Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

26.09.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 621676097 у розмірі 16 388, 54 грн. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позовні вимоги ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» обґрунтовані тим, що 29.03.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали кредитний договір № 621676097. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 621676097. 03.01.2019 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 20190103, за умовами якого ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК Факти «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги до боржників, вказаними у зеєстрах прав вимоги. Відповідно до реєстру прав вимоги № 8 від 28.05.2020 до договору факторингу №20190103 від 03.01.2019, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 17277, 56 грн, з яких: 6659, 92 грн - сума заборгованості по основному боргу (тіло кредиту); 10617, 64 грн заборгованість по відсоткам. Відповідач частково виконав свій обов`язок та здійснив одноразовий платіж на суму 889,02 грн від 24.01.2022. З моменту набуття права вимоги до відповідача позивач не здійснював нарахування жодних штрафних санкцій. Відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 20190103 від 03.01.2019 у розмірі 17 277, 56 грн, з яких: 6659, 92 грн - сума заборгованості по основному боргу (тіло кредиту); 10617, 64 грн заборгованість по відсоткам. Вказану суму боргу позивач просить стягнути із відповідача. Відзив на позовну заяву не надходив. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 25.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача відповідно до матеріалів позовної заяви просив розглянути справу без його участі, надав згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді. Відповідач про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, за адресою зареєстрованого місця проживання відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, судова повістка ним отримана 02.11.2024. Суд, відповідно до статті 280 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження Судом встановлено, що 29.03.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали договір № 621676097, за умовами якого товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретно споживчої мети, на суму 6660, 00 грн, на умовах строковості, зворотності, платності строком на 30 днів зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,66 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного в п. 1.3. цього договору 1.5.3 врахуванням положень п.1.4 договору позичальник сплачує товариству проценти за користування кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 605,90 відсотків річних(а.с. 6-7). 30.04.2024 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали додаткову угоду до договору № 621676097 від 29.03.2019, за умовами якої сторони дійшли згоди, у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов договору та на підставі звернення позичальника, продовжити строк, на який був наданий Кредит за Договором № 621676097 від 29.03.2019 тридцять днів. Починаючи з 28.04.2019, позичальник сплачує за користування кредитом - 1,66 процентів в день від суми кредиту згідно даної додаткової угоди (а.с. 8). 01.01.0001 (дата як у договорі, очевидна описка) ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали додаткову угоду до договору № 621676097 від 29.03.2019 за умовами якої, у зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов договору № 621676097 від 29.03.2019 та зверненням позичальника, товариство надає позичальнику розстрочку у погашенні заборгованості в сумі 14310, 80 грн на 0 днів. Позичальник сплачує товариству суму заборгованості, вказану у п. 1 додаткової угоди, частками в розмірі не менше ніж 25% (двадцять п`ять) відсотків від її загальної суми за графіком викладеним у додатковій угоді (а.с. 9). 19.06.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали додаткову угоду до договору № 621676097 від 29.03.2019 за умовами якої, у зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов договору № 621676097 від 29.03.2019 та зверненням позичальника, товариство надає позичальнику розстрочку у погашенні заборгованості в сумі 14310, 80 на 28 днів. Позичальник сплачує товариству суму заборгованості, вказану у п. 1 додаткової угоди, частками в розмірі не менше ніж 25% (двадцять п`ять) відсотків від її загальної суми за графіком викладеним у додатковій угоді (а.с. 10). 28.11.2018 між ТОВ «Таліон плюс» (фактор) до Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) укладено договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 11). 03.01.2019 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 20190103, за умовами якого, ТОВ «Таліон плюс» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, в тому числі щодо боржника [PERSON] за кредитним договором № 621676097, що доводиться також витягом з реєстру прав вимоги № 8 від 28.05.2020 до договору факторингу від 03.01.2019 № 20190103 від 28.05.2020 (а.с.12-13, 14). З витягу з Реєстру прав вимоги № 8 від 28.05.2020 до договору факторингу від 03.01.2019 № 20190103 від 28.05.2020 вбачається, що [PERSON] вказаний у списку боржників за кредитним договором № 621676097, за яким загальна сума заборгованості становить 17 277, 56 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 6659, 92 грн, заборгованість за відсотками 10 617, 64 грн (а.с. 14). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 621676097 від 29.03.2019 ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" нарахувало [PERSON] заборгованість за період з 28.05.2020 по 31.08.2024 у розмірі 17 277, 56 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 6659, 92 грн, заборгованість за відсотками 10 617, 64 грн (а.с. 15). Норми права, які застосовані судом Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ст. 526 ЦК визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 512 ЦК України передбачено можливість зміни кредитора у зобов`язанні, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 516 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ст. 1077 ЦК України). Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 12, ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Висновки суду Дослідивши докази та з`ясувавши обставини справи, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову, із таких підстав. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Із матеріалів справи вбачається, що Договір факторингу з первісним кредитором №28/1118-01 був укладений 28.11.2018 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», тобто до укладання договору №621676097 від 29.03.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі №910/11965/16. Пунктом 2.1 Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується відступити ТОВ «Таліон плюс» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Таліон плюс» за плату на умовах, визначених цим договором. Право майнової вимоги за договором № 621676097 від 29.03.2019 на момент укладення договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 мало би бути визначеним, тоді як жодної визначеної вимоги у первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо [PERSON] на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018 не було, та сторони не могли передбачити, що 29.03.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» буде укладено Кредитний договір із [PERSON] . Таким чином, із наданих суду доказів вбачається, що право майнової вимоги до [PERSON] за кредитним договором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не існувало на момент укладення первісного договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018. Крім того, Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 виснував, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Суд зазначає, що пунктом 11.8 Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 передбачено, що з моменту переходу права вимоги від клієнта до фактора згідно відповідного Реєстру прав вимог, підписаного сторонами за умовами цього договору, фактор набуває статусу володільця бази персональних даних боржників, права вимоги до яких відступаються згідно з цим договором. Крім того у пункті 12 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 зазначений перелік додатків до договору, а саме: Додаток №1 Форма Реєстру прав вимог; Додаток №2 - Форма повідомлення Боржника; Додаток №3 - Форма Акту повернення права вимоги. Наведені Додатки складають невід`ємну частину Договору. Проте до матеріалів справи позивачем не долучено жодного додатку до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, зокрема, реєстру прав вимог, підписаного сторонами такого договору. Таким чином,\~позивач \~ не\~надав суду\~доказів переходу\~від первісного\~кредитора -\~ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» до ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" права вимоги до боржника [PERSON] за Договором № 621676097 від 29.03.2019. Відповідно,\~долучені до\~матеріалів справи\~докази,\~а це:\~копія Договору\~факторингу №\~20190103 від 03.01.2019, укладеного між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» та витяг з Реєстру прав вимоги № 8 від 28.05.2020 до договору факторингу № 20190103 від 03.01.2019 про передачу від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги до позичальника [PERSON] за кредитним договором № 621676097 від 29.03.2019 не доводять, що відбулась передача прав вимог за цим кредитним договором. Із наведених підстав у задоволенні позову суд відмовляє. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд відмовив в задоволенні позовних вимог, судові витрати позивача залишаються за ним.

Outcome: dismissed