Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~26 серпня 2024 року, представник позивача [PERSON] , звернулась до суду в інтересах [PERSON] з позовом, в якому просила визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою : [ADDRESS] в порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON] . Позов мотивований тим, що житловий будинок був колгоспним двором, головою якого був [PERSON] , членом колгоспного двору була його дружина [PERSON] .. [INFO] померла [PERSON] . Разом з нею на день смерті проживав її чоловік [PERSON] .. 14.03.1996 року [PERSON] склав заповіт, якими все своє майно заповів позивачу [PERSON] .. [INFO] помер [PERSON] . Позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого, проте, отримати свідоцтво про право на спадщину з заповітом не має можливості, оскільки право власності на спадковий житловий будинок не зареєстровано, правовстановлюючі документи на нерухоме спадкове майно відсутні. В судове засідання позивач та її представник не з"явились, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності, зазначивши про підтримання позовних вимог. \~ \~ \~ \~Відповідач Михайло-Коцюбинська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області не забезпечили явку в судове засідання свого представника, подали заяву про розгляд справи без його участі. Відзиву на позов не надали. Третя особа Чернігівська районна державна нотаріальна контора, не забезпечили явку в судове засідання свого представника, подали заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку. Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] був колгоспним двором, головою якого був [PERSON] , членом колгоспного двору була [PERSON] , які станом на 15 квітня 1991 року проживали в будинку (а.с.19). Відповідно до Постанови РМ УРСР від 11 березня 1985 року № 105 « Про порядок державного обліку житлового фонду» і відповідно до чинного на той час порядку обліку господарств колгоспних дворів, все майно колгоспного двору обліковувалося за головою колгоспного двору. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року " Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" з наступними змінами, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору. За нормами ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, які діяли до ведення в дію Закону України Про власність, кожен з членів колгоспного двору мали рівне право на майно колгоспного двору. Тобто, після введення в дію Закону України Про власність 15.04.1991 року у всіх членів колгоспного двору виникло право власності на все його майно в рівних частинах, в тому числі і на будинок з господарськими спорудами, які відносилися до цього колгоспного двору, які не втратили право на витребування частки. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] мали рівну частку житлового будинку з господарськими спорудами, а саме по 1/2 частині. Як слідує з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.04.2023, відповідно до довідки КП «Чернігівське районне бюро технічної інвентаризації» Чернігівської районної ради Чернігівської області від 18.08.2020 № 484, право власності на нерухоме майно, що знаходиться по [ADDRESS] в Чернігівському РБТІ станом не зареєстровано. (а.с. 21) Як вбачається з копії свідоцтва про смерть (а.с.14), [PERSON] померла [INFO] , про що 10 травня 1995 року Пакульською сільською радою народних депутатів зроблено актовий запис № 14. Згідно довідки Пакульського старостиньського округу Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області № 1102 від 28.12.2021, [PERSON] на день смерті [INFO] була зареєстрована та постійно проживала в [ADDRESS] , разом з нею проживав та був зареєстрований її чоловік [PERSON] (а.с.18). Таким чином, спадщину після померлої [PERSON] прийняв [PERSON] .. [INFO] помер [PERSON] , про що 14.10.2000 виконкомом Пакульської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області складено актовий запис № 26 (а.с.15). За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Пакульської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області 14.03.1996 року, який на день смерті спадкодавця не змінювався та не скасовувався, яким все своє майно заповідав [PERSON] (а.с.16). Спадкоємець [PERSON] є дочкою померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.11,12) та у встановлений законом строк прийняла спадщину, звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців за законом та за заповітом немає. Постановою державного нотаріуса Чернігівської районної державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в тому числі і на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою : [ADDRESS] , оскільки не було надано документу, що посвідчує право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (а.с.21). Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна. Враховуючи встановлені обставини справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність судового захисту права на спадкування [PERSON] шляхом задоволення її позову в повному обсязі.

Outcome: approved