Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади м.Прилуки в особі Прилуцької міської ради Чернігівської області, в якому просила встановити факт, що вона та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , з 09.06.2015 по [INFO] проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка без шлюбу, а також просила визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що [INFO] помер її цивільний чоловік [PERSON] , [INFO] , з яким вона проживала з 09.06.2015 до по [INFO] , тобто по день його смерті, як чоловік та жінка однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Позивачка зазначила, що з [PERSON] вона була знайома ще з дитинства, оскільки вони разом навчались в одній СОШ №10 в м.Прилуки Чернігівської області. 14.10.1993 позивачка одружилась з [PERSON] , а 03.02.1998 шлюб між ними було розірвано. Після цього [PERSON] ні з ким не була одружена та не перебувала у зареєстрованому шлюбі. [PERSON] також був одружений і також був розлучений в червні 2015 року. Тривалий час він проживав в Республіці Білорусь, має двох дорослих дітей, які на даний час залишились там проживати і не претендують на спадкування після смерті свого батька. Після розлучення в червні 2015 року [PERSON] повернувся до м.Прилуки Чернігівської області до своїх батьків, які проживали за адресою: [ADDRESS] . Так, з кінця червня 2015 року [PERSON] та [PERSON] почали разом проживати у квартирі за адресою: [ADDRESS] , та 07.09.2015 вони зібрали спільних друзів і відсвяткували так би мовити весілля, при цьому юридично шлюб не реєстрували, проте з того часу вони вже повноцінно проживали, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Пізніше вони переїхали до квартири батьків [PERSON] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , де проживали разом до дня смерті [PERSON] , тобто [INFO] . Відносинам, які склались між [PERSON] та [PERSON] , притаманні всі ознаки сім`ї. Вони постійно спільно проживали, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Грошові кошти, які вони отримували як дохід, являлися спільним сімейним бюджетом. За спільні кошти вони придбавали харчі, майно, речі домашнього вжитку, сплачували комунальні послуги, відпочивали. Значну суму коштів витрачали на лікування чоловіка, а також витрачали на інші потреби сім`ї. У зв`язку з погіршенням стану здоров`я [PERSON] він звернувся до Національного інституту серцево-судинної хірургії імені Амосова в м.Київ, де йому була запланована операція, до якої він не дожив один день і помер в лікарні. Позивачка похоронила свого чоловіка [PERSON] в м.Прилуки на Сорочинському кладовищі, а всі витрати на поховання понесла особисто вона, інших близьких осіб та рідних на похороні не було, так як повнолітні діти [PERSON] проживають за межами України: донька - в Республіці Білорусь, а син - в США. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Так, 23.07.2024 позивачка звернулась до Першої прилуцької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її цивільного чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , на що вона отримала відмову, скільки було відсутнє судове рішення про встановлення факту її проживання разом з нині покійним [PERSON] як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, у зв`язку з чим [PERSON] було рекомендовано звернутися до суду. Проте, після звернення [PERSON] до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області з заявою про встановлення факту її проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки з [PERSON] без реєстрації шлюбу, їй ухвалою від 07.08.2024 було відмовлено у відкритті провадження у справі та роз`яснено право на звернення до суду з позовною заявою в загальному порядку. Оскільки нині в позасудовому порядку неможливо встановити факт постійного проживання [PERSON] однією сім`єю разом зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , та неможливо визнати право власності на спадкове майно, то нині позивачка змушена була звертатися до суду з даним позовом. У судовому засідання позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, при цьому [PERSON] логічно та послідовно розповіла про всі обставини та дрібниці спільного життя з [PERSON] , зокрема, зазначивши про те, що вони збиралися юридично оформити свої відносини, але не встигли через хворобу та неочікувану смерть [PERSON] . Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які є близькими друзями позивачки, також підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] проживали дружною сім`єю, саме як дружина та чоловік. Представниця відповідача в судове засідання не з`явилася, проте завчасно подала заяву до суду, в якій просила провести розгляд справи без участі представника Прилуцької міської ради та не заперечувала щодо позовних вимог (а.п.51). Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] (а.п.9). Відповідно до копії довідки виданої Національним інститутом серцево-судинної хірургії імені Амосова в м.Київ, [PERSON] помер [INFO] , у віці 63 років, причина смерті гострий інфаркт нижньої спинки серця (а.п.10). Згідно з копією довідки №3141 від 10.12.2019 виданої КП «Прилуцьке МБТІ» Чернігівської обласної ради, станом на 31.12.2012 право власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане ВАТ «Будівельник» від 12.04.1995 (а.п.19), що також підтверджується копією технічного паспорту на дану квартиру, виданого 1995 року (а.п.20-21). З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 26.05.2023 приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Ігнатовою Л.Л. та зареєстрованого в реєстрі за №1458, [PERSON] , успадкував після смерті матері [PERSON] , 1935 року народження, частину квартири з усіма комунальними вигодами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.п.15, 17), що також підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав №333680997 від 26.05.2023 (а.п.16). Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 03.10.2015 приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Ігнатовою Л.Л. та зареєстрованого в реєстрі за №3317, [PERSON] , успадкував після смерті батька [PERSON] , 1935 року народження, частину квартири з усіма комунальними вигодами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.п.35), що також підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №45038874 від 03.10.2015 (а.п.18). Як вбачається з копії звіту про незалежну оцінку майна, а саме: квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , такий був здійснений 09.09.2024 суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] на замовлення власника [PERSON] , де ринкова вартість квартири становить 433441,00 грн (а.п.27-38). Відповідно до копії листа №514/02-14 від 23.07.2024 державного нотаріуса першої Прилуцької державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Домашенко Л.А., [PERSON] дійсно зверталася до нотаріальної контори щодо оформлення права на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , проте їй було відмовлено в такому, оскільки юридичний факт проживання однією сім`ю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини за рішенням суду не був встановлений, у зв`язку з чим їй рекомендовано звернутися до суду (а.п.14), що також підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №77109765 від 28.05.2024 (а.п.13). З копії ухвали Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07.08.2024 вбачається, що [PERSON] зверталася до суду з заявою про встановлення факту її проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки з [PERSON] без реєстрації шлюбу, проте їй було відмовлено у відкриття провадження у справі, та роз`яснено право на звернення до суду з позовною заявою в загальному порядку, оскільки з поданої заяви спір про право, розгляд якого передбачений в порядку позовного провадження (а.п.25). Відповідно до листа №682/01-16 від 09.10.2024 державного нотаріуса першої Прилуцької державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Домашенко Л.А., після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , була заведена спадкова справа №114/2024 від 28.05.2024, із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] , 1962 року народження, інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.п.23), що також підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №78644528 від 08.10.2024 (а.п.50). З наданих позивачкою світлин, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] дійсно перебували в близьких стосунках, як чоловік та жінка, які постійно подорожували та відпочивали разом, відвідували сімейні свята, родичів, друзів, тощо (а.п.22-24). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», п.2 передбачає, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа, звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Нормами ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належним є доказ, який містить інформацію щодо предмета доказування, а предметом доказування нормами ч.2 ст.77 ЦПК визначено, що це є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Нормами ст.78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом, мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування та згідно ст.79 ЦПК України визначено, що достовірним є доказ, на підставі якого можна встановити дійсні обставини справи. Доказ вважається достатнім, якщо у своїй сукупності дає змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмету доказування. У ст.315 ЦПК України міститься перелік фактів, які встановлюються судом. Вказаний перелік фактів не є вичерпним. Так, згідно з ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності з п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2012 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали за спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців), судам необхідно врахувати правила частини другої ст.3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитись на моменті відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим з Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, і тощо. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Пунктом 2 статті 16 ЦК України передбачено, що визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Згідно зі ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного поріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її. У частині п`ятій даної статті зазначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1296 ЦК України - спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, та має звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України може бути визнання права. Аналіз та співставлення всіх наданих позивачкою документів та особистих пояснень, які суд визнає як належні та допустимі, дають обґрунтовані підстави для визнання факту постійного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , з 09.06.2015 по [INFO] однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, по день його смерті за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, з огляду на все викладене вище, оцінюючи в сукупності добуті в судовому засіданні докази, враховуючи зміст детальних пояснень позивачки та покази свідків, які повною мірою узгоджуються між собою, враховуючи відсутність будь-якого спору про спадщину, суд знаходить достовірно встановленим, що [PERSON] , як спадкоємець за законом після смерті чоловіка - [PERSON] , має право на успадкування всіх прав і обов`язків, що належали покійному на день його смерті, в тому числі, на визнання права власності в порядку спадкування за законом на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим даний позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та ст.3 СК України, ст.16, 328, 392, 1216-1218, 1258, 1264, 1268, 1296 ЦК України,

Outcome: approved