Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

Стислий виклад позиції позивачки 16 жовтня 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що не прийняла спадщину після смерті її батька, [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що вона є єдиною спадкоємицею після смерті батька і має право на отримання спадкового майна, зокрема, квартири за адресою [ADDRESS] . Відповідачка на момент відкриття спадщини не проживала зі спадкодавцем за цією адресою, незважаючи на державну реєстрацію у цій квартирі. Вона є громадянкою іншої країни, виїхала за кордон і з 1992 року постійно там проживає. Відповідачка не подала заяви про прийняття спадщини протягом встановленого законом строку. Є рішення суду, яким відповідачка була знята з реєстраційного обліку у спірній квартирі та визнана такою, що втратила користування квартирою, що додатково підтверджує відсутність її наміру прийняти спадщину. 02 серпня 2024 року нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність необхідних документів та невизначеність щодо інших спадкоємців, зокрема, її сестри - відповідачки у справі, що й обумовило подання позову. Позивачка та її представник подали заяву без участі. Стислий виклад позиції відповідача Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином. Суд вирішує справу за наявними матеріалами ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН 26 серпня 2014 року внаслідок смерті [PERSON] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , що видано Виконавчим комітетом Савинецької сільської ради Рокитнянського району Київської області) відкрилась спадщина. [PERSON] є донькою спадкодавця (свідоцтво про народження [NUMBER] від 15.04.1970). Позивачка у встановлений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк після смерті [PERSON] звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця до П?ятнадцятої київської державної нотаріальної контори. 02 лютого 2015 року за її заявою про прийняття спадщини була відкрита спадкова справа № 114/2015 (витяг П?ятнадцятої київської державної нотаріальної контори № 3950720 від 02.02.2015 про реєстрацію в Спадковому реєстрі). Спадкодавець проживав у квартирі [ADDRESS] . Право користування квартирою підтверджується ордером № В102835 від 04.11.1968, що був виданий на підставі рішення виконкому Печерської районної ради від 28.10.1968 року № 514. У цій квартирі були зареєстровані позивачка та її сестра - [PERSON] , відповідачка у справі. 28 січня 2022 року Деснянський районний суд м. Києва ухвалив рішення у справі №754/3461/21, яким [PERSON] було визнано такою, що втратила право користування жилим приміщенням- квартирою [ADDRESS] . Суд у цій справі встановив, що відповідно до довідки № 22/02 від 22.02.2021 року, виданої ЖБК «Арсеналець-4», позивачка, як член родини, є спадкоємицею власника паю. Сума пайового внеску за квартиру в розмірі 4 665, 00 грн сплачена 20.11.1983 року повністю, що складає суму паєнакопичення. Позивачка є членом ЖБК, за відсутністю інших заявителів, як спадкоємець [PERSON] , який був членом ЖБК на підставі рішення виконавчого комітету Печерської ради народних депутатів від 28.10.1978 та рішення правління ЖБК від 08.01.2021. Суд у цій справі також встановив, що відповідачка не проживає в спірній квартирі, але залишається зареєстрованою в ній, що перешкоджає позивачці в користуванні власністю. У рішення суд зазначив, що визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням є підставою для зняття її з реєстраційного обліку в позасудовому порядку. Станом на 15 серпня 2022 року віддповідачка була знята з реєстраційного обліку (витяг з Реєстру територіальної громади № 83269147 від 15.08.2022). 02 серпня 2024 року державний нотаріус П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Романенко О.М. прийняв постанову про відмову позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру після смерті її батька - [PERSON] , оскільки із документів спадкової справи № 114/2015, відкритої 02 лютого 2015 року на підставі заяви позивачки про прийняття спадщини, встановлено, що крім позивачки, спадкоємицею за законом першої черги, є дочка померлого - [PERSON] , й відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно. ОЦІНКА СУДУ Щодо способу захисту Кожна особа має право звернутися до суду по захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Обставин того, що відповідачка порушує, не визнає або оспорює спадкові права позивачки не встановлено. Позивачка бажає отримати спадщину після смерті батька, але зіткнулася з проблемою, пов`язаною з іншою спадкоємицею, яка формально (внаслідок реєстрації за місцем проживання спадкодавця) також має право претендувати на спадщину. Позивачка звернулася до суду не за захистом свого цивільного права, а за захистом свого законного інтересу у правовій визначеності у відносинах з відповідачкою щодо права на спадкування майна усіх прав та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, зважаючи на мотиви відмови у вчиненні нотаріальної дії серед іншого з тієї підстави, що крім [PERSON] , спадкоємицею за законом першої черги, є дочка померлого - [PERSON] ". Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України). Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац дванадцятий частини другої статті 16 ЦК України). За висновками Верховного Суду України, сформульованими в постанові від 21 листопада 2012 року у справі 6-134цс12, згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що визнання права як у позитивному значенні (визнання існуючого права), так і в негативному значенні (визнання відсутності права і кореспондуючого йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у правовій визначеності. Спосіб захисту інтересу, передбачений пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України, може застосовуватися лише в разі недоступності позивачу можливості захисту його права. (пункти 56, 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц). Отже, вимога про визнання відповідачки такою, що не прийняла спадщину після смерті її батька, відповідає такому способу захисту цивільних прав та інтересів є як право на визнання позивачки єдиною спадкоємицею і відсутності такого права у відповідачки згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України. Позов про визнання права дозволяє встановити, чи має відповідачка право на спадщину, і таким чином забезпечити правову визначеність у відносинах між сторонами. Такий спосіб захисту є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам. Щодо права відповідачки на спадщину Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Позивачка подала таку заяву, а відповідачка з такою заявою не зверталась, що підтверджується матеріалами спадкової справи та змістом постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. У випадку неподання заяви про прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, спадкоємець вважається таким, що не прийняв її відповідно до вимог закону (стаття 1272 ЦК України) та додаткового визнання його таким за рішенням суду не вимагається (постанова Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 755/29462/13-ц (провадження № 61-1131св18)). Водночас суд бере до уваги, що подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, лише, якщо такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно із спадкодавцем. натомість будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини у правових наслідках прирівнюється до прийняття спадщини. Відповідачка на момент відкриття спадщини мала зареєстроване місце проживання за однією адресою зі спадкодавцем. Позивачка доводить, що відповідачка не є такою, що своєчасно прийняла спадщину, оскільки у квартирі зі спадкодавцем на час смерті спадкодавця фактично не проживала, хоча фактично там зареєстрована. Вона 30 років тому виїхала за кордон, має громадянство іншої країни. На підтвердження цих обставин позивачка надала рішення Деснянського районного суду м.Києва від 8 січня 2022 року справі №754/3461/21, яким [PERSON] було визнано такою, що втратила право користування жилим приміщенням- квартирою. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта статті 82 ЦПК України). Отже відповідачка фактично не проживала у квартирі, в тому числі й на час відкриття спадщини після смерті свого батька, тобто станом на [INFO] . Обставини реєстрації місця проживання не мають істотного значення для правильного вирішення спадкового спору у цій справі, оскільки реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами, або підставою для їх обмеження (частина друга статті 2 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»). Державна реєстрація спадкоємця у спірному житловому будинку сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті спадкодавця за адресою реєстрації. Сама по собі реєстрація місця проживання разом зі спадкодавцем не може свідчити про прийняття спадщини (постанови Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 471/601/17 (провадження № 61-38452ск18), від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19), від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19-ц (провадження № 61-3620св21) та від 15 червня 2022 року у справі № 454/3550/18 (провадження № 61-912св21)). Тому у разі виникнення спору суть оцінює сукупність доказів, що підтверджують обставини постійного проживання, а не лише факт реєстрації. Отже, незважаючи на те, відповідачка була зареєстрована, встановлені судом обставини свідчать про те, що вона не проживала постійно зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Державна реєстрація відповідачки за адресою спадкодавця не є достатнім доказом її постійного проживання з ним на момент відкриття спадщини. Тому вона, не подавши своєчасно заяву про прийняття спадщини протягом строку, вважається такою, що не прийняла спадщину після смерті батька. Наведене є підставою для задоволення позову. Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідачку.

Outcome: approved