Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

11.11.2024 року позивач в особі представника звернувся до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №74207, вчинений 12.06.2021 року, приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» на його користь судові витрати. \~ \~ В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 18.01.2024 року, внаслідок блокування його банківського рахунку та списання з нього 4966,33 грн., йому стало відомо про факт відкриття приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Якименко Андрієм Олександровичем виконавчого провадження №68238853 на підставі заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі ТОВ «Вердикт Капітал») про примусове виконання виконавчого напису №74207, вчиненого 12.06.2021 року, приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі 17861,60 грн. Матеріали виконавчого провадження містять, крім постанов у межах виконавчого провадження: - виконавчий напис приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, вчинений 12.06.2021 року, зареєстрований в реєстрі за №74207, про стягнення з позивача за договором №630641022HPLS від 18.05.2017 року, укладеним з ПАТ «Альфа Банк», на користь ТОВ «Вердикт Капітал», як правонаступника ПАТ «Альфа Банк», заборгованості в розмірі 17861,60 грн.; - заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про примусове виконання №14982533 від 09.12.2021 року; - копію анкети-заяви від 18.05.2021 року про акцепт публічної пропозиції ПАТ «АльфаБанк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, яка не є нотаріально посвідченою. У виконавчому написі також зазначено, що 21.12.2020 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» було укладено договір відступлення прав вимоги, а також того ж дня ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» було відступлено право вимоги до позивача ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору №21-12/20 від 21.12.2020 року. Крім того, ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30.07.2024 року у справі №337/3519/24 стягувача у виконавчому провадженні №68238853 замінено на ТОВ «ДебтФорс». Таким чином, ТОВ «Дебт\~Форс» є правонаступником ТОВ «Вердикт Капітал», а відтак і належним відповідачем. Серед документів, наданих відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а наданий нотаріусу кредитний договір №630641022HPLS від 18.05.2017 року укладений між ПАТ «Альфа Банк» та позивачем - не посвідчений нотаріально, тому не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку, шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. У зв`язку з вищезазначеним, позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 15.11.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). 05.12.2024 року до суду надійшов відзив на позов ТОВ «Дебт Форс», в якому представник відповідача заперечує проти задоволення позову в повному обсязі. Зазначає, що виконавчий напис здійснено приватним нотаріусом відповідно до Закону України «Про нотаріат», Постанови КМУ від 29.06.1999 року №1172 Про затвердження переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом МЮ України 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрований у МЮ України 22.02.2012 року за №282/20595. Також зазначає, що до позовної заяви не додано належних та допустимих документів на підтвердження оплати правничої допомоги. 16.12.2024 року до суду надійшла відповідь на відзив представника позивача Авраменко О.В., в якій зазначено, що відповідачем у відзиві на позов жодним чином не спростовано обґрунтованості позовних вимог. Вважає необґрунтованим клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, адже розмір витрат є співмірним із розміром тієї необґрунтованої суми заборгованості, яку незаконно та безпідставно стягнуто з позивача за виконавчим написом. На підтвердження витрат на правничу допомогу надано належні докази. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явились, просили розглядати справу за відсутності позивача та представника позивача. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час, день та місце судового засідання був повідомлений належним чином, відповідно до норм Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Третя особа приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про час, день та місце судового засідання була повідомлена належним чином, відповідно до норм ЦПК України. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Якименко А.О. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, 12.06.2021 року приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинила виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №74207 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором №630641022HPLS від 18.05.2017 року, укладеним з ПАТ «Альфа Банк», на користь ТОВ «Вердикт Капітал», як правонаступника ПАТ «Альфа Банк», заборгованості в розмірі 17861,60 грн. В подальшому, на підставі заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про примусове виконання виконавчого напису №74207, 19.01.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Якименко А.О. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №68238853. Матеріали виконавчого провадження містять, крім постанов у межах виконавчого провадження: - виконавчий напис приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, вчинений 12.06.2021 року, зареєстрований в реєстрі за №74207, про стягнення з позивача за договором №630641022HPLS від 18.05.2017 року, укладеним з ПАТ «Альфа Банк», на користь ТОВ «Вердикт Капітал», як правонаступника ПАТ «Альфа Банк», заборгованості в розмірі 17861,60 грн.; - заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про примусове виконання №14982533 від 09.12.2021 року; - копію анкети-заяви від 18.05.2021 року про акцепт публічної пропозиції ПАТ «АльфаБанк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, яка не є нотаріально посвідченою. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30.07.2024 року у справі №337/3519/24 стягувача у виконавчому провадженні №68238853 замінено на ТОВ «ДебтФорс». За приписами ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Іншим актом законодавства, зокрема, є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом МЮ України 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрований у МЮ України 22.02.2012 року за №282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, що передбачено п.\~19 ст.\~34 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Згідно згаданої норми, основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, що підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки. Положення ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Підпунктом 3.2 п. 3 гл. 16 р. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (далі - Порядок). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (пп. 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 (далі - Перелік документів), для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як вбачається зі спірного виконавчого напису, приватний нотаріус вчинив нотаріальну дію, відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, з огляду на що, суд зазначає наступне. Так, вказана Постанова не відносить кредитний договір до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідні зміни до Постанови та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постанову Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Разом з тим, згадана постанова, відповідно до Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14 визнана судом незаконною та нечинною. Зокрема, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2.\~Кредитні\~договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для\~одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Нормативно - правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова КМУ № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10.12.2014 року, втратила чинність (у частині) 22.02.2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі №\~826/20084/14. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 12.06.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року. З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №\~1172 в редакції від 29.11.2001 року, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п.\~2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у своїй Постанові по справі 910/13233/17 від 29.01.2019 року. За умовами ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у своїй постанові від 15.04.2020 року в справі №554/6777/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Так, з матеріалів справи не вбачається, що кредитний договір посвідчений нотаріально, водночас, відповідач не довів подання нотаріально посвідченого кредитного договору при вчиненні спірного виконавчого напису нотаріусом. Разом з тим, обов`язковою вимогою для видачі виконавчого напису є наявність нотаріально посвідченого кредитного договору, який в даному випадку відсутній. Відповідно до ч.\~3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Спосіб захисту щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відповідає положенню ст. 16 ЦК України, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Порушене саме відповідачем цивільне право позивача підлягає захисту в судовому порядку, адже справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом (постанова\~Верховного\~Суду від 12 листопада 2020 року у справі № 200/3452/17). З огляду на викладене, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому слід позов задовольнити. Відповідно ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Верховний Суд у своїй постанові від 03.05.2018 року у справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження вказаних витрат представником позивача суду надано: - копію свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 03.07.2018 року, серії СМ №000532, на ім`я Авраменко Олександра Вікторовича; - копію договору про надання правничої допомоги від 21.10.2024 року; - копію ордеру на надання правничої допомоги; - копію прибуткового касового ордеру №14 від 08.11.2024 року. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: - складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); - часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); - обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; - ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд приходить до висновку, що надані представником позивача документи є належними та достатніми доказами на підтвердження витрат, які позивач поніс на оплату професійної правничої допомоги у цій справі, тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 3500,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено у повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 968,96 грн. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви.

Outcome: approved