Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

У травні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» з використанням засобів поштового зв`язку звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість за кредитними договорами в сумі 61855 грн. 86 коп. Обґрунтовано позов, зокрема, тим, що 19 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та [PERSON] в електронній формі було укладено кредитний договір № 1481261, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 6492 грн. 80 коп., а позичальник зобов`язалась їх повернути використану суму в строк та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах, визначених у договорі. Також, 28 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] в електронній формі було укладено Договір про споживчий кредит № 3599992. Загальний розмір кредиту за договором становив 12900 грн. Термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 23 вересня 2021 року. 29 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги № 29/11-1, в тому числі і до відповідача за кредитним договором № 1481261 від 19 вересня 2021 року. 26 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 26-01/2022-83. У подальшому Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» на підставі договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року. Оскільки відповідач свої зобов`язання за договорами не виконала, у неї існує заборгованість, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 травня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. 27 травня 2024 року відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись, зокрема, на те, що позивачем не доведено факту переказу грошових коштів в сумі 6492 грн. 80 коп. та 12900 грн. саме на її банківський рахунок. Також відповідач вважає укладені договори нікчемними, оскільки в порушення вимог п. 15 ч. 1 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» вони не містять посилання на «право споживача на звернення до Національного банку України у разі порушення кредитодавцем законодавства у сфері споживчого кредитування…». Крім того, в порушення вимог ч. 8 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорах відсутня згода споживача на доступ до інформації, що складає його кредитну історію, наслідком чого мала бути відмова кредитодавця в укладенні договору та здійсненні кредитної операції. А також, до позовної заяви не додано розрахунків заборгованостей по кредитах, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Також, відповідач вважає, що оскільки договори укладені з недодержанням письмової форми, то вони є нікчемними в силу закону. Враховуючи безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, відповідач просила відмовити у їх задоволенні. 24 червня 2024 року представник позивача засобами поштового зв`язку надіслав до суду письмові пояснення, в яких заперечував доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, а також підтримав вимоги позовної заяви у повному обсязі, зазначивши, що вони є законними та обґрунтованими належними доказами, а тому просив їх задовольнити. Разом з письмовими поясненнями представник позивача надіслав до суду клопотання про витребування з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» інформації, що містить банківську таємницю, а саме доказів перерахування кредитних коштів на банківську картку [PERSON] . Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 вересня 2024 року клопотання представника позивача про витребування вказаної інформації задоволено. Представник позивача у судове засіданні не з`явилась, надіслала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 19 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1481261 (а.с. 7, 8). Відповідно до п. 1.1. договору кредитодавець забов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (плату за користування грошововими коштами) на умовах та у порядку, встановлених цим договором. Відповідно до пунктів 1.3, 1.4, 1.5 договору розмір (сума) кредиту: 6492 грн. 80 коп.; кредит надається строком на 30 днів; термін (дата) повернення кредиту 19.10.2021. Згідно з п. 1.7 договору сторони домовилися, що загальний строк надання кредиту може бути автоматично продовжений (пролонгований) у разі невиконання позичальником в повному обсязі зобов`язань зі сплати процентів згідно п. 1.6 та повернення кредиту у визначений в п. 1.5 термін. У такому разі строк надання кредиту автоматично пролонгується на строк 30 календарних днів, а зазначена в п. 1.5 договору дата повернення кредиту продовжується на відповідну кількість днів. Під час пролонгованого строку позичальник сплачує проценти за користування кредитом у розмірі 2,50% від суми кредиту за кожний день пролонгованого строку. Відповідно до п. 1.10 договору за користування фінансовим кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти (плату за користування кредитом), які нараховуються на фактичний залишок виданого кредиту. Відповідно до п. 1.12 договору строк дії договору: до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, але не більше 1(одного) календарного року. Згідно з п. 1.13 договору на дату укладення договору орієнтовна реальна річна процента ставка складає 2300,00%, орієнтовна загальна вартість кредиту складає 8430,90 грн. У випадку настання умов, передбачених у п. 1.7 договору орієнтовна ефективна річна процента ставка складатиме 637,84%, орієнтовна загальна вартість кредиту складатиме 13300 грн. 50 коп. Відповідно до п. 1.14 договору мета отримання кредиту: придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно з п. 2.1 договору кредитодавець надає позичальнику фінансовий кредит у формі грошових коштів у національній валюті України шляхом видачі готівки з каси кредитодавця або шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку позичальника після підписання сторонами договору. Відповідно до п. 2.2 договору сторони мають право уклати договір також з допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи. У випадку укладення договору за допомогою ІТС кредитодавець надає позичальнику фінансовий кредит шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку позичальника на умовах визначених цим договором, не пізніше 3 (трьох) робових (операційних) днів з моменту підписання сторонами цього договору. Підписання договору, що укладається за допомогою ІТС, відбувається електронним підписанням одноразовим ідентифікатором. У п. 2.3 договору визначені реквізити банківської картки позичальника для перерахування кредиту кредитодавцем: 516874хххххх3637. Згідно з п. 2.6 договору встановлюється чеговість погашення зобов`язань: у першу чергу сплачується прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; у другу чергу сплачується сума кредиту та проценти за користування кредитом; у третю чергу сплачується неустойка та інші платежі відповідно до договору. У п. 5.1 договору встановлено, що позичальник підтверджує свою повну обізнаність за згоду з усіма умовами цього договору, а також із правилами надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, затверджених кредитодавцем та розміщених на сайті кредитодавця з моменту укладення цього договору. Підписанням цього договору позичальник підтверджує, що йому наданя уся інформація згідно з ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з розділом 6 договору (реквізити сторін) відповідачкою [PERSON] вказаний договір було підписано цифровим електронним підписом В-394457. Факт зарахування 19 вересня 2021 року кредитних коштів на банківську картку відповідача № [NUMBER] в сумі 6492 грн. 80 коп., підтверджується інформацією Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» № 20.1.0.0.0/7-241010/52977-БТ-1 від 28 листопада 2024 року, наданої на запит суду. Крім того, 19 вересня 2021 року [PERSON] електронним підписом, (ідентифікатор В-394457) підписала паспорт споживчого кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» (а.с. 9), додаток № 1 до кредитного договору № 1481261 від 19.09.2021 графік платежів (а.с. 10) та заявку на отримання кредитів та встановлення ділових відносин між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс та [PERSON] (а.с. 10 зворот, 11). 29 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір відступлення права вимоги № 29/11-1, відповідно до якого ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників (а.с. 28, 29). Згідно з платіжним дорученням № 0316500000 від 29 грудня 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» сплатило ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» 1930724,06 коп., як оплату згідно договору відступлення прав вимоги № 29/11-1 від 29.11.2021 (а.с. 30). Згідно копії реєстру боржників до договору факторингу № 29/11-1 від 29.11.2021 ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги заборгованостей до боржників, в тому числі і до відповідача за договором № 1481261 від 19.09.2021 (а.с. 30 зворот - 32). 10 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (новий кредитор) укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за яким первісний кредитор відступив шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набув у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках № 1 та № 3 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики (кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим договором (а.с. 40-42). Відповідно до реєстру боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» право вимоги заборгованостей до боржників, в тому числі і до відповідача за договором № 1481261 (а.с. 43, 44). Згідно з витягом з додатку № 3 до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.01.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект-Центр» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором № 1481261 в сумі 15514 грн. 85 коп., яка складається з: 6492 грн. 80 коп. сума заборгованості з основним зобов`занням, 8745 грн. 90 коп. сума заборгованості за нарахованими процентами, 276 грн. 15 коп. відповідальність за порушення грошового зобов`язання (а.с. 48). Також, 28 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 3599992, відповідно до якого відповідачу надано кредит у сумі 12900 грн. на 26 днів, тобто до 23.09.2021 (а.с. 11 зворот 15). Відповідно до п. 1.5 договору загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 2758,02 грн. в грошовому виразі та 1,418,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 договору. Орієнтована загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 15658,02 грн. Відповідно до п. 1.5.1 договору комісія за надання кредиту: 645 грн., яка нараховується за ставкою 5.00 відсотків від суми кредиту разово. Згідно п. 1.5.2 договору проценти за користування кредитом: 2113,02 грн., які нараховуються за ставкою 0,63 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до п. 1.6 договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Розділом 2 договору визначені умови виконання договору. Відповідно до п. 3.3.2 договору позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п. 1.1-1.6 та п. 2.4 цього договору. Розділом 6 договору визначено порядок укладення договору. Згідно з п. 6.1 договору він укладається в елекронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та /або відповідний додаток чи інші засоби. Відповідно до п. п. 6.4, 6.5 договору укладення товариством кредитного договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню товариством ідентичного за змістом кредитного договору,який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Договір укладено шляхом підписання анкети заяви № 3599992 від 28.08.2021 року (а.с. 17 зворот), вказана анкета була підписано за допомогою одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов вказаного договору 28.08.2021 [PERSON] були перераховані грошові кошти в розмірі 12900 грн., призначення платежу: кошти згідно договору 3599992, що підтверджено платіжним дорученням 54885021 (а.с.19 зворот). 26 січня 2022 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу № 26-01/2022-83, у відповідності до якого право вимоги за кредитним договором відносно [PERSON] перейшло до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (а.с. 32 зворот 34). Відповідно до витягу з додатку № 3 до договору факторингу № 26-01-2022-83 від 2022 року ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором № 3599992 від 28.08.2021 в сумі 34487 грн. 26 коп. (а.с. 39). 10 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (новий кредитор) укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за яким первісний кредитор відступив шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набув у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках № 1 та № 3 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики (кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим договором (а.с. 40-42). Відповідно до реєстру боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» право вимоги заборгованостей до боржників, в тому числі і до відповідача за договором № 3599992 (а.с. 45, 46). Згідно з витягом з додатку № 3 до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.01.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект-Центр» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором № 3599992 в сумі 46341 грн. 01 коп., яка складається з: 8175 грн. сума заборгованості з основним зобов`занням, 37521 грн. 01 коп. сума заборгованості за нарахованими процентами, 645 грн. сума заборгованості за нарахованими комісіями (а.с. 47). Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із\~частинами першою,\~другою статті\~639\~Цивільного кодексу\~України договір\~може бути\~укладений у\~будь-якій\~формі,\~якщо вимоги\~щодо форми\~договору не\~встановлені законом.\~Якщо сторони\~домовилися укласти\~договір у\~певній формі,\~він вважається\~укладеним з\~моменту надання\~йому цієї\~форми,\~навіть якщо\~законом ця\~форма для\~даного виду\~договорів не\~вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину. Згідно зі\~статтею 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний\~договір укладається\~шляхом пропозиції\~його укласти\~(оферти)\~однією стороною\~та її\~прийняття (акцепту)\~другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Цивільного кодексу України). Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року в справі № 243/6552/20, від 09 вересня 2020 року в справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року в справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року в справі №127/33824/19 та інших. Таким чином, 09 квітня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та [PERSON] був укладений договір № 456192-КС-004 про надання кредиту, який підписаний з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора і відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» цей договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору на таких умовах. Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як зазначено у позовній заяві, Товариство з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» свої зобов`язання за кредитним договором виконало і надало можливість [PERSON] розпоряджатися кредитними коштами. Проте, остання свої зобов`язання за договором не виконала у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором № 1481261 в сумі 15514 грн. 85 коп., що складається з: 6492 грн.80 коп. заборгованість за кредитом (за тілом кредиту), 8745 грн. 90 коп. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги ; 46 грн. 42 коп. нараховані 3% річних; 229 грн. 73 коп. втрати від інфляції (а.с. 25-27). Втрати від інфляції та 3% річних розраховані за період з 29 листопада 2021 року по 23 лютого 2022 року (включно). Також, відповідач не виконала свої зобовязання за кредитним договором № 3599992, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 46341 грн. 01 коп., яка складається з: 8175 грн. заборгованість за тілом кредиту, 37521 грн. 01 коп. заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 645 грн. заборгованість з комісії (а.с. 24). Відповідачем вказаних розрахунків заборгованості не спростовано. Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частинами першою, другою статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно із частиною другою статті 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Також, відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. За вказаних обставин, оскільки відповідач в односторонньому порядку відмовилася від виконання договірних зобов`язань, у добровільному порядку не повернула отримані від позивача грошові кошти та не сплатила проценти за користування ними, що свідчить про порушення прав позивача, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню. Також, у зв`язку з наявністю підстав для задоволення позову, позивачу мають бути відшкодовані понесені у справі судові витрати на правничу допомогу. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59\~Конституції України та статтею 15 ЦПК України. За приписами статей 133, 137\~ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Позивачу правничу допомогу надавало Адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» на підставі договору № 02-01/2023 від 02 січня 2023 року про надання правової допомоги (а.с. 59 на звороті - 60). Згідно заявки на надання юридичої допомоги № 668 від 01 березня 2024 року вартість послуг Адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс» по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] становить 17000 грн. (а.с. 63). Копією платіжної інструкції № 0421280000 від 15 березня 2024 року підтверджується сплата позивачем Адвокатському об`єднанню «Лігал Ассістанс» 68000 грн. за надання правової допомоги згідно договору № 02-01/2023 про надання правової допомоги від 02 січня 2023 року (а.с. 62). Згідно частини другої статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до частини четвертою статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно частини шостої статті 137 ЦПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вказані критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Така ж позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Враховуючи викладене, проаналізувавши детальний опис наданих адвокатом позивачу послуг, час, витрачений на їх надання, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, враховуючи складність справи, що така розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, наявність сталої судової практики в такій категорії справ, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу в даній справі у розмірі 5000 грн., вважаючи таку суму співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи. Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved