Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

У липні 2023 року в провадження Печерського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Держави Україна в особі Вищої ради правосуддя, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування за рахунок державного бюджету моральної шкоди, завданої незаконними діям Заводського районного суду м. Миколаєва, Миколаївського апеляційного суду та Вищої ради правосуддя. Позивачі просять відшкодувати за рахунок коштів Державного бюджету морільну шкоду у розмірі 3 000 000,00 грн., завдану [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] : незаконними діями слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва [PERSON]., якими порушені права позивачів на доступ до суду та на «ефективний засіб правового захисту в національному органі»; незаконними діями Вищої ради правосуддя щодо відмови у відкритті дисциплінарних справ стосовно слідчого судді Заводського районного суду м.Києва [PERSON]. та суддів Миколаївського апеляційного суду [PERSON]., [PERSON]., і [PERSON] , якими порушені права позивачів Представник відповідача - Державної казначейської служби України подав відзив на позов, в якому зазначив, що позивач помилково визначив Казначейство, яке відповідно до законодавства є органом, який здійснює лише списання коштів з державного бюджету. Казначейство вважає, що відповідачами у справі повинні бути Заводський районний суд м. Миколаєва, Миколаївський апеляційний суд та Вища рада правосуддя. Таким чином, позивач помилково визначив Казначейство, яке відповідно до законодавства є органом, який здійснює списання коштів з державного бюджету за рішенням суду, відповідачем у цій справі. Казначейство прав та законних інтересів позивачів не порушувало, не є причетним до заподіювання їм будь-якої шкоди та не має жодних відомостей та даних, на підставі яких суд має встановити наявність або відсутність обставин, якими позивачі обґрунтовують свої вимоги, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Представник відповідача - Вищої Ради правосуддя подав відзив на позов, в якому зазначив, що ВРП не погоджується з доводами позовної заяви, вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Так, Друга Дисциплінарна палата Вищої ради правосуддя за результатами вивчення дисциплінарної скарги [PERSON] , висновку члена ВРП та матеріалів попередньої перевірки дійшла висновку про відмову у відкритті дисциплінарної справи стосовно суддів Заводського районного суду міста Миколаєва [PERSON], Миколаївського апеляційного суду [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (ухвала від 05.05.2020 року № 1137/2дп/15-20). Третя Дисциплінарна палата Вищої ради правосуддя за результатами вивчення дисциплінарної скарги [PERSON] , висновку члена ВРП та матеріалів попередньої перевірки дійшла висновку про відмову у відкритті дисциплінарної справи стосовно судді Заводського районного суду міста Миколаєва [PERSON] (ухвала від 29.07.2020 р.№ 2311/3дп/15-20). Друга Дисциплінарна палата Вищої ради правосуддя за результатами вивчення дисциплінарної скарги [PERSON] , висновку члена ВРП та матеріалів попередньої перевірки дійшла висновку про відмову у відкритті дисциплінарної справи стосовно судді Заводського районного суду міста Миколаєва [PERSON] (ухвала від 05.10.2020 р. № 2776/2дп/15-20). Перша Дисциплінарна палата Вищої ради правосуддя за результатами вивчення дисциплінарної скарги [PERSON] висновку члена ВРП та матеріалів попередньої перевірки дійшла висновку про відмову у відкритті дисциплінарної справи стосовно судді Заводського районного суду міста Миколаєва [PERSON] (ухвала від 29.01.2021 р. № 161/1дп/15-21). Ухвали Дисциплінарних палат Вищої ради правосуддя містяться на офіційному вебсайті Вищої ради правосуддя. Звертаємо увагу Суду, що Радою щодо прав та інтересів Позивачів не приймалися будь-які рішення, тому жодних порушень прав, свобод та інтересів позивача з боку Вищої ради правосуддя допущено не було. Позивачі не є безпосередніми учасниками правовідносин, які виникають у зв`язку з вирішенням питання про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності. Рішення ВРП, щодо притягнення чи відмови у притягненні судді до дисциплінарної відповідальності створюють юридичні наслідки лише для такого судді, а не для скаржника. Аналогічної позиції дотримується і Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постановах від 31 травня 2018 року у справі № 9901/500/18, від 15 листопада 2018 року у справі № 9901/751/18, від 29 серпня 2019 року у справі № 9901/73/19. Як вбачається з позовної заяви Позивачами, обґрунтовуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок протиправних дій (бездіяльності) ВРП, не наведено жодних переконливих аргументів на підтвердження того, що ВРП будь-якою мірою порушено його права чи інтереси, не встановлено протиправної бездіяльності ВРП у спірних правовідносинах. 03.12.2024 року надійшла відповідь позивачів на відзив Вищої Ради правосуддя. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Держави Україна в особі Вищої ради правосуддя, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування за рахунок державного бюджету моральної шкоди, завданої незаконними діям Заводського районного суду м. Миколаєва, Миколаївського апеляційного суду та Вищої ради правосуддя. Розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в судове засідання. Суд, всебічно дослідивши позовну заяву, відзиви на позовну заяву, відповідь на відзив, письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Позивачі посилаються на те, що незаконними діями слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва [PERSON]., суддів Миколаївського апеляційного суду [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]. та членів Вищої ради правосуддя позивачам було завдано моральної шкоди. Позиція суду та оцінка аргументів сторін . Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема й органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких передбачений частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами підлягають застосуванню правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органами державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені статтею 1167 ЦК України, за змістом якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У частині другій статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом. За приписами частини першої 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (частина друга статті 1176 ЦК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадянина. Враховуючи те, що у цій справі відсутні підстави для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення частини шостої статті 1176 ЦК України. За приписами частини шостої статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. У статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи згаданих органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно. Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Таким чином, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як зазначені органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. При цьому з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та 1174 ЦК України шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання зазначених рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними. Під час розгляду справи позивачами не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження наявності завданої їм моральної шкоди, протиправності діяння її заподіювача (визнання незаконними дій), наявності причинного зв`язку між завданою шкодою і протиправними діяннями Державної казначейської служби України та Вищої ради правосуддя, а відтак суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позову.

Outcome: dismissed