Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить зобов`язати відповідача скасувати арешт, накладений на квартиру [ADDRESS] за рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 12.03.2018 року по справі № 766/3833/18. Позов мотивований наступним. Позивач разом з [PERSON] 15.11.2004 року придбала квартиру [ADDRESS] , про що було видано свідоцтво про право власності на зазначену квартиру. 09.09.2013 року [PERSON] частку даного нерухомого майна подарував позивачці, про що укладено договір дарування, який зареєстрований за № 2826. 12.03.2018 року до Херсонського міського суду Херсонської області звернулась [PERSON] про стягнення боргу з [PERSON] 12.03.2018 року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області задоволено заяву про забезпечення позову та накладено арешт на частину квартири [ADDRESS] . 17.04.2018 року відповідач арештував дане майно. 03.09.2018 року у справі № 766/3833/18 прийнято заочне рішення про стягнення суми боргу. Арештоване майно належить позиваці, а не боржнику. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.01.2022 року залишено позов без руху та надано строк на усунення недоліків. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 31.01.2022 року відкрито загальне провадження по справі та призначено підготовче засідання. Після відновлення процесуальної діяльності Херсонського міського суду Херсонської області з 12.06.2023 року та підтвердження наявності справи, розгляд продовжено. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.06.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, з підстав викладених в позові. Позовні вимоги просили задовольнити. На запитання суду щодо визначення відповідача, вказаного в позовній заяві, сторона позивача зазначила, що вважають це вірним визначенням. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, надав заяву відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позову, вказавши на законність дій відповідача та відсутність ухвали про скасування заходів забезпечення позову. Третя особи в судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду повідомлялись, причини неявки суду не відомі. Заслухавши позивачку та її представника, розглянувши матеріали справи, суд приходить до такого. Відповідно до свідоцтва про право власності серія [NUMBER] від 15.11.2004 року квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] , право власності зареєстроване в ХМБТІ в книгу № 172, за реєстровим № 67054. Відповідно до витягу по реєстрацію права власності на нерухоме майно ЖДБТІ за № 5799277 від 11.12.2004 року право власності зареєстровано за власниками по частки. Відповідно до договору дарування від 09.09.2013 року [PERSON] подарував [PERSON] частину квартири [ADDRESS] , номер запису про право власності 2421226 від 09.09.2013 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.03.2018 року у справі № 766/3833/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, заяву позивача про забезпечення позову задоволено частково, накладено арешт на частину квартири [ADDRESS] . Постановою державного виконавця Суворовського РВДВС м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 26.03.2018 року відкрито виконавче провадження № 56046404 на підставі ухвали від 12.03.2018 року, справа № 766/3833/18. Стягувачем вказано [PERSON] , боржником [PERSON] 17.04.2018 року постановою державного виконавця Суворовського РВДВС м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області накладено арешт на частину квартири [ADDRESS] . Державним виконавцем Суворовського РВДВС м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 17.04.2018 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зміст\~статті 89 ЦПК України\~визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд не дає оцінку доказам в даній справі, оскільки позовні вимоги заявлені до неналежного відповідача, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1\~ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Статтею 51 цього Кодексу\~визначено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Клопотання про заміну неналежного відповідача на належного позивачка не подавала. Позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорювання його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем (відповідачами). При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача, співвідповідача (чи при його (належного відповідача) відсутності) задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позовні вимоги без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача чи співвідповідача). Правом на заявлення клопотання про заміну неналежного відповідача належним, залучення співвідповідача наділений виключно позивач, який у випадку заміни відповідача (відповідачів), залучення нового, зобов`язаний вказати вимоги до нового відповідача (відповідачів) та підстави заявлення таких саме до нього, який у випадку заміни відповідача (відповідачів), залучення нового, зобов`язаний вказати вимоги до нового відповідача (відповідачів) та підстави заявлення таких саме до нього. Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Без залучення осіб, для яких таке рішення створює відповідні права та обов`язки, змінює правовідносини та призводить до нових наслідків, - суд не міг вирішувати питання про задоволення позовних вимог, а тим більше задовольнити позовні вимоги, тобто давати оцінку підставам та предмету позову та винести рішення по суті такого спору, оскільки без залучення належного (належних) відповідача (відповідачів, співвідповідачів), на права та обов`язки якого (яких) впливатиме таке судове рішення, що може бути залучений (залучені) виключно за заявою позивача, суд не може вирішувати питання про задоволення позову. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Предметом позову, який на даний час перебуває в провадженні суду, є зняття арешту з нерухомого майна. Як роз`яснено в п. 2 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження). Згідно постанови Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному\~ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є виключним правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у\~постанові у справі № 725/3352/23\~від 06 травня 2024 року висловився щодо пред`явлення позову про зняття арешту з майна. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Позивачкою відповідно до її позову визначено в якості відповідача ( з урахуванням заяви поданої на усунення недоліків) Суворовський районний відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третіми особами боржника та стягувача. Суд вважає дане визначення відповідача помилковими, оскільки у даному випадку належними відповідачами мають бути боржник та стягувач, а не Суворовський районний відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про те, що Суворовський районний відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у даній справі є неналежним відповідачем в зв`язку із наявністю боржника та стягувача, в інтересах якого накладався арешт. Таким чином, виходячи з того, що суд у силу покладених на нього процесуальним законом повноважень позбавлений можливості самостійно визначати суб`єктний склад учасників справи, та встановивши, що у справі не залучено суб`єкта, який має відповідати за позовом у межах заявлених позовних вимог як відповідач, а тому суд відмовляє у вказаному позові з цих підстав. Оскільки позови пред`явлено не до тієї особи, яка має за ним відповідати, що є обов`язковою підставою для відмови у їх задоволенні, суд не дає оцінку решті доводів позовних заяв, тому що вони можуть бути дослідженні та оцінені лише за умови правильного визначення кола осіб, які беруть участь у справі, їх процесуального статусу, що узгоджується із встановленим\~статтею 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод\~правом на справедливий суд, яке включає, зокрема право на доступ до суду (щодо прав і обов`язків цивільного характеру) і передбачає надання особі відповідних процесуальних гарантій здійснення її прав у суді першої інстанції (Menshakova v. Ukraine, заява № 377/02 від 8 квітня 2010 року). З урахуванням встановленого, суд приходить до висновку про відмову в позові з підстави пред`явлення його до неналежного відповідача, що узгоджується з правовим висновком, наведеним Верховним Судом у постанові від 31 березня 2021 року (справа № 463/4616/18).

Outcome: dismissed