Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стяг-нення заборгованості. Посилався на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструкту-ризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі Генеральна угода) від 27.12.2012 року, [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 13 467.37 грн. Зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % нa piк на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Вказує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна уго-да разом з запропонованими АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умовами та правилами, Тарифа-ми складають між ним та Банком Кредитний договір. Позивач зазначає, що ним свої зобов`язання за Кредитним договором виконані в повному обсязі, а саме відповідачу надано кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором. При цьому, відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для пога-шення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, внаслідок чого позивач просить суд стягнути із [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 27.12.2012 року у розмірі 41 128,72 грн. станом на 26.11.2023, яка складається з на-ступного: 13 001,59 грн. заборгованість за кредитом; 23 462,79 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4 664,34 грн. штраф відповідно до п.2.2 Гене-ральної угоди. Також, позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28.02.2024 року позовні вимоги було задоволено повністю. Разом з тим, ухвалою суду від 01.10. 2024 року вказане рішення скасовано, справу призначено до розгляду за правилами за-гального позовного провадження. Відповідно до заяви від представника позивача, яка надійшла через систему «Електронний суд» 11.11.2024 року, позивач просив суд зменшити розмір позовних вимог до 27188,06 грн. Представником відповідача, адвокатом Мар`яном І.С., було направлено на адресу суду відзив на позовну заяву, згідно якого останній просить в задоволенні позовних ви-мог відмовити повністю. Свою позицію аргументує тим, що позивачем при зверненні до суду було пропущено строк позовної давності, адже остаточною датою погашення заборгованості по Генеральній угоді №б/н про реструктуризацію заборгованості від 27.12.2012 року було встановлено 31.12.2017 року. В судовому засіданні представник позивача, Зюлковська Л.В., підтримала уточне-ні позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились. Представник відпо-відача, адвокат Мар`ян І.С., направив клопотання, згідно якого просив провести роз- гляд справи без його та відповідача участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в пов-ному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.12.2012 року позичальник [PERSON] отримала від-повідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та при-єднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, кредит в розмірі 13 467, 37 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою від-сотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборговано-сті (а.с.20). Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 26.11.2023 року, за відповідачем утворилася заборгованість у розмірі 41 128,72 грн., з яких: 13 001,59 грн. заборгова-ність за кредитом; 23 462,79 грн.- заборгованість за відсотками, 4 664,34 грн.- штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди (а.с.7-10). При цьому, суд приймає до уваги зменшення розміру позовних вимог за клопо-танням представника позивача. Статтею 207 Цивільного Кодексу України визначено, що правочин вважається та-ким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кіль-кох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторо-нами). Відповідно до положень статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сто-рін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного за-конодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами до-говору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є не-обхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1054 п.1 Цивільного Кодексу України визначено, що за кредитним дого-вором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати гро-шові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. \~ Згідно із п.1.ст.1048 Цивільного Кодексу України, \~розмір і порядок одержання \~процентів встановлюється договором. \~ З положень кредитних договорів та ст.ст. 1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимоги цивільного законодавства щодо пред-мету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми. \~ У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належ-ним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивіль-ного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділово-го обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Судом встановлено, що АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання перед позичальни-ком виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти, однак позичальник взяті на себе за кредитним договором зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до утворення заборгованості. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збит-ків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання)(ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язан-ня в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначе-ний вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1\~ст.530 ЦК України). Щодо клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності, суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інте-ресу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). При цьому відповідно до частин 1, 5 статті 261 ЦК України перебіг позовної дав-ності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була до-відатись про це порушення) чинники. Виходячи зі змісту статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єк-тами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу). При цьому як у випадку пред`явлення позову особою, право якої порушено, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою відлік позовної давності обчислюється з того моменту, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення її права або про особу, яка його порушила. Позовна давність починає обчислюватися з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, у таких випад-ках: 1) прокурор, який звертається до суду у разі порушення або загрози порушення ін-тересів держави, довідався чи мав об`єктивну можливість довідатися (під час кримі-нального провадження, прокурорської перевірки тощо) про порушення або загрозу по-рушення таких інтересів чи про особу, яка їх порушила або може порушити, раніше, ніж орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних право-відносинах; 2) прокурор звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави за відсутності відповідного органу державної влади, органу міс-цевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту таких інтересів. Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постановах від 30.05.2018 у справі № 359/2012/15-ц, від 31.10.2018 у праві № 362/44/17, від 31.10.2018 у справі № 372/1988/15-ц та від 13.02. 2019 у справі № 367/2525/15-ц. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавіру-сом SARS-CoV-2", з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин. Законом України від 30.03.2020 №540-ІХ "Про внесення змін до деяких законо-давчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та еконо-мічна: гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби COVID-19 розділ "При-кінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пун-ктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів Ук-раїни: метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19), строки, ви-значені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину". Зазначений Закон України від 30.03.2020 №540-ІХ набрав чинності 02.04.2020. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 "Про від-міну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання по-ширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричини ко-ронавірусом SARS-CoV-2" відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенні, території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеку" і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Консти-туції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дію якого неодноразово про-довжено. За приписами пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, за-твердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про вве-дення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану Таким чином, приймаючи до уваги, що остаточною датою погашення заборгова-ності по Генеральній угоді №б/н про реструктуризацію заборгованості від 27.12.2012 року було встановлено 31.12.2017 року, суд приходить до висновку, що сплив строку позовної давності мав відбутись після 31.12.2020 року. Разом з тим, враховуючи вище-вказані приписи закону щодо зупинення строку позовної давності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин строку положень ст. 256, 261 ЦК України щодо позовної давності. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки ар-гументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає прин-цип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших орга-нів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рі-шення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен ар-гумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказу-вання в межах спірних правовідносин. Таким чином, суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному роз-гляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved