Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

12.08.2024 позивач [PERSON] подала до суду позовну заяву до [PERSON] ; третя особа: служба у справах дітей Добротвірської селищної ради про позбавленя батьківських прав. Позов мотивує тим, що перебувала із відповідачем у шлюбі. Від даного шлюбу у них є двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що відповідач ніяким чином не піклується про дітей, не цікавиться станом їх здоров`я, не забезпечує матеріально. У зв`язку з наведеним, просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітніх синів. Ухвалою суду від 26.08.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. В судове засідання позивач не з`явилася, однак подала заяву в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд без його участі, позовні вимоги визнав. Представник третьої особи також у судове засідання не з`явилася, але подала заяву в якій просила проводити розгляд справи без її участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 06.05.2015 позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] . Від даного шлюбу у сторін є двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Кам`янка-Бузького районного суду від 26.03.2020 року шлюб розірвано. Яук видно з матеріалів справи з відповідлача стягуються аліменти на підставі судового наказу виданого 09.11.2018 Кам`янка-Бузьким районним судом. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах виконавця Дрогобицького ВДВС, вона станом на 01.11.2023 становить 189130,71 грн. У своїй позовній заяві позивачка вказаує, що відповідач ніяким чином не піклується про дітей, не цікавиться станом їх здоров`я, не забезпечує матеріально. На свята, дні народження до дітей не приходить та не провідує. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення відповідача від виховання дитини та свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками. Як видно з матеріалів справи, 17.07.2021 позивачка уклала шлюб із [PERSON] і від цього шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Вказує, що [PERSON] здійснює догляд за її дітьми, займається їхнім вихованням. Вони з чоловіком [PERSON] створили всі умови для життя і повноцінного розвитку дітей про що свідчить акт обстеження житлових умов. В подальшому [PERSON] має намір усиновити двох її синів. З висновку наданого службою у справах дітей Добротвірської селищної ради Шептицького району Львівської області, видно, що комісія вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав. Відтак, суд встановив, що спір між сторонами виник щодо позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітніх синів, з підстав неналежного виконання батьком своїх батьківських обов`язків. Відповідно до ст.165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 9-10 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 цієї Постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Так, зібраними у справі доказами встановлено, що відповідач не проживає із своїми синами, не утримує їх, не піклуються про харчування, медичний догляд, лікування дітей та не заперечує щодо позбавлення його батиьківських прав. Будь-яких поважних причин, які б унеможливили виконання відповідачем його батьківських обов`язків судом не встановлено. Беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки необхідно задовольнити, оскільки це відповідатиме інтересам дітей, за захистом яких позивач звернулась до суду. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved