Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець Кушнір Олег Вікторович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає до виконання. В обґрунтування позову посилається на те, що приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною було вчинено виконавчий напис №28147 від 20.05.2021 р. про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», який подальшому було передано до Приватного виконавця Кушніра Олега Вікторовича Приватним виконавцем на підставі цього виконавчого напису було відкрито виконавче провадження № 65758039, відповідно до якого [PERSON] являється боржником перед Акціонерним товариством «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». Загальна сума заборгованості становить 39 600,22 грн. Вважає, що дії приватного нотаріуса по винесенню виконавчого напису були вчинені без належних правових підстав. Жодних договірних відносин із відповідачем він не укладав. Про наявність будь-якої заборгованості чи неналежне виконання будь-яких зобов`язань нe повідомлялось, також не повідомлялось про факт відступлення права вимоги за кредитним договором 979655424 від 25 липня 2019 року укладеним з ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Вважає, що виконавчий напис нотаріуса не підлягає виконанню оскільки вчинений з порушенням вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, також не погоджується з даним кредитним боргом тому як заборгованість не можливо перевірити оскільки від первісного кредитора здійснювалося безліч переуступок прав на фінансове зобов`язання, договори факторингу також неможливо перевірити на законність. У позивача є обгрунтовані сумніви щодо наявності взагалі заборгованості. На сьогоднішній день ТОВ«ФК «Онлайн Фінанс» не доведено жодного факту про існування в нього заборгованості Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 06.05.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Кредитний договір №1-20200310-120917 від 10.03.2020 року, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. А тому вказаний договір не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути з проведено у безспірному порядку, шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Таким чином, як свідчать обставини справи, виконавчий напис вчинено із порушенням норм чинного законодавства, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Враховуючи наведене просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №28147 від 20.05.2021 р., вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, про стягнення грошових коштів із [PERSON] . Стягнути із відповідача понесені судові витрати. 26.11.2024 року представником відповідача подано до суду заяву, з якої вбачається, що відповідач не згоден з доводами позивача в частині стягнення з відповідача судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн. Представник Позивача додає документи, які підтверджують надання адвокатом правничої допомоги: ордер на надання правничої допомоги, Договір доручення на ведення справ в державних органах, органах місцевого самоврядування, слідчих та судових органах, акт виконаних робіт за договором від 05.09.2024, квитанція № 473499 від 27.09.2024.\~ Представником відповідача зазначається, що адвокат Атаманюк В.М. надає до\~ позовної заяви Договір про надання доручення на ведення справ в державних органах, органах місцевого самоврядування, слідчих та судових органах, проте відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, а саме статей 15, 137, 141 чітко визначено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги. Тому, договору про надання правничої допомоги, як доказ понесення витрат на професійну правничу допомогу Позивача, надано не було. Наданий адвокатом Договір свідчить про надання консультаційні та юридичні послуги, які не є витратами на правничу допомогу. У Акті виконаних робіт за договором від 05.09.2024 зазначено, що послуги адвоката надані в повному обсязі, проте не вказано предметно які саме послуги надавав адвокат Атаманюк В.М. Квитанція, копію якої надав Представник, оформлена неналежним чином. До матеріалів справи додано копію квитанції № 473499 від 27.09.2024 року, яка нібито підтверджує фактично понесені витрати Позивачем на правничу професійну допомогу у розмірі 6000 грн., проте, дана копія квитанції не відповідає загальним вимогам затвердженим Правлінням Національного банку України «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» від 29 грудня 2017 року. У квитанції зазначено, що [PERSON] сплачує 6000 грн за юридичні послуги, проте не зазначено ні номер справи, ні номер виконавчого напису. Не можна стверджувати, що квитанція № 473499 підтверджує надання правничої допомоги по справі № 344/18567/24. Отже, квитанцію № 473499 від 27.09.2024 про сплату Позивачем юридичних послуг Представнику, не можливо вважати належним доказом понесення судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу у розмірі 6 000,00 гривень. Відповідач звертає увагу суду на те, що ціни за надані адвокатом послуги встановлені довільно, без урахування об`єктивних факторів, що впливають на їх вартість. За таких умов адвокат міг також довільно сформувати вартість своїх послуг, наприклад в сумі 50 000,00 грн. або 100 000,00 грн. враховуючи наведене просить суд у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» витрат на професійну правничу допомогу на користь [PERSON] у розмірі 6000 грн. відмовити. У позовній заяві представник позивача зазначив, що просить про розгляд справи без його участі та участі позивача.\~ Представник відповідача ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ОНЛАЙН ФІНАНС» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомлено. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна та приватний виконавець Кушнір Олег Вікторович в судове засідання\~ не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. Дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до наступного. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 20.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №28147 відповідно до якого запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , який є боржником за Кредитним договором 979655424 від 25 липня 2019 року, укладеним з ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 64 від 04 лютого 2020 є ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ТАЛІОН ПЛЮС", правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 05/0820-01 від 05.08.2020 року,\~ реєстр вимоги №4 від 09.04.2021 року є ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС», заборгованість за кредитним договором 979655424 від 25.07.2019 року. Строк платежу за Кредитним договором 979655424 від 25.07.2019 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 09.04.2021 року по 07.05.2021 року. Сума заборгованості складає 38 400,22 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 10 238,61 грн.; прострочена заборгованість за комісією становить 0,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 17 948,70 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 грн.; строкова заборгованість за комісією становить 0,00 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 10 212,91 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача, в розмірі 1 200,00 грн., які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню 39 600,22 грн. 09.06.2021 року приватним виконавцем Кушніром О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65758039 з виконання виконавчого напису №28147 виданого 20.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованість в розмірі 39 600,22 грн. 09.06.2021 року приватним виконавцем Кушніром О.В. винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у ВП №65758039. 09.06.2021 року приватним виконавцем Кушніром О.В. винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у ВП №65758039. 04.01.2024 року приватним виконавцем Кушніром О.В. винесено постанову про арешт коштів боржника у ВП №65758039. Сторона позивача вважає виконавчий напис таким, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню, оскільки вчинення виконавчого напису було здійснено із порушенням процедури його вчинення. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок), постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п.19 ст.34 закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена гл.14 Закону «Про нотаріат» та гл.16 розд.ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.\~ Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - постанова № 662) перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин: Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові ВП ВС від 21 вересня 2021 року, справа № 910/10374/17, провадження № 12-5гс21. Спірний виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом 20.05.2021 року, тобто на момент коли вже були скасовані внесені постановою КМУ від 26.11.2014 року № 662 зміни та діяла редакція Переліку, яка передбачає вчинення виконавчого напису на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи, зокрема, підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п.п. 3.5. п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Отже, відповідне право стягувача, по захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Крім того, згідно ч. 1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом пп.3.4 п.2 гл.16 розд.ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Таким чином, для перевірки судом правомірності вчинення оскаржуваних виконавчих написів необхідно, зокрема, з`ясувати: чи було їх вчинено на підставі нотаріально посвідчених кредитних договорів; чи зазначена у них сума зобов`язань є безспірною, тобто чи існувала вона узагалі, чи була вона саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису; чи було заявником дотримано 3-річний строк, з моменту виникнення права вимоги, для звернення за вчиненням виконавчого напису. Так, із виконавчого напису приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. №28147 від 20.05.2021 року вбачається, що виконавчий напис виданий про звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником за Кредитним договором 979655424 від 25 липня 2019 року, укладеним з ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 64 від 04 лютого 2020 є ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ТАЛІОН ПЛЮС", правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 05/0820-01 від 05.08.2020 року,\~ реєстр вимоги №4 від 09.04.2021 року є ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС». Стягнення платежу за Кредитним договором 979655424 від 25.07.2019 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Заборгованість проводиться за період з 09.04.2021 року по 07.05.2021 року. Сума заборгованості складає 38 400,22 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 10 238,61 грн.; прострочена заборгованість за комісією становить 0,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 17 948,70 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 грн.; строкова заборгованість за комісією становить 0,00 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 10 212,91 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача, в розмірі 1 200,00 грн., які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню 39 600,22 грн. Повноваження нотаріуса при розгляді питань вчинення виконавчих написів, в т.ч. вивчення питання безспірності заборгованості, висловлено у справі № 305/2082/14-ц, яка розглядалась Великою Палатою Верховного Суду 15 січня 2020 р. Так, в даному рішенні ВП ВС зазначено, що нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). З урахуванням статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Зазначене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права сформульованому у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 84цс19). Згідно правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду України від 04.03.2015 року у справі №6-27цс15 зазначено, що наявність спору про розмір заборгованості у суді на час вчинення виконавчого напису спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника. Аналогічні правові висновки викладено і в постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14 та від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Позивачем зазначається, що кредитний договір 979655424 від 25 липня 2019 року, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. Про наявність будь-якої заборгованості чи неналежне виконання будь-яких зобов`язань нe повідомлялось, також не повідомлялось про факт відступлення права вимоги за кредитним договором 979655424 від 25 липня 2019 року укладеним з ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Не погоджується з даним кредитним боргом тому як заборгованість не можливо перевірити, оскільки від первісного кредитора здійснювалося безліч переуступок прав на фінансове зобов`язання, договори факторингу також неможливо перевірити на законність. Так, суд вважає, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у наявності боргу за кредитним договором 979655424 від 25 липня 2019 року, видав виконавчий напис за кредитним договором, який не був посвідчений нотаріально, чим порушено норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Враховуючи викладене, оскільки оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, суд вважає за необхідне визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). 