Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача [PERSON] ,\~який діє\~в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до Заліщицької міської ради Чортківського району Тернопільської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, у якій\~просив визнати\~за [PERSON] , як\~спадкомцем першої\~черги за\~законом, після\~смерті [INFO] [PERSON] право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 0,72 гектара, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №473837, виданого 26.12.2006 року на підставі розпорядження Заліщицької районної державної адміністрації від 27.11.2006 року №670, що знаходиться на території Шипівецької сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, кадастровий номер 6122089800:01:001:0382. В обґрунтування позовних вимог представник позивача [PERSON] посилається на те, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: на земельну ділянку згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №473837, виданого на ім`я [PERSON] . [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом та має право на спадщину після смерті матері [PERSON] . З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом та оформлення права власності на земельну ділянку позивач [PERSON] звернувся із заявою до в.о.державного нотаріуса Заліщицької державної нотаріальної контори Дідик І.О., в якій просив видати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказане майно. Проте, нотаріус листом №535/02-14 від 04.10.2024 року відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на цілу частку спадкового майна після смерті [PERSON] та рекомендувала звернутися до суду для вирішення даного питання по суті. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилися, однак від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. \~ \~ Представник відповідача Заліщицької міської ради Чортківського\~ району Тернопільської\~області у підготовче судове засідання не з`явився, однак від міського голови до суду надійшла заява, якою просив розглядати справу за його відсутності та позовну заяву задоволити у повному обсязі. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 09.12.2024 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Дослідивши матеріали\~ цивільної справи, суд вважає,\~ що позовна заява [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , до Заліщицької міської ради Чортківського району Тернопільської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно даних паспорта громадянина України серії [NUMBER] від 31.01.1997 року, виданого Заліщицьким РВ УМВС України в Тернопільській області, [PERSON] народився [INFO] . Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.08.1981 року батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.06.2007 року [PERSON] померла [INFO] у віці 57 років, про що 03.06.2007 року Шипівецькою сільською радою Заліщицького району Тернопільської області складено відповідний актовий запис №4. Як вбачається з довідки Шипівецької сільської ради Заліщицького району Тернопільської області від 10.02.2011 року №131 [PERSON] , яка померла [INFO] , дійсно постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті разом зі спадкодавицею проживали та були зареєстровані: Чоловік [PERSON] , 1951 року народження. Дочка [PERSON] , 1986 року народження. Син [PERSON] , 1982 року народження. На момент смерті спадкодавиця [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Арешт і заборона на вищевказаний будинок, земельну ділянку, на якій розташований будинок відсутні. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: на земельну ділянку згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №473837 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,72 га, на території Шипівецької сільської ради Заліщицького району Тернопільської області із кадастровим номером 6122089800:01:001:0382. \~ \~ Згідно витягу №НВ-9954928162024 з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 26.11.2024 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки, площею 0,72 га, за кадастровим номером 6122089800:01:001:0382 становить 35114 гривень 83 копійки. Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері [PERSON] та є таким, що прийняв спадщину, оскільки рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області від 17.05.2010 року у справі №2-198/2010 встановлено, що спадкоємці [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] спадщини після смерті дружини та матері не прийняли, на спадкове майно не претендують. \~ Листом в.о.державного нотаріуса Заліщицької державної нотаріальної контори Дідик І.О. №535/02-14 від 04.10.2024 року відмовлено позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на цілу частку спадкового майна після смерті [PERSON] та рекомендувано звернутися до суду для вирішення даного питання по суті, відтак визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, оскільки існують перешкоди для оформлення права власності на спадкове майно у нотаріальному порядку. V. Оцінка суду Згідно зі ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Вимогами ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 3 статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~ ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Згідно зі ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України сдкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Належно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно зі ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст.1275 ЦК України якщо від\~прийняття спадщини\~відмовився один\~із спадкоємців\~за заповітом,\~частка у\~спадщині,\~яку він\~мав право\~прийняти,\~переходить до\~інших спадкоємців\~за заповітом\~і розподіляється\~між ними\~порівну. Якщо\~від прийняття\~спадщини відмовився\~один із\~спадкоємців за\~законом з\~тієї черги,\~яка має\~право на\~спадкування,\~частка у\~спадщині,\~яку він\~мав право\~прийняти,\~переходить до\~інших спадкоємців\~за законом\~тієї ж\~черги і\~розподіляється між\~ними порівну. Відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не позбавляє його права на спадкування за законом. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено пра вових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування п.23 передбачає, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності судовому розгляду не підлягають. У разі відмови в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Вирішуючи дані позовні вимоги, суд виходить з того, що дані правовідносини є спадковими, а позивач позбавлений права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, тому його право підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання відповідно до вимог положень п.1 ч.2 ст.16 ЦК України. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. При цьому, у своїй постанові по справі №570/997/19 від 16.06.2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду звернув увагу, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом ст.392 ЦПК України право власності на майно може бути визнано судом також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Позовні вимоги мають оцінюватися судом, виходячи з правових та фактичних підстав позову, наведених у позовній заяві, а не лише тільки з формулювань її прохальної частини, які можуть бути недосконалими. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно матеріалів справи у ній відсутні дані, які б вказували, що визнання позову відповідачем Заліщицькою міською радою Чортківського району Тернопільської області суперечить вимогам закону. \~ \~ \~ За\~встановлених обставин\~справи суд\~дійшов до\~висновку,\~що позовні\~вимоги є\~обґрунтованими та\~такими,\~що спрямовані\~на реальний\~захист прав\~та інтересів\~спадкоємця при\~оформленні його\~спадкових справ,\~а тому\~позовні вимоги\~підлягають до\~задоволення,\~оскільки позивач\~ [PERSON] прийняв\~спадщину після\~смерті [PERSON] ,\~відповідач представник\~Заліщицької міської\~ради Чортківського\~району Тернопільської\~області позовні вимоги визнав у повному обсязі, відтак [PERSON] має право на спадкування майна, яке належало померлій [PERSON] . VI. Щодо розподілу судових витрат Згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах. На підставі наведеного,

Outcome: approved