Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» (далі - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території (квартплати) з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що з 01.05.2015 по теперішній час надає послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в буд. [ADDRESS] . Власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , [INFO] . Оскільки [PERSON] є малолітньою особою, стягнення заборгованість за вищезазначеною квартирою за період з 04.10.2019 по сьогоднішній день слід проводити з його матері [PERSON] . В період з 31.10.2017 по 04.10.2019 власником квартири [ADDRESS] був [PERSON] . У зв`язку з тим, що відповідачі знехтували обов`язком щодо укладення письмового договору з позивачем, то відповідно до ст. 633 ЦК України діє публічний Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачами своїх зобов`язань за період з 01.01.2018 по 30.09.2019 у [PERSON] утворилася заборгованість перед позивачем в розмірі 14235,93 грн., яка складається з основного боргу в сумі 12695,43 грн., нараховані на суму заборгованості інфляційні втрати у розмірі 1071,19 грн. та 3% річних в сумі 469,31 грн., у [PERSON] за період з 01.10.2019 по 01.08.2024, утворилася заборгованість перед позивачем в розмірі 57909,18 грн., яка складається з основного боргу в сумі 39034,33 грн., нараховані на суму заборгованості інфляційні втрати у розмірі 14173,90 грн. та 3% річних в сумі 4700,95 грн. Просив: стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за надані послуги за період з 01.01.2018 по 30.09.2019 в розмірі 57909,18 грн., яка складається з основного боргу в сумі 39034,33 грн., нараховані на суму заборгованості інфляційні втрати у розмірі 14173,90 грн. та 3% річних в сумі 4700,95 грн.; стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за період з 01.10.2019 по 01.08.2024 в розмірі 57909,18 грн., яка складається з основного боргу в сумі 39034,33 грн., нараховані на суму заборгованості інфляційні втрати у розмірі 14173,90 грн. та 3% річних в сумі 4700,95 грн.; вирішити питання розподілу судових витрат. 16.09.2024 постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] своїм правом на подачу відзиву не скористалася. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися на адресу суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». 02.10.2024 представником відповідача [PERSON] - адвокатом Ландишевою Світланою Миколаївною подано клопотання про перехід до розгляду цивільної справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, яке суд залишає без задоволення, оскільки характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з викликом сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. 01.10.2024 представником відповідача [PERSON] - адвокатом Ландишевою С.М. подано до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти позовних вимог. Зазначила, що позивач не надав доказів, що [PERSON] був власником квартири [ADDRESS] у період з 31.10.2017 по 04.10.2019, про те, що [PERSON] є малолітньою дитиною, що [PERSON] є його матір`ю чи власником зазначеної квартири. Позивач не надав доказів наявності укладеного договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, не надав доказів того, що він є управителем будинку [ADDRESS] , який обраний органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах, а також доказів визначення плати за послугу з утримання цього будинку на рівні ціни, визначеної в конкурсній пропозиції чи за домовленістю сторін Відповідач не може фактично отримувати послуги, про які вказує позивач, оскільки 13.03.2022 він виїхав за межі України та з 24.05.2022 проживає в Литві та до України не повертався. [PERSON] є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС у 1987 році (категорія 1) та має пільги у вигляді 50-процентної знижки плати за користування житлом (квартирної плати, плати за управління багатоквартирними будинками), тому всі щомісячні суми, що вказав позивач у розрахунку заборгованості за послугу з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, складеного станом на 01.08.2024, повинні бути зменшені на 50 відсотків. Позивач неправомірно нарахував штрафні санкції у вигляді індексу інфляції та трьох відсотків річних за період з 17.03.2020 по 30.12.2023. 09.10.2024 позивачем до суду подана відповідь на відзив, в якій просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Зазначає, що відповідно до РНОКПП [PERSON] виявлено, що останній народився [INFO] , тобто на момент подання позовної заяви йому виповнилося повних 11 років. За інформацією комунального концерну «Центр комунального сервісу» відповідач та малолітній [PERSON] зареєстровані у вищезазначеній квартирі та продовжують споживати послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. [PERSON] не звертався до позивача з заявою для оформлення знижки на послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а тому нарахування за період з 01.01.2018 по 30.09.2018 проводилися у повному обсязі. Разом з відповіддю на відзив позивачем подані докази на підтвердження своїх доводів, які відповідно до ч.2 ст. 83, ч.2 ст. 126 ЦПК України залишаються судом без розгляду, оскільки подані з порушенням встановленого процесуальним законом строку, також позивач не обґрунтував неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від нього, та не звертався до суду з клопотанням про поновлення пропущеного строку. 18.11.2024 представником відповідача [PERSON] - адвокатом Ландишевою С.М. подані заперечення на відповідь на відзив, доводи в яких зводяться до тих, що зазначені у відзиві на позовну заяву. У позові позивач просив витребувати з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] та копію договору дарування цієї квартири від 04.10.2019 у приватного нотаріуса Ткаченко В.Л, Суд відмовляє в задовленні цього клопотання, оскільки позивач не надав суду відомостей щодо неможливості самостійно надати відомості про реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] та докази вжиття таких заходів для отримання цього доказу самостійно. Потреби у витребуванні копії договору дарування цієї квартири від 04.10.2019 у приватного нотаріуса Ткаченко В.Л. немає, оскільки до позову додані відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про реєстрацію права власності на цю квартиру за [PERSON] . Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. [PERSON] з 17.11.2017 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році серії [NUMBER] [PERSON] є особою з інвалідністю другої групи. Дата видачі посвідчення 30.10.2019. [PERSON] з 17.11.2017 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №389542567 від 03.08.2024 право власності на квартиру [ADDRESS] , на підставі договору дарування квартири від 04.10.2019, зареєстроване за [PERSON] . Відомості про те, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , відсутні. Згідно з рішенням Голосіївської районної в місті Києві ради від 19.10.2010 №41/10 майно територіальної громади вказана рада зі свого балансу передала на баланс КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Голосіївського району», в тому числі будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з рішенням Київської міської ради від 09.10.2014 №270/270 КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Голосіївського району» перейменовано в КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва». Будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , з 01.05.2015 знаходиться на утриманні та обслуговуванні КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», який надавав житлово-комунальні послуги, зокрема, послуги з утримання будинку та прибудинкової території. На виконання взятих на себе зобов`язань щодо надання житлово-комунальних послуг щодо утримання будинку та прибудинкової території, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» були укладені відповідні договори з виробниками житлово-комунальних послуг (вивіз сміття, вивіз листя та снігу, електропостачання, обслуговування ліфтів тощо), які після набуття підприємством надаються споживачам. Вартість житлово-комунальних послуг підтверджується рішенням Київської міської ради від 09.10.2014 №270/270, а факт їх надання - інформацією щодо фактичних та нормативних витрат на послуги з утримання будинку та прибудинкової території, розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.04.2015 №442 щодо встановлення тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06.06.2017 №668, копіями договорів з виробниками житлово-комунальних послуг. Відповідно до розрахунку заборгованості за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.08.2024 заборгованість за спожиті комунальні послуги за період з 01.01.2018 по липень 2024 року складає 51729,76 грн., нараховані 3% річних за період з 01.01.2018 по липень 2024 року в розмірі 5170,26 грн., інфляційні втрати в розмірі 15245,10 грн. За цей період надані послуги оплачувались не в повному обсязі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до Порядку надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 373 (зі змінами) (далі Порядок № 373), пільги нараховує структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад на підставі даних Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право пільги. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно з п. 10 ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонту технічного перепланування спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно його частки співвласника. У постанові Верховного суду від 18.05.2020 у справі №176/456/17 та у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15 зазначено правовий висновок про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно з положеннями статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). За змістом ч. 3 ст.12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). В ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Суд відзначає, що співвласники квартири у багатоквартирному будинку повинні усвідомлювати, що набуття права власності на квартиру покладає на них обов`язок утримувати своє майно та оплачувати відповідну отриману послугу. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Проте [PERSON] до участі в справі як співвідповідач не залучався, хоча він має цивільну процесуальну правоздатність, а представляти його інтереси в суді відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України можуть батьки, як законні представники. [PERSON] та [PERSON] з 17.11.2017 зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути на його користь заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території (квартплати) з [PERSON] , як попереднього власника квартири у період з 31.10.2017 по 04.10.2019, а також з [PERSON] , як матері малолітнього [PERSON] . Суд зауважує, що відсутні докази того, що відповідач [PERSON] в період з 01.01.2018 по 30.09.2019 був власником квартири за адресою: [ADDRESS] . За відсутності зазначених відомостей, враховуючи підстави позову, діючи відповідно до приписів ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд не вбачає існування законних підстав для стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за надані послуги за період з 01.01.2018 по 30.09.2019 в розмірі 39034,33 грн., що має наслідком відмову у їх задоволенні. Також суд відмовляє у задоволенні вимог про стягнення з [PERSON] заборгованості за період з 01.10.2019 по 01.08.2024 в розмірі 39034,33 грн., виходячи з такого. Судом встановлено і підтверджено належними доказами, що [PERSON] , [INFO] , з 04.10.2019 є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, саме власник квартири повинен нести обов`язки щодо її утримання та відповідати за цими зобов`язаннями, суд повторно зауважує, що [PERSON] , [INFO] , в особі своїх законних представників, якими є його батьки, до участі в справі не залучався, жодних вимог до нього не заявлялось. Враховуючи наведене суд вважає, що [PERSON] є неналежним відповідачем у цій справі, оскільки не є власником спірної квартири, а тому не має матеріально-правового зв`язку з цим нерухомим майном та не відповідає по зобовязанням щодо його утримання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Враховуючи наведене. суд відмовляє в задовленні вимог про стягнення заборгованості за надані послуги з [PERSON] . Щодо вимог про стягнення з відповідачів 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на суму заборгованості, суд відзначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). Суд вважає, що вимога про стягнення 3% річних та інфляційних втрат є похідною від вимоги про стягнення боргу з утримання будинку та прибудинкової території. Оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість первісної позовної вимоги, то похідна вимога також не підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed