Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до Подільського районного суду міста Києва з позовом до Територіального центру соціального обслуговування Подільського району м. Києва (надалі за текстом - відповідач), про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності. 27.08.2024 до суду від позивача надійшла заява про відшкодування витрат на правничу допомогу. Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 03.12.2024 позов задоволено, призначено судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат на 12.12.2024 та надано строк до 11.12.2024 для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат. 12.12.2024 від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів щодо розміру понесених судових витрат. 12.12.2024 від відповідача надійшло клопотання про залишення без розгляду заяви про стягнення судових витрат. У судове засідання 12.12.2024 представники сторін не прибули. Приписами ч. 4 ст. 270 ЦПК України визначено, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, суд встановив наступне. Як зазначено судом вище, судом було надано строк до 11.12.2024 для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат. У відповідності до ч. 2 ст. 127 ЦПК України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Частиною 2 ст. 126 ЦПК України визначено, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Однак, від позивача докази щодо розміру понесених судових витрат надійшли до суду 12.12.2024. Таким чином, оскільки клопотання про долучення до матеріалів справи доказів щодо розміру понесених судових витрат від 12.12.2024 подано після закінчення процесуального строку та не містить клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, Суд залишає без розгляду вказане клопотання та додані до неї документи. Водночас, як встановлено судом вище, 27.08.2024 до суду від позивача надійшла заява про відшкодування витрат на правничу допомогу, розглянувши яку, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно Ордеру АС №1063635 від 04.03.2024 адвокат Мартинюк Марія Русланівна (надалі за текстом - адвокат) надає правову допомогу позивачу. 02.03.2024 між адвокатом та позивачем було укладено Договір про надання правової допомоги №12/1 (надалі за текстом - Договір послуг), за змістом умов якого надає правничу допомогу позивачу. Відповідно до Акту виконаних робіт від 13.08.2024 адвокат надав, а позивач прийняв наступні послуги: 1. Первісна консультація (1,5 год.) - 1500,00 грн. 2. Аналіз судової практики (1 год.) - 1000,00 грн. 3. Підготовка процесуальних документів (заяви, клопотання) (4 год.) - 4000,00 грн. 4. Участь у судових засіданнях 05.03.2024, 02.05.2024 та 25.06.2024 - 4500,00 грн. 5. Відправка поштової кореспонденції. Позивач сплатив адвокату 11000,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями від 25.06.2024 на суму 1500,00 грн., від 16.05.2024 на суму 3000,00 грн., від 02.05.2024 на суму 2000,00 грн., від 05.04.2024 на суму 3000,00 грн. та від 05.03.2024 на суму 1500,00 грн. Відтак, витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 11000,00 грн підтверджуються належними доказами. Водночас не є підтвердженими, не відповідають критеріям реальності адвокатських послуг (встановлення їх дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру у розумінні положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України такі послуги, як первісна консультація та аналіз судової практики, адже наслідком таких дій є подальше складення процесуальних документів. Отже, послуги адвоката, наслідком яких є оформлення заяв по суті чи з процесуальних питань, поглинаються останніми. Аналогічна за змістом позиція міститься в Постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року в справі № 922/3858/20. Разом з тим, на адресу Подільського районного суду міста Києва не надходило заперечень відповідача стосовно заявленого до відшкодування розміру адвокатських витрат та не подано клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката. Відтак, зважаючи на повне задоволення позову, витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 8500,00 грн. (11000,00 грн. - (1500,00 грн. + 1000,00 грн.) покладаються на відповідача в заявленому розмірі.

Outcome: partial