05.09.2024 року між адвокатом Атаманюк В.М. та [PERSON] (клієнт) укладено Договір доручення на ведення справ в державних органах, органах місцевого самоврядування, слідчих та судових органах, відповідно до якого адвокат зобов`язується надати клієнту консультаційні та юридичні послуги з приводу: представлення інтересів та складання процесуальних документів по скасуванню виконавчого напису 28147 від 20.05.2021 р., надання інших супутніх послуг. П.2.1.Договору передбачено, що послуги надаються клієнту шляхом: усного та письмового консультування з юридичних питань; складання проектів необхідних процесуальних документів, скарг, претензій, запитів, позовних заяв; надання консультаційних послуг з приводу захисту інтересів клієнта в державних, слідчих та судових органах (суді); особистої участі та представництва клієнта в усіх державних та органах місцевого самоврядування, державних, кооперативних і приватних підприємствах, установах і організаціях, а також слідчих та судових органах (суді); Згідно п.2.2. клієнт уповноважує адвоката приймати всі рішення та вживати всіх дій, необхідних для захисту інтересів клієнта вести від імені клієнта справи в усіх державних органах та установах, в органах місцевого самоврядування, підприємствах, товариствах, установах і організаціях та інших підприємствах незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, органах нотаріату, бюро технічної інвентаризації та правоохоронних органах; вести від імені клієнта справи в усіх судових інстанціях з усіма процесуальними правами які законом надано позивачу, відповідачу, третій особі та потерпілому, в тому числі з правом пред`явлення позову, повної або часткової відмови від позовних вимог, залишення позову без розгляду, визнання повністю або частково позову, зміни підстав або предмету позову, укладання мирової угоди, оскарження рішення (ухвали, постанови) суду; подачі виконавчого листа до стягнення; бути представником клієнта у відповідному відділі державної виконавчої служби з питань пов`язаних з виконанням судових рішень, одержанням присудженого майна або грошей; подавати від імені клієнта заяви в усі необхідні підприємства, установи та організації, державні органи та органи місцевого самоврядування, правоохоронні органи, судові органи (суди), органи нотаріату, бюро технічної інвентаризації, в тому числі позовні заяви в суд. Вести від імені клієнта переговори з будь-яких питань, одержувати довідки та інші документи, в тому числі судові рішення та рішення інших органів, знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання, відводи, давати письмові пояснення, подавати свої міркування та заперечення, сплачувати у разі потреби необхідні платежі, підписуватися за клієнта, а також виконувати всі інші дії та формальності пов`язані з Даним Договором. Відповідно до п.3.1. Договору клієнт зобов`язується сплатити адвокату за юридичні послуги та відшкодувати всі інші витрати у розмірі та порядку зазначеному розділами 4 та 5 Даного Договору. П.4 Договору передбачено, що розмір витрат на правову допомогу становить 6000 грн. З акту виконаних робіт за договором від 05.09.2024 року вбачається, між адвокатом Атаманюк В.М. та [PERSON] підписано зазначений акт, з якого вбачається, що за Договором доручення на ведення справ в державних органах, органах місцевого самоврядування від 05.09.2024 р. представлення інтересів та складання процесуальних документів по скасуванню виконавчого напису 28147 від 20.05.2021 р., надання інших супутніх послуг послуги адвоката надані в повному обсязі. Фіксований розмір надання правової допомоги становить 6000 (шість тисяч) гривень. Згідно квитанції №473499 від 27.09.2024 року Кальнишем Р.С. сплачено 6000,00 грн. за юридичні послуги адвокату Атаманюку В.М. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України«Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України«Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`ясень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних таінших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом з цим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, а саме: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Згідно частин четвертої та п`ятої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України). Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21). Указана судова практика є незмінною. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зазначила, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Велика Палата Верховного Суду зауважила, що враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис. Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). П.4 Договору доручення на ведення справ в державних органах, органах місцевого самоврядування, слідчих та судових органах\~ від 05.09.2024 року передбачено, що розмір витрат на правову допомогу становить 6000 грн. Таким чином, сторонами визначено фіксований розмір гонорару. Як встановлено судом, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано Договір доручення на ведення справ в державних органах, органах місцевого самоврядування, слідчих та судових органах\~ від 05.09.2024 року, укладений між адвокатом Атаманюк В.М. та [PERSON] , акт виконаних робіт за договором від 05.09.2024 року, квитанцію №473499 на суму 6000,00 грн. 26.11.2024 року представником відповідача подано до суду заяву у якій він зазначає, що не згоден з доводами позивача в частині стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн. В той же час суд вважає такі доводи безпідставними, оскільки матеріалами справи підтверджено звернення з адвокатським запитом, складення адвокатом позовної заяви, що відповідає Договору доручення на ведення справ в державних органах, органах місцевого самоврядування, слідчих та судових органах\~ від 05.09.2024 року, відповідно до якого адвокат зобов`язується надати клієнту консультаційні та юридичні послуги з приводу: представлення інтересів та складання процесуальних документів по скасуванню виконавчого напису 28147 від 20.05.2021 р., надання інших супутніх послуг. Відтак, відповідно до ст.141 ЦПК України\~ з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1 816,80 грн. та понесені судові витрати\~ на\~ правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved