Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

[PERSON] 27.05.2024 року звернулась до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та повнолітню дитину, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову зазначила, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюб було розірвано рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 22.12.2020 року. Від спільного подружнього життя мають трьох дітей, двоє з яких мають право та потребують матеріальної допомоги, а саме: неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] та повнолітня донька, що продовжує навчання- [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу, син [PERSON] та донька [PERSON] залишились проживати з нею. Син- [PERSON] навчається у 6 класі Дніпровського лінгвістичного ліцею №9 «Пробізнес» ДМР. Донька - [PERSON] є студенткою 1 курсу стоматологічного факультету Дніпровського державного медичного університету денної форми навчання за кошти фізичних та/або юридичних осіб. Повнолітня донька- [PERSON] навчається на умовах договору, на денній формі навчання, не має стипендії та іншого самостійного доходу. Термін навчання з 01 жовтня 2023 року до 30.06.2028 року. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, не приймає участі у сплаті за навчання, у забезпеченні життєдіяльності. На підставі викладеного просить, відповідно до уточнення, стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред*явлення позову і до повноліття дитини. Стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 6 000 грн. щомісяця, починаючи від дня подачі позову і до досягнення донькою 23 років. Ухвалою суду від 17.06.2024 року роз`єднано позовні вимоги та виділено в окреме провадження позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання. Ухвалою суду від 17.06.2024 року прийнято позовну заяву про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 23.09.2024 року на адресу суду надійшла заява від відповідача [PERSON] про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. 18.12.2024 року на адресу суду надійшла заява від представника позивача-адвоката Багдасарової В.М. про розгляд справи у відсутність позивача та її представника. Позов підтримує та просить задовольнити. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.09.1994 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Ленінської районної Ради народних депутатів м.Дніпропетровська, актовий запис №1001. Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 22.12.2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина- [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно із ч. 1 ст. 189 цього Кодексу батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі та виплачуються щомісячно. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 СК України. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, з урахуванням вищевказаного та інтересів неповнолітньої дитини, а також враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права інших осіб, суд доходить висновку про задоволення позову та необхідність стягувати щомісячно з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина: [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.05.2024 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1211.20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved