Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-19 00:00:00

У жовтні 2024 року ТОВ «Споживчий центр» звернулось до Обухівського районного суду Київської області із позовом до [PERSON] , у якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором №14.04.2023-100002195 від 14.04.2023 у розмірі 12947 грн. 94 коп, а також судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 14.04.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Кредитний договір (оферти) №14.04.2023-100002195, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 6 000 грн. строком на 70 днів. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі, однак відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 12947.94 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6000 грн., по процентам в розмірі 6047.94 грн., та комісії у розмірі 900 грн. 00 коп. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 28.10.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судове засідання представник ТОВ «Споживчий центр» не з`явився, у позовній заяві зазначив про розгляд справи без його участі. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, хоч про час і місце слухання справи належним чином повідомлена, заяв, клопотань чи заперечень суду не надала. Положеннями ст.\~280\~ЦПК\~України передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України , у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 5, 6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 14.04.2023 р. укладено Кредитний договір (оферти) № 14.04.2023-100002195. Як вбачається з заявки від 14.04.2023 року, сума кредиту складає 6 000 грн.; строк кредитування - 70 днів; з фіксованою незмінною процентною ставкою в розмірі 1,2% за 1 день користування. 14.04.2023 року позивач надав відповідачу кредит у розмірі 6 000 грн., що підтверджується квитанцією № 2279739860 від 14.04.2023 року, чим виконав свої зобов`язання своєчасно та у повному обсязі. Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №14.04.2023-100002195 від 14.04.2023 року, заборгованість [PERSON] становить 12947,94 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 6 000 грн., відсотках у розмірі 6047,94 грн. та комісії у розмірі 900 грн. 00 коп. Відповідно до п. 3.1 Пропозиції про укладення кредитного договору Кредитодавець зобов`язується надати кредит Прозичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Відповідно до п. 4.1 Кредитодавець надає Позичальнику кредит на умовах його строковості, платності та поворотності. Як вбачається з п. 6.7.1 Позичальник уклав вказаний договір повністю усвідомлюючи значення своїх дій та згідно з вільним волевиявленням та має здатність виконувати його умови. Даний договір підписано електронним підписом Позичальника одноразовим ідентифікатором для підписання кредитного договору Т575. Позивачем та відповідачем строки повернення кредиту та процентів не змінювались. До теперішнього часу відповідач не сплатив позивачу заборгованість, чим порушив свої зобов`язання, що встановлені укладеним 14.04.2023 року договором. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Відповідно до ч.1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Строк, на який надавався кредит - 70 днів. У цей строк відповідачка [PERSON] зобов`язана була повернути ТОВ «Споживчий центр» грошові кошти у сумі 6 000 грн. Однак, відповідачка [PERSON] не виконала зобов`язання щодо повернення кредиту, відтак з неї на користь позивача ТОВ «Споживчий центр» необхідно стягнути заборгованість за основним боргом у розмірі 6 000 грн. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Оскільки відповідач належним чином не виконав умови договору, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість зі сплати процентам та комісію у розмірі 6047 грн. 94 коп. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Кредитним договором №14.04.2023-100002195 від 14.04.2023 у розмірі 12947 грн. 94 коп. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути також і понесені ними судові витрати в виді судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп.

Outcome: approved