Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи її тим, що 06.07.2016 року між нею та [PERSON] , було укладено шлюб, який зареєстровано Харківським міським відділом ДРАЦС головного територіального управління юстиції у Харківській області, що посвідчується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] . [INFO] у подружжя народилась дитина: [PERSON] , що посвідчується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Олександрівською сільською радою Богодухівського району Харківської області 27.09.2016 року. [INFO] у подружжя народилась дитина: [PERSON] , що посвідчується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Ужгородським відділом ДРАЦС в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). [PERSON] фактично проживає в [ADDRESS] , до лютого 2024 року проживав і відповідач [PERSON] . Фактичні шлюбні стосунки між подружжям припинені з лютого місяця 2024 року, коли чоловік позивачки залишив сім`ю виїхав та обрав інший спосіб життя, не пов`язаний з сімейними стосунками. Причиною розпаду сім`ї, за твердженням позивачки, є те, що її чоловік веде вільний спосіб життя, нехтує подружньою вірністю та подружніми обов`язками, є емоційно нестабільним у відносинах, дозволяє собі поведінку, не сумісну з поведінкою чоловіка та батька. Відповідачка самостійно утримує та виховує дітей. [PERSON] вважає, що такі сімейні відносини негативно вплинуть на психологічний розвиток дітей, їх подальше життя і дорослі стосунки. Саме з цих причин вона бажає розлучення та вважає, що за наведених обставин її сім`я розпалась і примирення між подружжям не можливе, оскільки її чоловік вважає, що саме така поведінка притаманна справжньому чоловіку. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки і інтересам дітей, а тому вона не бажає зберігати шлюб в подальшому і наполягає на його розірванні. З огляду на наведене, [PERSON] просить суд термін для примирення подружжя не призначати. За таких обставин, позивачка просить суд шлюб, який був укладений 16.07.2016 року, між нею та [PERSON] , розірвати. У судове засідання позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, в тому числі й шляхом повідомлення на офіційному веб сайті судової влади України, а тому суд в порядку ст. 280 ЦПК України, вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Відзиву у визначений судом строк відповідач не надіслав. Згідно з ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив на позов не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. З оригіналу свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16.07.2016 року слідує, що між [PERSON] та [PERSON] , було укладено шлюб, який зареєстровано Харківським міським відділом ДРАЦС головного територіального управління юстиції у Харківській області, про що зроблений відповідний актовий запис № 1094. [INFO] у подружжя народилась дитина: [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Олександрівською сільською радою Богодухівського району Харківської області 27.09.2016 року. [INFO] у подружжя народилась дитина: [PERSON] , що стверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Ужгородським відділом ДРАЦС в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Судом встановлено, що сторони мають протилежні погляди на життя, спільного господарства не ведуть, подружнім життям не проживають. Спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Приписами ст.110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Спору щодо визначення місця проживання дітей та поділу спільного майна подружжя сторонами не заявлялося. Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи наведені вище норми СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб між сторонами, слід розірвати. У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 1211,20 грн. судового збору.

Outcome: approved