Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

[PERSON] , від імені якої на підставі договору про надання правової допомоги діє адвокат Мініх І.М., звернулась до суду з позовом до Миролюбненської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона являється спадкоємцем за заповітом на все майно після смерті матері [PERSON] . Однак державний нотаріус їй відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на заявлене майно через відсутність правовстановлюючого документу на домоволодіння. Представник позивачки адвокат Мініх І.М. подала до суду заяву, якою підтримала позовні вимоги за обставин на їх обґрунтування, просила справу розглянути без їхньої участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, відзив на позов, заяв та клопотань не подавав. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 03 вересня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07 листопада 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У зв`язку із відсутністю заперечень сторони позивачки щодо заочного розгляду справи, ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 26 листопада 2024 року по справі постановлено заочний розгляд. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно положень ст. ст. 1216 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1222\~ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом можуть бути, зокрема, фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.1223\~ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в с. Новоселиця Хмельницького району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Миролюбненською сільською радою Хмельницького району Хмельницької області 22 грудня 2023 року. У відповідності до довідки, виданої Миролюбненською сільською радою Хмельницького району Хмельницької області від 02 травня 2024 року за №200 [PERSON] на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом із нею була зареєстрована дочка [PERSON] . Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , як між матір`ю та дочкою, підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Морозівською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області 13 липня 1962 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим Миролюбненською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області 09 січня 1982 року. За життя [PERSON] склала заповіт, який посвідчено виконавчим комітетом Миролюбненської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області 10 жовтня 1989 року за р. №44. Даним заповітом [PERSON] заповіла все майно і все те, на що вона матиме право, тобто хату і все, що примикає до неї для дочки [PERSON] . У відповідності до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), наданої Старокостянтинівською державної нотаріальною конторою Хмельницької області за №77037984 від 21 травня 2024 року даний заповіт є чинний. Як вбачається зі змісту заповіту заповідачка зазначена як « [PERSON] », при цьому в свідоцтві про смерть як « [PERSON] », заповідальне розпорядження, хоч визначалось щодо усього нерухомого та рухомого майна, однак з конкретизацією «тобто хати і всього, що примикає до неї», до того ж без зазначення адреси такого нерухомого майна. Належність заповіту [PERSON] та зміст заповідального розпорядження є неоднозначними. Відповідно до частин 1 та\~\~2\~статті 213 ЦК України\~зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину, при цьому, частина 2\~статті 213 ЦК України\~не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину. При тлумаченні заповіту не допускається і внесення змін у зміст заповіту, ураховуючи також, що заповіт це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо заповіт містить суперечливі положення, за вимогою заінтересованих осіб застосовується тлумачення заповіту (ст.1256\~ЦК України) за умови, якщо відсутні підстави визнання заповіту недійсним, тобто тлумаченню підлягає лише дійсний заповіт. Для тлумачення змісту заповіту застосовуються також загальні правила тлумачення змісту правочинів встановлені\~ст.\~213\~ЦК України. Згідно ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Сторона позивачки не зверталась до суду стосовно заповіту. Зі змісту копій матеріалів спадкової справи №240/2024, заведеної Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою Хмельницької області 21 травня 2024 року до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що спадщину прийняла лише [PERSON] . Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. До складу спадкового майна після смерті [PERSON] увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , який у відповідності до записів погосподарського обліку належав [PERSON] (інформація Миролюбненської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області за №1280 від 15 серпня 2024 року). За даними виготовленого 15 липня 2024 року технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] житловий будинок побудований в 1947 році. Як вбачається з довідки комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Старокостянтинівської міської ради» за №2072 від 15 липня 2024 року право власності на заявлене домоволодіння не зареєстроване. Листом державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Хмельницької області Заворотної Т.В. за №1082/02-14 від 01 серпня 2024 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на заявлене нерухоме майна в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на домоволодіння. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України ). Відповідно до роз`яснень, викладених в абзаці другому пункту 23 постанови Пленумом Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги те, що позивачка є єдиним спадкоємцем після смерті матері [PERSON] , відсутній спадковий спір, має право на спадкування за законом, однак не може оформити право власності на вказане спадкове майно з вищевказаних причин, враховуючи, що іншого шляху для захисту спадкових прав у позивачки немає, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки вони законні, обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи.

Outcome: approved