Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з позовом до відповідачки, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за Кредитним договором № 14742-01/2024 від 11.01.2024 р. В обґрунтування позову зазначає, що на підставі договору факторингу № 29052024 від 29.05.2024 р. є новим кредитором за Кредитним договором № 14742-01/2024 від 11.01.2024 р., укладеним між ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" та [PERSON] , за яким у відповідача виникла заборгованість, у зв`язку з порушеним відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань в сумі 52 500,00 грн., які просить стягнути з відповідачки. Крім того, представник просить стягнути з відповідачки 2 422,0 грн. судового збору та 13 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою суду від 22.10.2024 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, у зв`язку з малозначністю. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в позовних вимогах просила проводити розгляд справи за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить особистий підпис від 19.11.2024 р. у зворотньому рекомендованому поштовому повідомленні про отримання позовної заяви з додатками та копії ухвали про відкриття провадження у справі. Причину своєї неявки не повідомила, відзив на позов не подала, із заявами та клопотаннями до суду не зверталась. У відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11.01.2024 р. між ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 14742-01/2024. Сума кредиту складає 15 000,00 грн. строком на 120 днів до 09.05.2024 р. (а.с. 8-12). Відповідно до п. 1.4. Договору за користування кредитом Товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Процентна ставка станосить 2.5 % в день та застосовується в межах строку кредитування. За користування кредитом Товариством нараховуються виключно проценти. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього Договору (зв. а.с. 14). 09.02.2024 р., 10.02.2024 р. [PERSON] уклала додаткові угоди з ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" щодо перенесення сплати процентів за кредитом на 15 днів та зобов`язання оплатити частину нарахованих процентів. Відповідно до довідки про ідентифікацію, вбачається, що [PERSON] , з якою укладено договір № 14742-01/2024 ідентифікований ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АВАНС КРЕДИТ" (а.с. 24-25). Відповідно до листа ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" повідомило про перерахування коштів від ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" через систему LiqPay (номер транзакції 330437471) у сумі 15 000 гривень, маска картки [NUMBER] (а.с. 23). Згідно розрахунку про стан заборгованості [PERSON] перед ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" вбачається, що загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 52 500,00 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 15 000,00 грн., по процентам у розмірі 37 500,00 грн. (а.с. 27-31). 29.05.2024 р. між ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" та [PERSON] укладено Договір факторингу № 29052024. В порядку та на умовах, визначених цим Договором, Клієнт передав Фактору, а Фактор прийняв і зобов`язується оплатити Клієнту права вимоги за грошовими зобов`язаннями у загальному розмірі 18 589 99, 95 грн., що виникли у Клієнта за Основними договорами, укладеними між боржниками. На підставі цього договору Фактор стає Новим кредитором в зобов`язаннях, що виникли із Основних договорів, та отримує права вимоги за Основними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті за Основними договорами, які виникнуть в мабутньому (а.с. 47-51). Плата за зазначеним Договором в розмірі 839405,11 грн. підтверджується платіжною інструкцією № 422780417 від 30.05.2024 р. (а.с. 50). Відповідно до п. 2.1. Догвору для реалізації Фактором придбаних ним прав Клієнт зобов`язаний передати Фактору Реєстри Боржників на підставі акту приймання-передачі. Відповідно до Акту приймання-передачі Реєстру боржників від 29.05.2024 р. та самого Реєстру боржників до Договору факторингу № 29052024 від 29.05.2024 р. ТОВ "ФК ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 52 500,00 грн., з яких: 15 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 37 500 грн. - сума заборгованості за відсотками (51-54). Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідачки за договором №14742-01/2024 від 11.01.2024 р. Проте, відповідачем не виконано взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, а відтак позивач також просить стягнути з відповідача відповідну заборгованість. Відповідно до положень ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст. 629ЦивільногокодексуУкраїни - договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно положень ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як передбачено ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Також, статтею 204 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 205 ЦК України щодо форм правочину, способу волевиявлення встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином дані спірні правовідносини виникли з кредитного договору і позивач доводить, що за даним кредитним договором має місце неналежне виконання зобов`язань боржником. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Так судом встановлено факт укладення Кредитного договору №14742-01/2024 від 11.04.2024 між ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" та [PERSON] . Як встановлено при розгляді справи, Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. 509, 526, ч. 2 ст. 625, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача правомірні, регулюються умовами укладених між сторонами договорів та нормами чинного законодавства України і підлягають задоволенню. Розмір заявленої до стягнення заборгованості становить 52 500,00 грн, з яких: 15 000,00 грн заборгованості за кредитом, 37 500,00 грн заборгованості за процентами підтверджується детальним щоденним розрахунком заборгованості (а.с. 31). Контррозрахунок відповідачем до суду не подано. Таким чином, з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в сумі 52 500,00 грн в межах заявлених позовних вимог. Що стосується витрат на професійну правову допомогу адвоката, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, повязана з підготовкою справи до розгляду; допомога, повязана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява №19336/04). У розумінні ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази, а саме: Договір про надання правової допомоги № 0-07/2024 р. від 02.07.2024 р., який укладений між керуючим партнером Адвокатського об`єднання "Лігал Ассістанс" Бурдюг Т.В. та директором ТОВ "Факторин партнерс" Сердійчук Я.Я., вид послуг, заявка на надання юридичної допомоги № 7 від 05.07.2024 р. та Витяг з Акту №2 про надання юридичної допомоги від 05.09.2024 р. У постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі N 211/3113/16-ц (провадження N 61-299св17) та від 06 листопада 2020 року у справі N 760/11145/18 (провадження N 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial