Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

У жовтні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в порядку поділу майна компенсацію вартості 1/2 частини транспортного засобу автомобіля марки "Nissan Sentra", VIN [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску - 2018 в сумі 191 180,00 грн та понесені судові витрати. Свої вимоги [PERSON] мотивував тим, що 10.08.2019 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб, який 13.07.2023 року розірвано Святошинським районним судом м.Києва. Під час перебування в шлюбі було набуто спільне майно - транпортний засіб марки "Nissan Sentra", VIN [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску - 2018, який фактично перебуває у його власності, проте фактично ним користується [PERSON] . Відповідач перешкоджає йому користуватися транспортним засобом та приховує його місцезнаходження, пропозиції щодо продажу належної йому частини залишені без задоволення, а тому звернувся з вказаним позовом та просить його задовольнити. Процесуальні дії Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.11.2023 року справа передана на розгляд судді Твердохліб Ю.О. (а.с.34-35). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16.11.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 36-37). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20.05.2024 року призначено у справі судову транспортно-товарознавчу експертизу (а.с. 131-132). 16.09.2024 року до суду від Житомирського науково-дослiдного експертно-кримiналiстичного центру МВС України надійшов висновок експерта за результатами проведення у справі судово транпортно-товарознавчої експертизи, згідно якого ринкова вартість транпортного засобу марки "Nissan Sentra", VIN [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску - 2018 на 06.09.2024 року становить 382 360,00 грн (а.с. 146-150). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18.09.2024 року відновлено провадження у праві (а.с. 157). В судовому засіданні позивач та його представник у режимі ВКЗ підтримали позовні вимоги та просили позов задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідач та її представникв сужовому засіданні у режимі ВКЗ позовні вимоги визнали, просили залишити транспортний засіб марки "Nissan Sentra" у користуванні відповідача. Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ППВСУ від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнями на визнання позову сторонами без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Частиною 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частинами 1, 2 ст.71 СК України передбачено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. Як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 5 жовтня 2020 року у справі № 537/78/19 положення статті 60 СК свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована тим із подружжя, який оспорює поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Отже, враховуючи норму статті 60 СК України, час придбання спірного майна подружжям, а також визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що транспорний засіб, який є предметом спору у цій справі є спільною сумісною власністю подружжя. Крім того, відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеної у постанові від 3 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц: «Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] визнали позов у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та в порядку поділу майна стягнути з відповідача та користь позивача грошову компенсацію вартості 1/2 частини транспортного засобу автомобіля марки "Nissan Sentra", VIN [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску - 2018 в сумі 191 180,00 грн. Розподіл судових витрат Приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Положеннями ч. 1 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що кореспондується з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи визнання позову відповідачем, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 945,40 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved