Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

07.11.2024 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить суд встановити факт її роботи у період з 15.07.1996 року по 16.10.2002 року на посаді продавець, фірма «Русь» згідно з трудовою книжкою [NUMBER] . В обґрунтування заяви посилається на те, що встановлення факту перебування у трудових відносинах необхідно їй для зарахування трудового стажу, оскільки фірма «Русь», у порушення вимог чинного законодавства,\~не забезпечила нарахування, утримання та сплату страхових внесків та обов`язкових платежів. \~24.01.2024 року ГУ ПФУ в Закарпатській області прийняло рішення № 083850020375 про відмову у призначенні\~ [PERSON] пенсії за віком,\~оскільки страховий стаж роботи\~становить лише 23 роки 10 місяців 1 день, що є недостатнім для призначення пенсії. Підставою став той факт, що органом пенсійного фонду до страхового стажу не зараховано період роботи згідно з трудовою книжкою\~ [NUMBER] від 01.06.1982 року: з 20.07.1982 року по 14.08.1982 року відсутня назва підприємства та дата прийняття містить виправлення; з 03.03.1993 року по 03.06.1995 року відсутній наказ про звільнення з роботи, що суперечить Інструкції про порядок ведення трудових книжок; за період роботи з 15.07.1996 року по 16.10.2002 року стаж зараховано до 30.06.2000 року, оскільки з 01.07.2000 року по 16.10.2002 року відсутні дані згідно з індивідуальними відомостями і застраховану особу Форми ОК-5.\~Встановлення факту перебування у трудових відносинах необхідно [PERSON] для зарахування трудового стажу, так як у неї відсутній необхідний страховий стаж для призначення пенсії за віком з причини відсутності даних згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу форми ОК-5 за період з 15.07.1996 року по 16.10.2002 року, коли вона знаходилась у трудових відносинах з фірмою «Русь». Ухвалою суду від 08.11.2024 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. 21.11.2024 року до суду надійшли письмові пояснення представника заінтересованої особи ГУ ПФУ в Закарпатській області, з яких вбачається, що [PERSON] відмовлено в призначенні пенсії за віком за відсутністю необхідного страхового стажу до трудової книжки [NUMBER] від 01.06.1982 року, не зараховано періоди роботи: з 20.07.1982 року по 14.08.1982 року відсутня назва підприємства та дата прийняття містить виправлення; з 03.03.1993 року по 03.06.1995 року відсутній наказ про звільнення з роботи, що суперечить Інструкції про порядок ведення трудових книжок; за період роботи з 15.07.1996 року по 16.10.2002 року стаж зараховано до 30.06.2000 року, оскільки з 01.07.2000 року по 16.10.2002 року відсутні дані згідно з індивідуальними відомостями і застраховану особу Форми ОК-5. Враховуючи вищевикладене, при вирішенні питання про встановлення факту, що має юридичне значення, та прийнятті рішення, Управління покладається на всебічне, повне, об`єктивне та безпосереднє дослідження судом усіх наявних у справі доказів. У судове засідання заявник та її представник адвокат Мельнікова А.А. не з`явились, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засіданя не зявився. про час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно т належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника ГУ ПФУ в Закарпатській області. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 24.01.2024 року ГУ ПФУ в Закарпатській області прийняло рішення № 083850020375 про відмову у призначенні\~ [PERSON] пенсії за віком, оскільки страховий стаж роботи\~ становить лише 23 роки 10 місяців 1 день, що є недостатнім для призначення пенсії. Підставою став той факт, що органом пенсійного фонду до страхового стажу не зараховано період роботи згідно з трудовою книжкою [NUMBER] від 01.06.1982 року: з 20.07.1982 року по 14.08.1982 року відсутня назва підприємства та дата прийняття містить виправлення; з 03.03.1993 року по 03.06.1995 року відсутній наказ про звільнення з роботи, що суперечить Інструкції про порядок ведення трудових книжок; за період роботи з 15.07.1996 року по 16.10.2002 року стаж зараховано до 30.06.2000 року, оскільки з 01.07.2000 року по 16.10.2002 року відсутні дані згідно з індивідуальними відомостями і застраховану особу Форми ОК-5. Згідно з інформацією від 23.02.2024 року № 05-07/Г-463 Державного архіву Запорізької області документи з особового складу Кіровського споживчого товариства Оріхівського району Запорізької області, КОРП «Плодоовочі», ЗАТ «Плодоовочі», фірми «Русь», ПП «Форо-Плюс» (накази про прийом, переведення, звільнення, відомості нарахування заробітної плати, тощо) за 1982-2002 рр. на зберігання до Державного архіву Запорізької області не надходили, у зв`язку з чим надати архівні довідки для обчислення пенсії [PERSON] немає можливості. Згідно з архівною довідкою від 29.02.2024 року за № 04-2358 Архівного Управління Запорізької міської ради документи «Кировського СПО», Закритого акціонерного товариства «Плодоовочі», фірми «Русь» на зберігання до архівного управління Запорізької міської ради не надходили, тому надати архівні довідки, копії наказів, особових рахунків на [PERSON] не має можливості. В трудовій книжці від 01.06.1982 року серії [NUMBER] зазначено п. 21 від 15.07.1996 року прийнята на посаду продавця фірма «Русь», на підставі наказу пр № 17 від 15.07.1996 року. Пунктом 22 від 16.10.2002 року звільнена за угодою сторін п. 1 ст. 36 КЗпП України, на підставі наказу пр № 23 від 16.10.2002 року. Суд звертає увагу, що представником відповідача зазначено період з 15.07.1996 року по 30.06.2000 рік стаж [PERSON] зараховано, а період з 01.07.2000 року по 16.10.2002 року не включено до стажу, так як відсутні дані згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу форми ОК-5, тому задоволенню підлягає саме період, який не було включено до стажу з 01.07.2000 року по 16.10.2002 року. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України, визначено перелік справ по встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Тобто у даній частині ст. 315 ЦПК України, ідеться про умови, за яких можливе встановлення інших юридичних фактів, крім тих, які перераховані у ч. 1 у порядку ст. 315 ЦПК. До таких умов віднесено: 1) встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; 2) якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з роз`ясненнями, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Звернення в суд з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення необхідне заявнику для призначення пенсії за віком. Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі трудової книжки, як документа, що підтверджує трудових стаж та дає право на призначення пенсії. Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2 Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по-батькові, дата народження; відомості про роботу, проведення на іншу постійну роботу, звільнення. Згідно з п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року № 301 «про трудові книжки працівників» відповідність за організацію ведення обліку,зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. В правовій позиції викладеній Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17 зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Таким чином, заявниця не може нести відповідальність за заповнення трудової книжки, оскільки записи у її трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто нею, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. ст. 77, 78 УПК України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст. 263 ЦПК України). Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Виходячи з наведеного, беручи до уваги встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню. Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18.07.2006 року). Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: partial