Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 30675 грн., та судових витрат. Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що 09 листопада 2021 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи укладено електронний договір № 5042396 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір укладено у відповідності до правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту між ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 53-ОД від 16.01.2020 та розміщених їх на сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» 18 квітня 2023 укладено договір факторингу № 18.04/23-Ф, за яким право вимоги за кредитним договором № 4873619 від 05 листопада 2021року передано ТОВ «ФК «Фінтраст Україна». Своїх зобов`язань за договором [PERSON] не виконував в зв`язку з чим має перед позивачем непогашену заборгованість за кредитним договором в розмірі 30675 грн., з яких 15000 грн. - сума заборгованості за кредитом; 15675 грн. - сума процентів за користування кредитом. Також позивач просить стягнути з відповідачки понесені ним судові витрати по справі в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. 12 квітня 2024 року ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області відкрито провадження по справі, справу призначено справу до підготовчого судового засідання. 16 жовтня 2024 року ухвалою Сарненського районного суду було закрите підготовче провадження і призначено справу до розгляду. Від представника відповідача адвоката Хомік Є.М. надійшла заява відповідно до якої просять зменшити розмір заборгованості за відсотками до 7500 грн., врахувавши положення ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки розмір нарахованих відсотків є непропорційно значними сумами компенсації та не відповідають засадам справедливості, розумності, добросовісності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Крім того просять зменшити розмір витрат на правову допомогу адвоката до 2000 грн. 21 жовтня 2024 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення відповідно до яких просять врахувати, що відповідачу проценти були нараховані правомірно у межах погодженого строку надання кредиту та у межах періоду автопролонгації відповідно до поданого позивачем розрахунку. Факт укладення кредитного договору та наявність права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором беззаперечно доведено належними та допустимими доказами. Просять позов задоволити повністю. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність. Від відповідача та його представника надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Дані клопотання судом задоволені. Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, є правовідносинами з приводу одержання кредиту. Вказані правовідносини регулюються нормами ЦК України. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст.526,530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитного договору, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог ЦК України. Судом встановлено, що [PERSON] через Інформаційно-телекомунікаційну систему (ІТС) уклав електронний договір № 5042396 про надання споживчого кредиту з ТОВ «Авентус Україна». Згідно умов договору сума кредиту складає 15000 грн. Строк кредиту 30 днів. Стандартна процентна ставка становить 1,90% Загальна вартість кредиту за зниженою ставкою складає 20985 грн. , за стандартною ставкою складає 23550 грн. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживачів, що є додатком до договору (п.1.4 Кредитного договору). Договір про надання споживчого кредиту №5042396 та Додаток №1 до нього укладений шляхом його підписання відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Зазначений кредитний договір укладено у відповідності до правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту між ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 53-ОД від 16.01.2020 та розміщених їх на сайті https://creditplus.ua/ru/documents. ТОВ «Авентус Україна», свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 15000 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» про перерахування коштів. Відповідач неналежним чином виконує свої зобов`язання за кредитним договором в зв`язку з чим утворилася заборгованість відповідно до картки обліку (розрахунку заборгованості), яка склала 30675 грн. Також відповідно до даного розрахунку вбачається, що відповідачем 14 січня 2022 року та 13 лютого 2022 року здійснена оплата відсотків, тобто відповідач вчинив дії для продовження строку дії договору сплативши проценти, продовжував користуватися кредитними коштами. Відповідно загальний строк кредитування за Договором продовжився. 14 лютого 2022 року ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача про необхідність сплати простроченої заборгованості за кредитним договором в сумі 30675 грн. 18 квітня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК» «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 18.04/23-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило право вимоги заборгованості за договорами кредиту ТОВ «ФК» «Фінтраст Україна». Як вбачається з витягу реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «ФК» «Фінтраст Україна» набуло право вимоги та всі права кредитора до [PERSON] за кредитним договором №5042396. Таким чином до позивача, перейшли всі права щодо права вимоги за кредитним договором № 5042396 від 09.11.2021 згідно якого ТОВ «Авентус Україна» надало відповідачу кредит в сумі 15000 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Пунктом 1 ч.1ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ч. 1ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Позивач надав докази, які підтверджують факт домовленості ТОВ «Авентус Україна» і [PERSON] про надання кредиту і його повернення у визначенні строки зі сплатою визначених відсотків, та скріплення цієї угоди у визначений Законом України «Про електронну комерцію» спосіб, а відповідач не спростував даного факту. До теперішнього часу Боржник свої зобов`язання за Кредитним договором №5042396 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у розрахунку заборгованості , чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Доказів про виконання відповідачем надалі своїх зобов`язань матеріали справи не містять. При вирішенні питання щодо стягнення заборгованості по відсотках , суд виходить з того, що відсотки були нараховані відповідно до умов договору, а тому підстав для зменшення відсотків у суду не має. Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, внаслідок чого права позивача порушенні, існує заборгованість за кредитним договором, розмір якої встановлений судом, яка і підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Оскільки суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог слід стягнути з відповідача на користь позивача 2422,40 грн. понесених судових витрат, оплата яких доводиться наявною в матеріалах справи платіжною інструкцією №3796 від 14 березня 2024 року. Щодо позовної вимоги про стягнення витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (частина 4, 5статті 137 ЦПК України). Частиною 6статті 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витратна оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 22.11.2019 у справі №902/347/18, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, обсягом та витраченим часом. З матеріалів справи вбачається, що 10.07.2024 між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та адвокатом Столітнім М.М. було укладено договір про надання правової допомоги №10/07-2024. Відповідно до звіту про надання правової допомоги згідно Договору №10/07-2024 від 10.07.2024, складеного 14.03.2024 адвокат надав, а клієнт прийняв правову допомогу загальною вартістю 10000 грн., на надання якої витрачено 10 год часу. Згідно рахунку на оплату по замовленню № 2627/14/03 від 14.03.2024 визначено перелік робіт, послуг виконаних адвокатом із зазначенням їх вартості. Оплата послуг з аналізу, складання та подання позовної заяви в розмірі 10000 грн. підтверджується платіжною інструкцією №4061 від 14.03.2024 року. Як зазначалося вище, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5-6 ст. 137 ЦПК України). Тому, відповідач скористався своїм процесуальним правом на звернення до суду із запереченнями щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, які можуть бути стягнуті. Суд зазначає, що надання доказів про факт та розмір витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. У постанові Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial