Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЕТМАНГЛОБАЛ» (далі - ТОВ «ГЕТМАНГЛОБАЛ») звернулося до Оболонського районного суду міста Києва в порядку цивільного судочинства із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 21.08.2021 відповідач [PERSON] у місті Києві по вулиці Автозаводська, у районі будинку №18/1, керуючи автомобілем Volkswagen Jetta, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить позивачеві, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, унаслідок чого спричинив зіткнення з іншим транспортним засобом, легковим автомобілем марки Mazda 6, який зупинився попереду після його у некерованому стані, який у свою чергу спричинив зіткнення з іншим транспортним засобом, легковим автомобілем марки Chevrolet Lacetti. Під час дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень. Відповідач порушив п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, чим учинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 24 КУПАП, а саме, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 13.10.2021 по справі №756/14066/21, яка набрала законної сили 24.10.2021, відповідача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУПАП. З метою визначення розміру понесених матеріальних збитків, завданих в результаті ДТП, було проведене експертне дослідження, за результатами якого складено звіт №1678 про визначення вартості матеріального збитку від 07.02.2022, складений оцінювачем [PERSON] , згідно якого вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Volkswagen, державний реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого унаслідок ДТП, становить 268 686,60 грн. Ураховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача 268686,60 грн. відшкодування завданих збитків, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 4030,30 грн. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 06.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕТМАНГЛОБАЛ» до [PERSON] , про відшкодування шкоди. Розгляд справи постановлено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. 23.10.2024 на адресу суду від представника відповідача через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву. 30.10.2024 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив. Ухвалою Оболонського районного суду від 14.11.2024 відзив представника відповідача [PERSON] - адвоката Гапон С.В. на позовну заяву у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕТМАНГЛОБАЛ» до [PERSON] , про відшкодування шкоди, залишено без розгляду. З огляду на зазначене, відсутні підстави для вирішення питання про прийняття відповіді на відзив. Представник позивача у засідання суду не з`явився, при цьому в матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, при цьому, 13.11.2024 від представника відповідача через систему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, у задоволенні позовних вимог просив відмовити. Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що власником транспортного засобу «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер [NUMBER] згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] є позивач ТОВ «ГЕТМАНГЛОБАЛ». 21.08.2021 о 10:20 год. [PERSON] , керуючи транспортним засобом, легковим автомобілем марки «Volkswagen», моделі «Jetta», реєстраційний номер [NUMBER] , у м. Києві по вул. Автозаводська, у районі будинку № 18/1, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, унаслідок чого спричинив зіткнення з іншим транспортним засобом, легковим автомобілем марки «Mazda», моделі «6», реєстраційний номер [NUMBER] , який зупинився попереду після його у некерованому стані, який у свою чергу спричинив зіткнення з іншим транспортним засобом, легковим автомобілем марки «Chevrolet», моделі «Lacetti», реєстраційний номер [NUMBER] . Під час дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень. Отже, [PERSON] порушив п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, чим учинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, а саме порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 13.10.2021 [PERSON] було визнано винуватим у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили 24.10.2021. Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Оскільки вказана вище постанова суду є чинною і має по цій справі преюдиційне значення, вказані обставини стосовно вини [PERSON] у вказаному ДТП, відповідно до вказаної норми ч. 6 ст.82 ЦПК України, не підлягають повторному доведенню. З метою визначення розміру завданого збитку ТОВ «ГЕТМАНГЛОБАЛ» звернувся до «ПП [PERSON] » та уклав договір 02.09.2021 для проведення оцінки пошкодженого колісного транспортного засобу автомобіля Volkswagen Jetta, реєстраційний номер [NUMBER] . 07.02.2022 на замовлення позивача «ПП [PERSON] » було складено звіт № 1678 про визначення вартості матеріального збитку автомобіля Volkswagen Jetta, реєстраційний номер [NUMBER] , відповідно до якого ринкова вартість автомобіля складає 268 686,60 грн., вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу становить 424 891,69 грн., вартість матеріального збитку автомобіля складає 268 686,60 грн. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відшкодування збитків повинне мати місце у разі наявності складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, вини особи, яка заподіяла збитки. Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України така майнова шкода відшкодовується в обсязі особою, яка її завдала, а ч. 2 ст. 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Нормами ст. 1187 ЦК України передбачено - джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортного засобу, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, яка завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання. Зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок не переробної сили або умислу потерпілого. У відповідності до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» - розглядаючи позов про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до п. 6 вищезазначеної Постанови особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Верховний Суд України в постанові від 20 січня 2016 року в справі №6-2808цс15 дійшов, що відповідно до положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. За статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця ДТП. Для повного відшкодування завданої шкоди і страховиком, і винним водієм судам необхідно встановити ринкову вартість автомобіля до ДТП та вартість деталей, вузлів та агрегатів фізично знищеного транспортний засіб після ДТП. Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 22 лютого 2018 року в справі №140/481/16-ц, від 30 січня 2019 року в справі №753/21303/16-ц, від 14 липня 2020 року в справі №525/1592/18, від 01 серпня 2018 року в справі №363/2222/16-ц, від 01 квітня 2020 року в справі №754/10777/15-ц. Вимоги позовної заяви про відшкодування матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, позивач обґрунтовував даними звіту №1678 про визначення вартості матеріального збитку автомобіля Volkswagen Jetta, реєстраційний номер [NUMBER] , складеного 07.02.2022 оцінювачем [PERSON] . У Звіті визначено ринкову вартість автомобіля «Volkswagen Jetta», номерний знак [NUMBER] 268686,60 грн.; вартість відновлювального ремонту КТЗ без урахування коефіцієнта фізичного зносу 424 891,69 грн. Зазначено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Volkswagen Jetta, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок пошкодження при ДТП складає 268 686,60 грн. За висновками експерта, вартість відновлювального ремонту КТЗ (424 891,69 грн) перевищує його ринкову вартість (268 686,60 грн.), тому розмір матеріального збитку вирахувано у розмірі ринкової вартості КТЗ. Таким чином, ремонт автомобіля марки «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер [NUMBER] , вважається економічно необґрунтованим, а отже, автомобіль вважається фізично знищеним. Порядок відшкодування завданої позивачу шкоди має відбуватися в порядку, визначеному статтею 30 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», і позивач мав передати залишки транспортного засобу відповідачу як особі, яка відповідає за завдану шкоду, чим набути право отримати від останнього відшкодування шкоди в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП, що відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду у справі №125/1216/20 від 14 червня 2023 року. Разом з тим, даних щодо залишкової вартості пошкодженого автомобіля після ДТП, Звіт №1678 від 07.02.2022 не містить. На переконання суду, належними та допустимими доказами ТОВ «ГЕТМАНГЛОБАЛ» не довів розміру завданої йому майнової шкоди, не надав суду доказів вартості пошкодженого транспортного засобу (після ДТП), що унеможливило визначення різниці між вартістю автомобіля до та після ДТП для встановлення дійсного розміру шкоди відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та, відповідно, відшкодування заподіяної йому шкоди. Означене свідчить про неможливість встановлення обґрунтованості чи необґрунтованість заявленого до стягнення розміру майнової шкоди, який позивачем у позовній заяві розраховано на підставі Звіту №1678 від 07.02.2022 у розмірі 268686,60 грн. При цьому, задоволення вимог про відшкодування майнової шкоди у повному обсязі, виходячи з ринкової вартості автомобіля, без врахування залишкової вартості пошкодженого транспортного засобу після ДТП та з урахуванням того, що транспортний засіб залишається у власності та вільному розпорядженні позивача, не можна визнати обґрунтованим. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Ураховуючи викладене, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог і з зазначених позивачем підстав, та виходячи з наданих доказів і встановлених на їх підставі конкретних обставин та правовідносин, суд не вбачає підстав для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ГЕТМАНГЛОБАЛ» матеріальної шкоди на суму 268686,60 грн., вважає заявлені позовні вимоги недоведеними у заявленому розмірі, в зв`язку з чим в задоволенні позову, слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed