Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

23 жовтня 2024 року представник позивача звернулася до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача - [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) аліменти на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на утримання повнолітньої доньки - [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), яка продовжує навчання, в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) [PERSON] щомісячно, починаючи стягнення з дати пред`явлення заяви до суду та до досягнення дитиною 23 років або в разі припинення навчання; стягнути з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на користь держави судовий збір та витрати на правничу допомогу адвокатки Мандриченко Жанни Василівни, що складає - 7000 гривень. В обґрунтування свого позову посилається на те, що донька [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , після здобуття повної загальної середньої освіти в Одеському економічному ліцеї Одеської міської ради, в травні 2024 році, продовжила навчання та вступила до Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури на 1 курс на денну форму здобуття освіти за освітньою програмою «Графіка вільна, оформлення та ілюстрація книги» за спеціальністю 023 «Образотворче мистецтво, декоративне мистецтво, реставрація» для здобуття ступеня вищої освіти «Бакалавр», освітня програма акредитована до 01.07.2028 року. Відповідно до Договору про навчання у закладі вищої освіти №206/24 від 12.08.2024 року, фінансування навчання здійснюється за кошти фізичних осіб. Позивач зазначає, що оскільки [PERSON] навчається на денній формі навчання за кошти фізичних осіб, стипендію не отримує, з огляду на навчальний процес позбавлена можливості працювати, - остання потребує матеріального утримання. Протягом вказаного періоду та станом на зараз, [PERSON] утримує мати - [PERSON] , яка повністю забезпечує витрати доньки пов`язані з навчанням, харчуванням, придбанням одягу, підручників, канцтоварів, оплатою проїзду та всіх інших додаткових витрат для забезпечення її життєдіяльності й навчального процесу. Зокрема, вартість навчання за 2024/2025 навчальний рік складає 21250 грн., яка була сплачена [PERSON] у вересні 2024 року. Просить суд врахувати те, що у відповідача наявна можливість утримувати доньку, що підтверджується наданими ним відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 2023 рік в рамках цивільної справи №509/356/24 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про поділ майна; наявністю нерухомого та цінного рухомого майна. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою судді від 24 жовтня 2024 року провадження у справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження на призначено судове засідання на 02.12.2024 року на 12.00 год. 28.10.2024 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи, з якими він ознайомився 11.11.2024 року, про що свідчить його розписка. 28.10.2024 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про надання доступу до електронної справи в підсистемі «Електронний суд». 26.11.2024 року засобами поштового зв`язку від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву та Відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов визнав частково та просив стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) [PERSON] щомісячно, починаючи стягнення з дати пред`явлення заяви до суду та до досягнення дитиною 23 років. В задоволенні вимог про стягнення з [PERSON] на користь держави судового збору та витрат на правничу допомогу просив відмовити. 27.11.2024 року на електронну пошту суду, від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про приєднання до матеріалів справи доказів надсилання відзиву. У зв`язку з неявкою у судове засідання, призначене на 02.12.2024 року на 12.00 год. позивача та її представника, судове засідання було відкладено на 12.12.2024 року на 13 год. 45 хв. 11.12.2024 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача та його представника. 11.12.2024 року через систему «Електронний суд» (зареєстровано 12.12.2024 року) від представника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшло клопотання про поновлення процесуального строку на подання доказів та доручення їх до матеріалів справи. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні, призначеному на 12.12.2024 року, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач по справі - [PERSON] у судове засідання, не з`явився, представник відповідача [PERSON] - [PERSON] звертався до суду з заявою про розгляд справи без участі відповідача та його представника. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Правовідносини між сторонам виникли з сімейних відносин та врегульовані положеннями Сімейного Кодексу України. У судовому засіданні встановлено, що 10 січня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було повторно укладено шлюб, реєстрація якого здійснена Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №12. 10 жовтня 2023 року Рішення Київського районного суду м. Одеси у справі №947/25087/23, за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [INFO] народилася [PERSON] , (актовий запис про народження №938, складений Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси від 11 липня 2006 року). Батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] . 14 вересня 2023 року по справі №947/26539/23 Київським районним суду міста Одеси видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати пред`явлення заяви до суду - з 22.08.2023 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Відповідно до Договору про навчання у закладі вищої освіти №206/24 від 12.08.2024 року, [PERSON] зарахована на перший курс Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури на денну форму здобуття освіти за освітньою програмою «Графіка вільна, оформлення та ілюстрація книги» за спеціальністю 023 «Образотворче мистецтво, декоративне мистецтво, реставрація» для здобуття ступеня вищої освіти «Бакалавр», освітня програма акредитована до 01.07.2028 року. Фінансування навчання здійснюється за кошти фізичних осіб. Вартість навчання за 2024/2025 навчальний рік складає 21250 грн., яка була сплачена [PERSON] 03 вересня 2024 року. До матеріалів справи представником позивача надані також наступні докази, а саме: Додаток до Договору №206/24 про навчання у закладі вищої освіти від 12.08.2024 року - Договір №92/202 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 12.08.2024 року, укладений між Національною академією образотворчого мистецтва і архітектури, державної форми власності в особі ректора Цугора Олександра Петровича, який діє на підставі Статуту з однієї сторони, та [PERSON] з іншої сторони; квитанції (чеки), які підтверджують розмір витрат що пов`язані з навчанням на повнолітню дитину, яка продовжує навчання й обґрунтовують розмір аліментів; Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу/нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з 1 кварталу 2024 року по 4 квартал 2024 рік, що підтверджують відсутність доходів у [PERSON] ; Свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER] дата видачі від 24.02.1997 р. (повторно), що підтверджує дані про її батька та матір; Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00023718109 від 20.08.2019 р., що підтверджує дошлюбне прізвище позивачки; медичні довідки: консультаційний висновок лікаря кардіолога від 24.05.2024 року; карта ехокардіографічного обстеження від 22.05.2024 р.; виписка з медичної карти стаціонарного хворого №4281, що підтверджує поточне матеріальне становище позивачки. Згідно з вимогами ст. 199 СК України, якщо повнолітні донька чи син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дітей з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі №6-1296цс15. Як роз`яснено у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але не меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. (ч.2 ст.200 Сімейного кодексу України) Визначаючи розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, та враховує наступні обставини, повнолітня дитина дійсно навчається у навчальному закладі на денній формі навчання, не працює, відповідно до вимог сімейного законодавства повнолітня дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку батьків. Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Згідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням часткового визнання відповідачем позову, Суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дочки у розмірі частини від усіх видів доходу (заробітку), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Щодо вимог позивача про відшкодування судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору, кожна сторона подає до суду попередній орієнтований розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі доказі: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо; 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інші витрати, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 визначили докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «...На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволені вимог про відшкодування витрат». Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умов повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги. Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає, як суду, так і інший стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розмірі та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом в Постанові від 06.03.2019 р. у справі №922/1163/18. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, Постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у Постанові від 09.06.2020 р. у справі №466/9758/16-ц, у Постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18. Як вбачається із матеріалів справі, позивач та її представник не надала до суду детальний опис робіт або відповідні докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, тому що у задоволенні вимоги про стягнення витрат на професійну правову допомогу слід відмовити. Враховуючи, що позивач, відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 гривень.

Outcome: partial