитина не проживає на території їхнього обслуговування. Орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради просить розглянути справу без їхнього представника. Від Органу опіки та піклування Житомирської міської ради надійшов висновок затверджений рішенням міськвиконкому № 1772 від 06.11.2024 року відповідно до якого орган опіки та піклування вважає недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої [PERSON] . За таких обставин справи, оцінюючи всі зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, доходжу висновку, що позбавлення [PERSON] батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого за обставин цієї справи позивачем не доведено. При цьому судом також враховано частину першу статті 3 Конвенції про права дитини, відповідно до якої першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed