Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

Адвокат Зінченко Андрій Анатолійович в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, третя особа [PERSON] про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина , до складу якої увійшла квартира [ADDRESS] . Позивач є єдиним спадкоємцем померлого, оскільки є його двоюрідним племінником. Інших спадкоємців за законом, які прийняли спадщину немає. [PERSON] прийняв спадщину, подавши відповідну заяву до приватного нотаріуса, проте оформити спадкові права у нотаріуса він не має можливості, оскільки не зміг надати документів, які підтверджують його родинні відносини зі спадкодавцем. [INFO] в м. Березань Березнаського району Київської області народилась мати спадкодавця [PERSON] , батьками якої були [PERSON] та [PERSON] ( [PERSON] ). [INFO] у подружжя [PERSON] народилась ще одна донька, баба позивача, [PERSON] , прізвище якої було помилково записано [PERSON] . 26.03.1951 баба позивача [PERSON] зареєструвала шлюб зі [PERSON] та змінила своє дівоче прізвище на [PERSON] . 19.03.1952 мати спадкодавця [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] . [INFO] у подружжя [PERSON] народився син - батько позивача [PERSON] . [INFO] у подружжя [PERSON] народився син [PERSON] . 17.03.1971 рішенням Жмеринського районного суду Вінницької області шлюб між дідом позивача [PERSON] та бабою позивача [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . 18.03.1974 [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] . 09.03.1975 батько позивача [PERSON] та його матір [PERSON] уклали шлюб. [INFO] народився [PERSON] . [INFO] батько позивача [PERSON] помер. [INFO] помер батько спадкодавця [PERSON] . [INFO] померла мати спадкодавця [PERSON] . [INFO] померла дружина спадкодавця [PERSON] . [INFO] померла баба позивача [PERSON] . Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат складається з суми судового збору 14 493,60 грн., витрат на правничу допомогу в розмірі 20000 грн., загальний розмір яких орієнтовно складає 34 493,60 грн З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 17.09.2024 просив: встановити факт, що [PERSON] є двоюрідним племінником [PERSON] , який помер [INFO] в м. Київ, про що 08.09.2021 складено відповідний актовий запис №19415; визнати за [PERSON] право власності на квартиру під номером [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в м. Київ. 16.10.2023 постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху. 28.11.2023 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. 07.02.2024 постановлено ухвалу про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] . 11.04.2024 постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судовго розгляду по суті. 19.12.2024 постановлено ухвалу про відмову [PERSON] в поновленні процесуального строку, про відмову в залученні до участі у справі як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, та у прийнятті його зустрічного позову до [PERSON] , Київської міської ради про визначення додаткового строку на прийняття спадщини за заповітом та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. 11.12.2023 Київська міська рада надала відзив на позовну заяву, в якому просила ухвалити рішення згідно норм чинного законодавства. Допитаний як свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] є його рідним братом. [PERSON] він є племінником. Баба [PERSON] - це рідна сестра [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] . У [PERSON] був брат [PERSON] , який помер приблизно 25 років назад. Також у [PERSON] була дружина [PERSON] , яка померла 3 роки назад. Дітей у [PERSON] не було. Допитана як свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] - це двоюрідний брат [PERSON] , дружиною якого вона є. Матір`ю [PERSON] була [PERSON] , а матір`ю [PERSON] , яка є її свекрухою, була [PERSON] . У [PERSON] були діти син [PERSON] , 1975 року народження, та син [PERSON] , 1971 року народження. [PERSON] та [PERSON] були рідними сестрами. Представник позивача адвокат Зінченко А.А. підтримав позовні вимоги. Представник третьої особи [PERSON] позов не визнала, оскільки є заповіт на ім`я [PERSON] . Свідки є зацікавленими особами, бо вони є матір`ю та братом позивача. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися. Київська міська рада просила розглянути справу за відсутності її представника. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] народилася [PERSON] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] . 26.03.1951 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис №12, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . 19.03.1952 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис №38, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . [INFO] народився [PERSON] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] . [INFO] народився [PERSON] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] . 07.12.1972 шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. 18.05.1974 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис №40, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . [INFO] народився [PERSON] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] . 09.09.2021 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кузьмишиної А.Л. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . [PERSON] мав зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] . 09.09.2021 заведена спадкова справа №2/2021 після смерті [PERSON] . З матеріалів спадкової справи №2/2021 встановлено, що померлий [INFO] [PERSON] , склав заповіт, згідно з яким заповів [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте 21.09.2023 нотаріус відмовив йому у вчиненні зазначеної нотаріальної дії через пропуск останнім строку для подання заяви про прийняття спадщини. 17.07.2023 КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» на запит приватного нотаріуса Кузьмишиної А.Л. надало інформаційну довідку, у якій зазначило, що згідно з даними реєстрових книг Бюро, кв. [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації житла Голосіївської районної державної адміністрації 16.04.2007. 28.07.2023 Державний архів Київської області на запит приватного нотаріуса Кузьмишиної А.Л. надало відповідь, у якій зазначено, що актовий запис про народження [PERSON] не виявлено. Відповідно до запису з домової книги будинку [ADDRESS] з 1987 року заареєстровані [PERSON] , мати [PERSON] проживала разом з [PERSON] . 15.09.2023 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кузьмишиної А.Л. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] та земельної ділянки, кадастровий номер 3220282800:07:033:0722, площею 2,2901 га., які увійшли до складу спадщини після смерті [PERSON] 15.09.2023 постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кузьмишиної А.Л. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , оскільки спадкоємець не надав відповідні документи, які підтверджують його родинні відносини з померлим [PERSON] . Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, примусове виконання обов`язку в натурі, визнання незаконними дії чи бездіяльності органу місцевого самоврядування. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частина 1 ст. 317 ЦК України передбачає, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно з частинами першою-другою ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (частина друга статті 1223 ЦК України). Згідно з частинами першою-другою ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з частинами першою-другою ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно (частина перша статті 1277 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ст. 1297 ЦК України). Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України). Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача). Згідно зі статтею 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. У постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року в справі № 761/23904/19 вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 01 травня 2024 року у справі № 491/838/21. Як встановлено судом, позивач, як спадкоємець за законом, звернувся у встановленому законом порядку із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті двоюрідного дядька [PERSON] , проте 15.09.2023 нотаріус відмовив йому у вчиненні зазначеної нотаріальної дії через відсутність документів, які підтверджують його родинні відносини з померлим [PERSON] . З матеріалів спадкової справи №2/2021 встановлено, що померлий [INFO] [PERSON] , склав заповіт, згідно з яким заповів [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на квартиру за адресою: [ADDRESS] , проте 21.09.2023 нотаріус відмовив йому у вчиненні зазначеної нотаріальної дії через пропуск останнім строку для подання заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, він не усунений від права на спадкування, не відмовився від прийняття спадщини, заповіт не визнаний судом недійсним, а тому суд приходить до висновку, що позов пред`явлений до Київської міської ради, яка є неналежним відповідачем. Лише при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Враховуючи наведене, а також встанволені судом обставини належним відповідачем у даній справі повинен бути [PERSON] , який є спадкоємцем за заповітом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються, оскільки суд відмовив у задоволенні вимог.

Outcome: dismissed