Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] через представника адвоката Мотальову-Кравець В.Ю., звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позову вказав, що судовим наказом від 22 квітня 2024 року з нього на користь відповідача стягуються аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 13 березня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття на утримання спільної неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] . Вказав, що при винесенні судового наказу суд не врахував, що на його утриманні перебуває неповнолітня донька від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , на яку позивач сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 15 січня 2015 року і до досягнення нею повноліття. На погіршення матеріального становища позивача впливає також і придбання за власні кошти необхідної бойової амуніції та медикаментів для власного захисту в зоні активних бойових дій. За вказаних обставин останній не має можливості сплачувати в повному обсязі розмір визначених аліментів, оскільки наявні сумарні витрати для обох аліментів унеможливлюють його самозабезпечення. Вважає, що розмір аліментів, що мають стягуватися з нього щомісячно на утримання дитини становить 33%, тобто орієнтовно 1/6 частини доходу. Вважає, що норма статті 183 СК України містить імперативний обов`язок сплати на двох дітей 1/3 від доходу, тобто на кожну дитину по 1/6. Тому вважає справедливим та обґрунтованим зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно до 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вказане, покликаючись на норми статей 182, 192 СК України, у зв`язку з наявністю у платника аліментів інших дітей, та інших обставин що мають істотне значення, а саме: погіршення матеріального стану у зв`язку з придбанням бойової амуніції та медикаментів для власного захисту в зоні активних бойових дій, просить зменшити розмір аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] до 1/6 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. 06 листопада 2024 року відповідач подала до суду відзив на позов, у якому просила відмовити в позові. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач вказала, що вважає їх безпідставними, а викладені доводи необґрунтованими. Зазначила, що для зменшення розміру аліментів недостатньо самого лише покликання на викладені в позові обставини щодо утримання ще однієї дитини та погіршення матеріального стану у зв`язку з необхідністю придбання бойової амуніції, а належних і допустимих доказів на підтвердження таких обставин позивач не надав. При цьому відповідач покликалася на постанови Верховного Суду від 16 вересня 2024 року у справі №591/6388/22, від 15 вересня 2021 року у справі №364/1139/19, від 03 липня 2024 року у справі №552/2073/23 (арк.спр.42). Позивач [PERSON] та його представник адвокат Мотальова-Кравець В.Ю. у судове засідання не з`явилися. Про дату та місце розгляду справи позивач повідомлений (арк.спр.38,49,57); судові повістки для його представника доставлені до електронного кабінету (арк.спр.35, 48, 55, 57). У поданому до суду 23 грудня 2024 року клопотанні про долучення доказів представник позивача додатково пояснила про те, що з урахуванням рівності батьківських обов`язків сума визначеного судом матеріального забезпечення дитини позивача, із урахуванням його заробітної плати як військовослужбовця, в декілька разів перевищує рекомендований законодавством відповідний прожитковий мінімум. Представник позивача вважає, що відповідач не в змозі, враховуючи рівність обов`язків батьків в утримання дитини, виділяти на утримання дитини грошові кошти в розмірі, як стягують з позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, в попередньо поданій до суду заяві просила розглядати справу за її відсутності, проти позовних вимог заперечила, просила в позові відмовити. Інших заяв та клопотань від учасників справи не надійшло. Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 вересня 2024 року справу передано за підсудністю до Старосинявського районного суду Хмельницької області, справа надійшла до суду 07 жовтня 2024 року (арк.спр.27). Ухвалою судді Старосинявського районного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2024 року вказана вище позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі (арк.спр.32). 06 листопада 2024 року відкладено судове засідання за клопотанням відповідача (арк.спр.40). Ухвалою суду від 23 грудня 2024 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд згідно з частиною другою статті 247, частиною третьою статті 211 ЦПК України, здійснює розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у суду матеріалів. З`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що в позові слід відмовити, зважаючи на таке. Суд установив, що згідно з заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 02 лютого 2015 року у справі №686/709/15-ц, з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання дочки, [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 15 січня 2015 року і до її повноліття (арк.спр.10-11). Відповідно до судового наказу від 22 квітня 2024 року у справі №684/126/24, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно на утримання дитини [PERSON] , [INFO] (арк.спр.12-13). Позивач є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 22 червня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції (арк.спр.16). Посвідченням серії [NUMBER] від 20 червня 2023 року, підтверджується статус учасника бойових дій [PERSON] (арк.спр.18). Індивідуальна відомість про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування Пенсійного фонду України за формою ОК-7 містить інформацію щодо доходу позивача [PERSON] у період з 2017 до 2024 року, який є постійним та стабільним, у 2024 році дохід становить 614\~436 гривень 01 копійка. Відповідно до відповіді з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, відповідач [PERSON] у 2024 році отримувала соціальні виплати у період з лютого до червня та у вересні, загальна сума отриманих коштів 138\~606 гривень 60 копійок. \~ Позивач, вказуючи на наявність підстав для зменшення розміру аліментів, звернувся до суду з вказаним позовом за захистом свого порушеного права. До спірних правовідносин, що виникли між сторонами у справі, з приводу виконання обов`язку утримувати дітей до досягнення ними повноліття, суд застосовує такі норми права. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом. За змістом статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір. Під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті. Відповідно до частин першої, сьомої статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. У разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Згідно з частиною восьмою статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою третьою розділу V цього Кодексу. Як зазначено в правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №554/325/16-ц (провадження №61-20049св19) аналіз приписів розділу II ЦПК України дає підстави для висновку, що визначеними законом способами захисту порушеного права боржника у випадку видачі судового наказу про стягнення аліментів (пункт 4 частини першої статті 161 ЦПК України) є подання позову про зменшення розміру аліментів або звернення до суду із заявою про перегляд такого судового наказу за нововиявленими обставинами. При цьому, вирішуючи справу за позовом боржника (платника аліментів) про зменшення розміру аліментів, після видачі судом наказу про їх стягнення у частці від заробітку (доходу), суд повинен керуватися в першу чергу положеннями статті 192 СК України, та субсидіарно положеннями статті 182 цього Кодексу. Схожі висновки містяться і в постанові Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі №523/5464/19 (провадження №61-21155св19). Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (частина друга статті 182 Сімейного кодексу України). Отже, враховуючи вимоги наведених вище норм права, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Стаття 192 Сімейного кодексу України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Така зміна обставин має настати після того, як суд визначив первісний розмір аліментів. Згідно з частиною першою та третьою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач як\~на підставу\~своїх позовних\~вимог покликається\~на те,\~щомає дитину від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] ; витрачає кошти на придбання необхідної амуніції та медикаментів для власного захисту в зоні активних бойових дій, у зв`язку з чим погіршився його матеріальний стан. Наявність дитини від іншого шлюбу не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, враховуючи, що на момент винесення судового наказу від 22 квітня 2024 року ці обставини вже існували і це не є новими обставинами, які б давали підстави для зменшення розміру аліментів. У такому разі позивач, як платник аліментів, зобов`язаний підтвердити належними та допустимими доказами погіршення свого майнового стану. Окрім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. До такого висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19. Суд також зазначає, що нормами Сімейного кодексу України та Цивільного процесуального\~кодексу України не встановлено обмеження щодо максимального розміру утримання, в тому числі у формі аліментів, яке батьки (один з батьків) повинен надавати кожній чи кільком своїм дітям, а встановлено лише їх мінімальні розміри. У зв`язку з викладеним суд відхиляє викладені в письмових поясненнях доводи представника позивача про те, що аліменти, які стягуються на утримання дитини відповідача, перевищують рекомендований законом прожитковий мінімум. Щодо витрат на придбання необхідної амуніції та медикаментів, то позивач не надав суду жодних доказів понесення таких. Суд також враховує, що обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Стягнення аліментів передусім має захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти по можливості той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками. Отже, найкращі інтереси дітей повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків (правовий висновок Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі № 6-1945цс17). Розмір аліментів, встановлений судовим наказом Старосинявського районного суду Хмельницької області від 22 квітня 2024 року у справі №684/126/24, відповідає дійсним потребам дитини і не призведе до порушення прав позивача. При цьому, вказаний розмір аліментів відповідає вимогам закону. Позивач є працездатним, працює та має постійний дохід, оскільки є військовослужбовцем, доказів погіршення матеріального стану або стану здоров`я з часу призначення аліментів за судовим наказом не надано. Виходячи з викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що за обставин, що склалися, на теперішній час позивач не довів належними та допустимим доказами зміну матеріального та сімейного стану, що могло б стати підставою для зменшення розміру аліментів, а тому слід відмовити в позові. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується частиною першою статті 141 ЦПК України та, враховуючи відмову в задоволенні позову, покладає понесені позивачем витрати на оплату судового збору на останнього. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed