Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

У жовтні 2024 року до Дзержинського районного суду м. Харкова за підсудністю з Малиновського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позовна заява обґрунтована тим, що з відповідача стягуються аліменти на утримання позивача, який є повнолітнім та продовжує навчання. Позивач зазначає, що навчається у ВНЗ на очній формі навчання, має хронічні захворювання та потребує регулярно проходити обстеження, відвідувати лікарів, приймати ліки. На теперішній час перебуває в евакуації і не завжди має доступ до безкоштовних медичних послуг, у зв`язку з чим змушений проводити платні обстеження, отримувати платні консультації лікарів та купувати ліки. Також має витрати на оренду житла. Все це тягне за собою додаткові матеріалі витрати. Через навчання та хворобу позивач не має змоги працювати та самостійно утримувати себе. Сума витрат за оренду житла з урахуванням комунальних послуг складає 7500 грн, витрати на лікування, аналізи та придбання ліків складають приблизно 3000,00 грн щомісячно. Крім того, 01 квітня 2022 року [PERSON] особисто надав розписку про те, що він зобов`язується брати участь у додаткових витратах на додаткову освіту та лікування в розмірі 50% від необхідної суми. Крім зазначених витрат відповідач зобов`язався додатково раз на рік виплачувати кошти на літній відпочинок в розмірі 250 доларів США до кінця червня поточного року. Але порушує свої зобов`язання. При цьому, [PERSON] інших осіб на утриманні не має, він працездатний, отримує дохід, має транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати, тому може сплачувати додаткові матеріальні виплати. [PERSON] просив суд стягнути з відповідача на його користь додаткові витрати на оренду житла в сумі щомісячно 3500,00 грн, на лікування у розмірі 1500,00 щомісячно, кошти на літній відпочинок за 2022-2024 року в розмірі 750 доларів США. Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. Ухвалою суду від \~30 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін про судове засідання, встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву. У встановлений судом строк [PERSON] відзиву на позовну заяву не подав. В судовому засідання [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] надав заяву про розгляд справи за відсутністю відповідача. Надав довідку про підтвердження сплати аліментів на користь позивача. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області 30 березня 2004 року, актовий запис № 372. Згідно з Довідкою, виданою Харківським національним університетом імені О.М. Бекетова МОІНУ, [PERSON] є студентом 3 курсу групи ГКЗ 2021-3 Навчально-наукового інституту будівництва та цивільної інженерії денної форми навчання, зарахований наказом № 731-03 від 09.08.2021 року на навчання до Харківського національного університету міського господарства імені О.М. Бекетова. Термін навчання з 01.09.2021-30.06.2025 року. Навчається за рахунок коштів держбюджету. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19 червня 2024 року у справі № 521/1190/24, яке набрало законної сили 19 липня 2024 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) на день сплати аліментів, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 29.01.2024 року, щомісячно і до закінчення останнім навчання у навчальному закладі чи до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку, - зважаючи на те, яка з зазначених обставин настане першою. 01 серпня 2024 року [PERSON] Малиновським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист № 521/1190/24. Згідно з довідкою Краматорського РВ Маріупольського міжрайонного відділу управління поліції охорони в Донецькій області, за період 01 січня 2024 року до 31 липня 2024 року з [PERSON] на банківську картку [PERSON] відраховано кошти за виконавчим провадження у загальному розмірі 83937,43 грн (чотири платежі по 12428,86 грн щомісячно, два платежі по 12564,71 грн кожен, один платіж у розмірі 9092,57 грн у квітні 2024 року). 11 грудня 2023 року [PERSON] уклав з [PERSON] Договір оренди житлового приміщення, за умовами якого позивач прийняв у тимчасове платне користування нерухоме майно, що є житловим приміщення, а саме квартиру за адресою: [ADDRESS] . Орендна плата складає 6500,00 грн. Орендар також сплачує житлово-комунальні послуги з опалення, вартість спожитої електроенергії, холодної та гарячої води, газ, доступ до інтернету та послуг кабельного ТБ, за вивіз сміття та послуги ОСББ. Згідно з п. 6.1 та 6.4 Термін дії договору встановлюється до 11 червня 2024 року, у випадку, якщо по закінченню терміну дії договору жодна зі сторін не висловить наміру його розірвати, дія договору продовжується на наступний місяць зі збереженням усіх його умов та обов`язків сторін. З наданих позивачем копій медичних документів, зокрема результатів ультразвукового дослідження органів черевної порожнини від 19 вересня 2024 року, консультативного висновку лікаря від 13 серпня 2024 року, вбачається, що [PERSON] має певні захворювання, у зв`язку з чим потребує лікування. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Стягнення аліментів на утримання повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання, є одним із способів захисту їхніх інтересів, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Наведеному відповідають і роз`яснення, викладені в пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року. Згідно зі статтею 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, нормами СК України не встановлено заборону стягувати з батьків додаткові витрати на утримання повнолітніх дітей, якщо це викликано особливими обставинами. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи наведене, суд визначає розмір додаткових витрат на позивача, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наявні в\~матеріалах справи\~письмові докази\~свідчать про\~існування особливих\~обставин,\~зумовлених станом\~здоров`я позивача,\~здобуття ним\~вищої освіти\~на денній\~формі навчання,\~що позбавляють\~її можливості у повній мірі забезпечувати себе фінансово. Позивачем належними та допустими доказами доведено наявність витрат на оренду житла у розмірі 6500 грн щомісячно, та доведено потребу в додаткових витратах на лікування проте без доказів розміру таких витрат. При цьому, як вбачається зі змісту рішення суду про стягнення з відповідача аліментів у справі № 521/1190/24, оглянутого судом в ЄДРСР в режимі повного доступу, зазначені обставини не були враховані судом при визначенні розміру аліментів. Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, офіційно працевлаштований, має стабільний дохід, доказів перебування на його утриманні інших осіб суду не надано, його матеріальний стан дозволяє йому сплачувати додаткові витрати на сина, який продовжує навчання. З урахуванням фактичних обставин справи, беручи до уваги обов`язок обох батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, та брати участь у додаткових витратах на неї, суд дійшов висновку про доведеність позивачем заявлених ним позовних вимог, тому, виходячи з принципів розумності та справедливості, задовольняє позовні вимоги частково та стягує з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 2000 грн щомісячно. Позовні вимоги про стягнення з відповідача коштів на літній відпочинок за 2022-2024 року у розмірі 750 доларів США відповідно до розписки від 01 квітня 2022 року задоволенню не підлягають, оскільки не є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України. Суд не вбачає підстав для стягнення додаткових витрат починаючи з вересня 2024 року, як це просить позивач, оскільки додаткові витрати не є аліментами, тому відсутні підстави для застосування положень ч. 1 ст. 191 СК України, у зв`язку з чим такі витрати підлягають стягнення в загальному порядку, а саме щомісячно після набрання рішенням законної сили та до закінчення [PERSON] навчання у навчальному закладі чи до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку, - зважаючи на те, яка з зазначених обставин настане першою. Також відсутні підстави для негайного виконання рішення у межах суми платежу за один місяць, як про це зазначено позивачем, оскільки до спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору Оскільки позовні вимоги задоволено частково, а позивач звільнений від сплати судового збору, суд стягує з відповідача на користь держави 50% судового збору, який підлягав сплаті при поданні цього позову, тобто у розмірі 605,60 грн.

Outcome: partial