Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

01.07.2024 року [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Боярської міської ради Київської області про позбавлення батьківських прав, мотивуючи її тим, що з лютого 1997 року по 02 жовтня 2020 року позивач перебував у шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 02 жовтня 2020 року у справі N?367/3398/20 шлюб розірвано. З часу розлучення дочка проживає із позивачем, перебуває на його утриманні. Відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не приймає участі у її вихованні та розвитку, не цікавиться станом її здоров?ям, не надає матеріальної допомоги, не спілкується з донькою взагалі, не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Рішеннями виконавчого комітету Боярської міської ради Київської області від 08.02.2024 року за номером 11/83 затверджено висновок «Про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] », яким підтверджено, що дочка з часу розлучення проживає зі мною, перебуває на утриманні позивача, мати дитини уникає спілкування з дитиною, не допомагає фінансово і не підтримує морально, систематично зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності. Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що відповідачка не забезпечує матеріальних потреб дитини, свідомо ухиляється від виконання батьківських обов?язків, ставлення відповідачки до дочки та її небажання підтримувати родинні стосунки, що підтверджено нотаріально завіреною заявою, вважає, що є всі підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] . Ухвалою суду від 08.10.2024 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання по справі. В підготовче судове засідання сторони по справі не з`явилися, від позивача 11.12.2024 року на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечував щодо винесення рішення у підготовчому судовому засіданні. Відповідачка у підготовче судове засідання не з`явилась, 25.11.2024 року від [PERSON] на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Третя особа Орган опіки та піклування Боярської міської ради Київської області до суду направила заяву, в якій просили розгляд справи провести за відсутності представника Органу опіки та піклування Боярської міської ради Київської області. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В підготовчому засіданні, не виходячи до нарадчої кімнати, суд вирішив здійснювати підготовче засідання у відсутність сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 01.02.1997 року. Шлюб було зареєстровано Новобілокоровицькою селищною радою Олевського району Житомирської області, актовий запис № 02. Від даного шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . 02 жовтня 2020 року Ірпінським міським судом Київської області було прийнято рішення (набрало законної сили 03 листопада 2020 року) про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . 23 січня 2024 року на запит Служби у справах дітей Боярської міської ради до відділу поліції № 2 Бучанського РУП ГУНП стосовно надання інформації відносно [PERSON] прийшла відповідь. Довідка-характеристика інформує про те що [PERSON] за місцем проживання характеризується посередньо, участі в громадському житті міста не приймає. Відповідно ІТС ІПНП [PERSON] у 2023 році притягувалась до адміністративної відповідальності за: ст. 183 КУпАП «Завідомо неправдивий виклик спеціальних служб»; ч. 1 ст. 178 КУпАП «Розпивання пива, алкогольних напоїв у громадських місцях». У 2021 році притягувалась до адміністративної відповідальності за: ст. 183 КУпАП «Завідомо неправдивий виклик спеціальних служб». Відповідно до ІТС ІПНП [PERSON] потрапляла в поле зору органів Національної поліції України, як особа на яку вказав свідок, за вчинення кримінального правопорушення за ч. 21 ст. 186 ККУ «Грабіж». 23 жовтня 2023 року депутатом Боярської міської ради, [PERSON] було складено акт про те, що за адресою: [ADDRESS] , з січня 2023 року проживають та зареєстровані: [PERSON] , 1975 р.н., [PERSON] , 2010 року р.н., [PERSON] перебуває на повному утриманні свого батька, [PERSON] . 23 жовтня 2023 року Тарасівський академічний ліцей Боярської міської ради надав характеристику на [PERSON] , [INFO] , в якій зазначено, що вихованням [PERSON] займаються тато та бабуся. Вони приділяють належну увагу вихованню та навчанню дівчини. Тато підтримує зв?язок із класним керівником. Мати не виконує своїх прямих обов?язків, участі у вихованні [PERSON] не бере, навчанням та успіхами дочки не цікавиться, зв?язок із класним керівником не підтримує. У грудні 2023 року на [PERSON] було складено службову характеристику, згідно якої за час проходження служби на посаді командира (інструктора) відділення інструкторів секції підготовки військової частини [NUMBER] Національної гвардії України майор [PERSON] зарекомендував себе, як дисциплінований та відповідальний офіцер. Сумлінно і чесно виконує військовий обов?язок. Приймав участь у відбитті агресії з боку Російської Федерації. Має державні нагороди. Має почуття поваги та відповідальності до військової присяги і військової служби в цілому. Користується авторитетом серед особового складу. Згідно довідки про доходи [PERSON] у період з 01.10.2022 року по 30.09.2023 року отримав 632 660,25 гривень. 15 грудня 2023 року КНП «Центром соціальних служб» Боярської міської ради проведено оцінку потреб сім?ї про що складено відповідний акт. В акті зазначено, що [PERSON] разом з дочкою [PERSON] проживають в двокімнатній квартирі, яку [PERSON] отримав по службі, на території Боярської міської територіальної громади проживають з 2022 року. Квартира знаходиться в новобудові, в задовільному стані. [PERSON] працює в в/ч [NUMBER] Національної гвардії України. 29 січня 2024 року Службою у справах дітей Боярської міської ради проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] . В ході обстеження встановлено, що квартира світла, чиста, загальною площею 61,8 м2, житлова - 35 м2. Умови проживання комфортні, наявні всі меблі та необхідна побутова техніка. Для виховання та розвитку дитини створені хороші умови. У дитини є власна кімната, ліжко, шафа, письмовий стіл. Для дитини створені відповідні умови для повноцінного та гармонійного розвитку. Стосунки з татом тепл та дружні. Висновком, затвердженим рішенням виконавчого комітету Боярської міської ради від 08 лютого 2024 року вирішено за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України передбачено, що батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» передбачено, зокрема, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Абзацом 1 і 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» встановлено, зокрема, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розглядати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги. Вимогами ст. 27 даної Конвенції передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з приписами пунктів 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків…, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини). Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При вирішенні даної справи, суд враховує також і практику ЄСПЛ, зокрема у справі "М.С. проти України" від 11.07.2017 року, вказано на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16.07.2015 року у справі "Мамчур проти України"). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для матері, так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Приймаючи рішення про позбавлення відповідача батьківських прав, з метою забезпечення належного захисту дитини, суд приймає до уваги визнання відповідачем позовних вимог, висновок служби у справах дітей про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, а також бере до уваги свідоме нехтування відповідачем батьківськими обов`язками та ухилення від їх виконання, тому з урахуванням усіх обставин справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ч. ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Крім того, згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved