Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що у період з 13.06.2013 до 12.02.2016 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказала, що після розірвання шлюбу між сторонами дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.02.2016 у справі № 607/19706/15-ц шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 650 грн щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.12.2015 і до досягнення дитиною повноліття. Також рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.04.2018 у справі № 607/7752/17 змінено розмір аліментів, які стягуються зі [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми у розмірі 650 грн на тверду грошову суму у розмірі 1100 грн, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Позивач вказала, що з часу присудження та зміни розміру аліментів змінився вік дитини та збільшились її потреби, що зумовило додаткові витрати на утримання дитини, зокрема на навчання, харчування, розвиток тощо. Також позивач зазначила, що матеріальний стан відповідача значно покращився, відповідач має постійне місце роботи та отримує дохід. Крім цього, з 2024 року відповідачу на праві власності належить нежитлове приміщення. За таких підстав відповідно до ст. 181 СК України позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми у розмірі 1100 грн щомісячно на 1/4 частку від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. 04.11.2024 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначене судове засідання на 27.11.2024 та наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. 27.11.2024 судове засідання відкладене на 09.12.2024. У судовому засіданні 09.12.2024 представник позивача адвокат Александров В.В. позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю. У судовому засіданні 09.12.2024 представник відповідача адвокат Яненко О.Ю. позов визнав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та не заперечував проти задоволення позову. У судове засідання 09.12.2024 сторони не з`явилися, однак приймають участь у судовому процесі через своїх представників. Частини 1, 4 ст. 206 ЦПК України визначають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, ураховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Суд установив, що з 12.02.2016 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.02.2016 у справі № 607/19706/15-ц (а.с. 17). У даному шлюбі народилась дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 14). На підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.02.2016 у справі № 607/19706/15-ц зі [PERSON] на користь [PERSON] стягувались аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 650 грн щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.12.2015 і до досягнення дитиною повноліття (а.с 17). Згідно зі свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , 14.06.2016 змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 12). Також 28.04.2017 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON] . Указане вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 13) та підтверджує факт зміни прізвища позивача. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.04.2018 у справі № 607/7752/17 змінено розмір аліментів, які стягуються зі [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.02.2016, з твердої грошової суми у розмірі 650 грн на тверду грошову суму у розмірі 1100 грн, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно (а.с. 18-19). Відповідно до витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 6110-521859-2017 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Як вбачається з довідки ПП «Люкс 3» № 612 від 04.10.2024, [PERSON] , [INFO] , також зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так само і положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Правовідносини щодо утримання батьками дитини регулюються главою 15 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов`язок є рівним для обох батьків і покладається на них, не зважаючи на те, з ким із батьків проживає дитина (ст. 180 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частина 1\~ст. 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, враховуючи зміст\~ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним і може бути змінений за рішенням суду за наявності підстав, визначених вказаною нормою. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених\~статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. При цьому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки\~ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (зокрема, ст.\~182,\~183 СК України). З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок неодноразово наводив Верховний Суд у своїх постановах, зокрема, від 22.05.2019 у справі № 444/2619/16-ц; від 18.09.2019 у справі №127/12177/17-ц. Щодо підстав для зміни розміру аліментів суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні. Частина 2 ст. 182 СК України\~визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі\~ ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік»\~прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2024 становить 3196 грн. Так, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1100 грн щомісячно були визначені судом у 2018 році, коли дитині сторін було 4 роки. Наразі дитина підросла та для свого інтелектуального та соціального розвитку, а також для забезпечення належних умов проживання та навчання потребує більших витрат, ніж на момент постановлення судового рішення від 19.04.2018. Також суд ураховує, що виходячи з ринкових цін на товари та послуги, яких щоденно потребує дитина сторін, рівень інфляції в країні, розмір раніше визначених на утримання дитини [PERSON] аліментів є недостатнім для забезпечення дитині належного життєвого рівня. З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків № 1900-2024-0001178 від 11.11.2024 (а.с. 50-52) вбачається, що [PERSON] працевлаштований у КП «Міськавтотранс» та отримує дохід. Також з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 09.06.2023 за [PERSON] на праві власності зареєстроване нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 23). Відтак, зважаючи на зміну з часу ухвалення судового рішення від 19.04.2018 мінімально необхідного рівня матеріального забезпечення дитини відповідного віку, на збільшення витрат на утримання дитини, що впливає на майновий стан позивача, а також на визнання відповідачем позову, суд вважає, що достатніми та фінансово можливими для відповідача для забезпечення належного рівня життя дитини будуть аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~142\~ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Приймаючи до уваги, що згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про зміну способу стягнення аліментів, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 605,60 грн, а інші 50 відсотків судового збору у сумі 605,60 грн необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved