Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

30 жовтня 2024 року поштою до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , в якому він вказує, що вони з відповідачкою мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та неповнолітню [PERSON] , [INFO] . Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 14 листопада 2016 року з нього на користь [PERSON] на утримання доньок стягнуті аліменти в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття. Станом на дату подання позовної заяви заборгованість зі сплати аліментів відсутня. На початку 2024 року донька [PERSON] почала проживати разом з позивачем та його дружиною [PERSON] , її сином [PERSON] та спільною з позивачем дитиною [PERSON] у м. Суми, де вона перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа та навчається в місцевому навчальному закладі. Донька знаходиться на його вихованні та повному утриманні. Родині позивача у складі [PERSON] , [PERSON] , дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 09 жовтня 2024 року надано статус багатодітної родини. [PERSON] за останнім відомим місце проживання мешкала у м. Білопіллі, не працює, участі в житті доньки не приймає, матеріально не допомагає. Посилаючись на викладене, [PERSON] просить припинити стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] . Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 01 листопада 2024 року відкрито загальне позовне провадження в справі та її призначено до підготовчого засідання (а. с. 68). 25 листопада 2024 року ухвалою суду підготовче засідання у справі закрито і її призначено до судового розгляду на 23 грудня 2024 року (а. с. 79). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, його інтереси представляла адвокат Страшенко А.В., яка позовні вимоги підтримада в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася без повідомлення причин, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином відповідно до вимог п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Відзив на позов не подала (а. с. 81-83). Оскільки відповідачка в судове засідання не прибула без повідомлення причин, відзив на позов не подала, а представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за необхідне розглянути справу в заочному провадженні. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Встановлено, що [PERSON] і [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] (а. с. 20). Ріщенням Білопільського районного суду Сумської області від 14 листопада 2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , стягнуті аліменти в розмірі 1/2\~частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття (а. с. 13). Згідно з довідкою Білопільського відділу ДВС від 16 жовтня 2024 року на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження №52989778 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Станом на 16 жовтня 2024 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня (а. с. 45). Відповідно до договору оренди від 17 серпня 2022 року [PERSON] разом з родиною винаймають квартиру за адресою: [ADDRESS] (а. с. 30). Згідно з Актом обстеження умов проживання представниками Сумського управління служби у справах дітей СМР неповнолітня [PERSON] проживає разом з батьком (а. с. 36). Відповідно до виданого посвідчення серії [NUMBER] , Департаментом соціального захисту населення СМР родині у складі [PERSON] , [PERSON] , дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] надано статус багатодітної родини (а. с. 37). 18 квітня 2024 року [PERSON] надано статус внутрішньо переміщеної особи та її фактичне місце проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , тобто за місцем проживання позивача (а. с. 16). Згідно з довідкою відокремленого структурного підрозділу «Машинобудівного фахового коледжу» СУМДУ від 07 жовтня 2024 року [PERSON] навчається на 1 курсі денного відділення вказаного навчального закладу (а. с. 44). У частині 1 ст. 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами 1 і 2 ст. 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. З огляду на положення ч. 2 ст. 150, ст. 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. У постанові від 04 вересня 2019 року в справі №711/8561/16 Верховний Суд дійшов висновку, що аліменти за своєю суттю - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю і утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача. Саме такий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 28 вересня 2022 року в справі №686/18140/21. З огляду на викладене, враховуючи, що на даний час неповнолітня [PERSON] проживає разом з батьком та перебуває на його утриманні, а мати дитини проживає окремо, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити та припинити стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів, які стягуються на підставі рішення Білопільського районного суду Сумської області від 14 листопада 2016 року.

Outcome: approved