Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~\~02 жовтня 2024 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Свій позов обґрунтовував тим, що 08 травня 2018 року між сторонами зареєстровано шлюб Дніпровським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 808. Від спільного шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини\~з відповідачкою\~фактично припинені\~з жовтня\~2019\~року, з того\~часу він\~втратив з\~нею зв`язок. Сумісне життя\~між ними\~не склалося,\~вони стали\~далекими один\~від одного людьми і\~перестали розуміти\~один одного.\~Тому,\~подальше сумісне\~життя і збереження шлюбу\~суперечитимуть їхнім\~інтересам. Зв`язки з\~відповідачкою він\~не підтримує,\~де вона\~знаходиться і\~чим займається\~- йому невідомо. 04 жовтня 2024 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судовий розгляд на 09 грудня 2024 року. Позивач, будучи належним чином повідомленим в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позову просив проводити розгляд справи у його відсутність, позов задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленою, в судове засідання не з`явилась, подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність, позов визнала, проти його задоволення не заперечувала. \~ \~ \~ \~ Суд, дослідивши надані докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 травня 2018 року між сторонами зареєстровано шлюб Дніпровським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №808, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] . Від спільного шлюбу дітей не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, відповідно до ст.\~24\~СК\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 5 ст.\~55\~СК\~України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Водночас, положеннями ч.ч. 3, 4 ст.\~56\~СК\~України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевогозв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст.\~105\~СК\~Україн шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За положеннями ст.\~112\~СК\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, щомають істотне значення. Також, у п.п. 10, 11 постанови Пленуму\~Верховного\~Суду\~України\~Про\~практику\~застосування\~судами законодавства\~при\~розгляді\~справ\~про\~право\~на\~шлюб,\~розірвання\~шлюбу,\~визнання його\~недійсним\~та\~поділ\~спільного\~майна подружжя\~№\~11\~від 21.12.2007\~року роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. І з цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитина-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У рішенні суду у справі про розірвання шлюбу, зокрема, має бути зазначено дата й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС. Таким чином, виходячи з аналізу вищенаведених положень законодавства, шлюб має добровільний характер, ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання. При цьому, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвати шлюбу. Отже, встановивши не бажання позивача продовжувати шлюбні стосунки та відсутність будь-яких переконливих доказів того, що сторонни вчиняють дії, направлені на збереження сім`ї, суд дійшов висновку про те, що подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим та буде суперечити інтересам сторін. Враховуючи вищевикладене\~та\~враховуючи\~ті\~обставини,\~що\~позивач\~наполягає\~на розірванні шлюбу,\~а\~відповідач\~цьому\~не\~заперечував,\~подавши\~також\~заяву\~, суд приходить до висновку, що\~позов\~підлягає\~задоволенню,\~а шлюб\~між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки\~подальше\~збереження\~шлюбу без\~взаємної\~згоди є неможливим.

Outcome: approved