Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

08.08.2024 року представник ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з останньої на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором №688145200 від 07.12.2020 в розмірі 30310,15 грн, вирішити питання судових витрат.\~ В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 07.12.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали кредитний договір №688145200 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Зокрема, відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого, заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну Заявку. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV3C43M. Заповненням анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту. Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 8500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. 28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01. 31.12.2021 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №120 від 09.02.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача на загальну суму 19 510,90 грн. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року. В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022 - якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін. 05.07.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу №05/07/24 відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 05/07/24 від 05.07.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 30310,15 грн. Просить позов задовольнити. Ухвалою від 16.08.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд. 10.09.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача, в якому останній просить відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що позивач нарахував проценти за користування кредитом відповідачем поза межами строку кредитування, оскільки строк кредиту становить 30 днів, у паспорті кредиту визначена вартість кредиту в розмірі 10412,50 грн, а борг по кредиту нараховано в сумі 30310,15 грн. Крім того, звертає увагу, що із 2020р. було укладено 3 договори факторингу між різними установами, однак у жодної із них не виникло право вимоги про повернення кредитних коштів до [PERSON] . Реєстр боржників та Акт прийому передачі підписується станом на момент укладення договору факторингу, однак такі в матеріалах справи відсутні. У зв`язку з наведеним, вважає позовні вимоги необгрунтованими. А також стверджує, що позивач звернувся з позовом із пропуском строку позовної давності, адже такий минув 06.01.2023. До того ж, [PERSON] ще до кінця грудня 2020 повністю погасила борг за кредитом перед ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога», як і інші 11 кредитних договорів, які було укладено з тією ж установою, що свідчить про те, що [PERSON] належним чином виконує умови кредитних договорів та повертає всі кредитні кошти. 27.09.2024 представник позивача подав додаткові пояснення по справі, у яких не погоджується із зазначеними у відзиві доводами відповідача. Зазначив, що позивач довів суду документально порушення з боку відповідача своїх зобов`язань за договором в повному обсязі. Вказав, що відповідач на своє твердження про повне погашення заборгованості не надала жодних належних та допустимих доказів, натомість, надала довідки, які стосуються інших кредитних зобов`язань та не пов`язані з предметом даного судового розгляду. Проте, позивачем на підтвердження позовних вимог надано розрахунки заборгованості створені та підписані електронними підписами ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс». Алгоритм нарахування заборгованості узгоджений кредитним договором. Відповідач не виконувала зобов`язання за Кредитним договором та не сплатила всі фактично нараховані відсотки станом на останній день Дисконтного періоду. Строк Дисконтного періоду сплив 07.01.2021, нарахування за Базовою ставкою відбувалися до 05.04.2021 включно, тобто нарахування відбувалися 88 днів, що відповідає умовам Договору, який було узгоджено сторонами. Окрім цього сторони погодили, що закінчення строку дії Договору не звільняє їх від відповідальності за\~порушення його\~умов,\~яке мало\~місце під\~час дії\~Договору (п.3.6\~Кредитного договору). Укладання договору\~факторингу між\~ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» та\~ТОВ «Таліон\~Плюс» до\~виникнення кредитних\~правовідносин з\~ [PERSON] \~від 07.12.2020\~р.\~не свідчить\~про недійсність\~передачі прав\~вимоги за\~таким договором\~новому кредитору,\~оскільки станом\~на момент\~укладення кредитного\~договору договір\~факторингу був\~чинним.\~Право вимоги\~по кредитному\~договору №688145200\~від 07.12.2020\~р.\~передані ТОВ\~«Манівео швидка\~фінансова допомога»\~на користь\~ТОВ «Таліон\~Плюс» та\~в подальшому\~позивачу на\~підставі Реєстру,\~який оформлений\~належним чином.\~Щодо строків\~позовної давності,\~то позивач\~дотримався таких,\~оскільки законодавець\~зупинив перебіг\~позовної давності. З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, значимості таких дій у справі виходячи з її конкретних обставин позивач вважає, що зазначені адвокатом Семенюком Р.А. витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. належним чином не є обґрунтованими. У судовому засіданні представник відповідача позов заперечив, пояснив, що відповідачу було надано кредитні кошти у сумі 8500 грн, строком на 30 днів, які вона сплатила. Нарахування відсотків здійснювалось поза межами строку дії договору, розрахунку не подано. Щодо укладених договорів факторингу, то до таких вносили зміни, реєстрів боржників не надавали, крім того, не подано підтверджень суми заборгованості, яка перейшла за договором факторингу. Вважає, що позовні вимоги необгрунтовані, адже відповідач сплатила кредитну заборгованість. Крім того, позивачем порушений строк позовної давності. Тому, просить відмовити у задоволенні позову. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи здійснювати у його відсутності. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до такого висновку. Судом встановлено, що 07.12.2020 відповідач в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» подала заявку на отримання кредиту №688145200(а.с. 22). Відповідач підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV3C43M, таким чином, 07.12.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали кредитний договір №688145200 у формі електронного документа (а.с. 36-40). Відповідно до п.1.1. договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 8500,00 на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. Як передбачено п. 1.2. договору, кредит надається строком на 30 днів. Після вчинених дій відповідача, 07.12.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 8500,00 грн. на її банківську карту № [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням від 07.12.2020 (а.с. 114). Із паспорту споживчого кредиту до договору №688145200 від 07.12.2020 вбачається, що тип кредиту фінансовий кредит, сума кредиту 8500 грн, строк кредитування 30 днів, мета ортимання кредиту на споживчі цілі, процентна ставка, процентів річних 274,50 грн, тип процентної ставки фіксована, загальні витрати за кредитом 1912,50 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 10412,50 грн, реальна річна процентна ставка, процентів річних 273,45 (а.с. 34-35). Згідно з додатком №1 до договору № 688145200 від 07.12.2020, сторони погодили такий графік розрахунків: термін платежу 06.01.2021, сума кредиту 8500 грн, нараховані проценти 1912,50 грн, до сплати 10412,50 грн (а.с. 41). 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. 28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01. 31.12.2021 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №120 від 09.02.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача на загальну суму 19 510,90 грн. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року. В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022 - якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін. 05.07.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу №05/07/24 відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 05/07/24 від 05.07.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача. Із поданого позивачем розрахунку заборгованості до кредитного договору 688145200 від 07.12.2020, складеного ТОВ «Таліон Плюс» вбачається, що тіло становить 8250 грн, нараховано проценти у сумі 21810,15 грн, до сплати 30310,15 грн (а.с.116-117). Так, приписами пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Нормою частини 1 статті 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з приписами частин 1-3 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Відповідно до положень частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом норми статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Так, положеннями статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до приписів частин 3-4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з вимогами частин 6-7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з положеннями статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина 1 статті 598 ЦК України). Нормою статті 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Згідно з положеннями частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина 1, 2 статті 1054 ЦК України). ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» умови договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на суму 8500,00 грн., що стверджується платіжним дорученням від 07.12.2020, де у графі призначення платежу зазначено «переказ коштів згідно договору №688145200 від 07.12.2020». Згідно із Додатком №1 до договору, кошти в сумі 10412,50 грн., з яких 8500 грн - тіло кредиту,1912,50грн. проценти за користування кредитом, мали бути повернуті 06.01.2021. Відповідно до умов пункту 1.2. договору, кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником, тобто 07.12.2020. Термін повернення кредиту: 06.01.2021 року. Оскільки відповідач 09.02.2021 сплатила тіло кредиту у сумі 8500 грн, що вбачається із розрахунку заборгованості за договором №688145200 від 07.12.2020, поданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на виконання ухвали суду від 27.09.2024, що також стверджується поясненнями представника відповідача, а отже, позовна вимога у цій частині задоволенню не підлягає. Частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до п. 1.4.1 кредитного договору передбачено проценти за користування кредитом, виключно на період строку, визначеного п. 1.2. договору, які нараховуються щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 274,50% річних, що становить 0,75 % від суми кредиту за кожний день користування ним. Згідно з п. 1.4.2 за умови продовження строку дисконтного періоду, нарахування процентів здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 546,89 процентів річних, що становить 1,49 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. При цьому, як вбачається з договору, сторони погодили, що кредит надається строком на 30 днів з 07.12.2020 до 06.01.2021. Отже, за таких умов договору, які були погоджені сторонами, кредитор має право нараховувати відсотки за договором лише 30 днів, починаючи з дня укладення договору. Даним договором не передбачено нараховування відсотків після закінчення терміну дії договору, який складає 30 днів. Таким чином, оскільки договором визначено проценти за користування кредитом в розмірі 1912,50 грн (п. 1.4.1), а тому суд приходить до висновку, що саме ця сума процентів за користування кредитом підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Встановлений в п. 1.2. Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено Позичальником, шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена. Зазначені обставини свідчать про те, що умовами кредитного договору сторони передбачили порядок продовження строку кредиту, умови і строк нарахування процентів за користування кредитом. Проте, наведені умови кредитного договору є суперечливими, так як пунктом 1.2 цього кредитного договору чітко визначено, що кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Тобто, право ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договору після 06.01.2021, тому, починаючи із зазначеної дати, товариство не мало права нараховувати проценти за користування кредитом. Відповідно до вимог ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12 від 28.03.2018, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Також, Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що в охоронних правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечені ч. 2\~ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочки виконання грошового зобов`язання. Отже, період правомірного користування коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування супроводжується нарахуванням процентів у порядку та розмірі, що визначені у кредитному договору, а у разі прострочки позичальником виконання зобов`язань зі своєчасного повернення кредиту права кредитора захищаються шляхом нарахування процентів річних, передбачених ч. 2\~ст. 625 ЦК України. Враховуючи вищезазначене, відповідно до п. 1.2 кредитного договору термін повернення кредиту визначено 06.01.2021, тому правові підстави для стягнення заборгованості по відсоткам з 07.01.2021 відповідно до п. 1.4.2, 1.4.3 договору відсутні. Суд звертає увагу, що позивачем відповідно до частини третьої статті\~12, частини першої статті\~81 ЦПК України\~не надано суду доказів, що строк кредитування за договором №688145200 від 07.12.2020 був пролонгований відповідно до п. 1.3 договору. Отже, продовження нарахування процентів за ставкою згідно із п. 1.4.2, 1.4.3 Договору після закінчення строку кредитного договору є неправомірним. При цьому, вимог про стягнення відсотків у відповідності до статті 625 ЦК України позивачем не заявлено. Отже, позовна вимога, в частині стягнення з відповідача на користь позивача відсотків, підлягає частковому задоволенню. Суд не бере до уваги доводи представника відповідача про те, що у жодної із установ не виникло право вимоги повернення кредитних коштів до [PERSON] , оскільки п. 5.3.3. договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 передбачено, що фактор має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб, що ТОВ «Таліон Плюс» і було зроблено. Посилання сторони відповідача на відсутність розрахунків та реєстрів боржників не заслуговують на увагу, оскільки такі містяться в матеріалах справи, зокрема реєстр боржників до договору факторингу №05/07/24 від 05.07.2024, в якому зазначена боржник [PERSON] . Твердження представника відповідача про те, що позивач звернувся з позовною заявою із пропуском строку позовної давності спростовується п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, де зазначається, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Комі того, позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Згідно із ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. ч. 1, 2, 3\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.\~ На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу,\~було надано до суду договір про надання правничої допомоги №05/07/24-02 від 05.07.2024, протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №05/07/24-02 від 05.07.2024, що є додатком №1 до вказаного договору, додаткову угоду №3 до договору про надання правничої допомоги №05/07/24-02 від 05.07.2024, акт прийому-передачі наданих послуг від 05.07.2024, довіреність від 22.02.2024, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності\~\~розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат\~\~зі\~\~складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, значенням справи для сторони, результатом розгляду справи, а також, беручи до уваги те, що представник позивача не брав участі у жодному судовому засіданні, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. Враховуючи часткове задоволення позову,

Outcome: partial