Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з відповідним позовом про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, зареєстрований 24 червня 2022 року Софїївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис № 69, обґрунтовуючи вимоги тим, що на цей час пропала взаємоповага один до одного і їхні відносини переросли в повну байдужість один до одного. Також відсутня психологічна сумісність, повністю втрачено почуття кохання. Фактично між сторонами шлюбні відносини припинилась на початку липня 2024 року. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна яке є їхньою спільною власністю на цей час немає. Малолітній син [PERSON] буде проживати разом з нею. Між сторонами досягнуто домовленності про утримання сина [PERSON] . Тому позивач бажає розірвати шлюб. Позивач просила після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] », а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211 грн. 20 коп. покласти на неї. Ухвалою суду від 17 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, по справі відкрите спрощене позовне провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог . Відповідач в судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача, її представника та відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення, відповідно до положень ст.ст.280,282 ЦПК України. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч.2ст.247 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 червня 2022 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Софїївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис № 69, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 24.06.2022 (а. с.10). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] виданим 14 січня 2023 року Софїївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одесса), актовий запис № 05 (а.с. 11). Під час судового розгляду встановлено, що сторони, про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби і взаємодопомоги не піклуються, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, спору про визначення місця проживання неповнолітньої дитини та поділ спільного майна не мають, внаслідок чого їх шлюб носить формальний характер. Згідно із ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно дост.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у позовній заяві виявила бажання після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін та інтересам неповнолітньої дитини, та після розірвання шлюбу позивачці відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до вимог ч.1ст.141ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір сплачений нею при зверненні з позовом до суду. Проте, згідно зазначеного клопотання [PERSON] просила суд залишити за нею судові витрати, тому враховуючи зазначене суд вважає за необхідне судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем.

Outcome: approved