Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 04.05.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит №3797229, відповідно до умов якого останньому було видано кредит в сумі 15000 грн. 13.09.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір відступлення прав вимоги №07Т, відповідно до якого на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було відступлено право вимоги за укладеним із відповідачем кредитним договором, заборгованість за яким складала 70500 грн., у т.ч.: 5000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 54000 грн. заборгованість за відсотками, 1500 грн. заборгованість за комісійними винагородами. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача вказану вище заборгованість за кредитним договором та понесені по справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп. та витрат на правову допомогу в сумі 6000 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 02.05.2024 року було відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи. Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 24.06.2024 року цивільну справу було передано за підсудністю до Селидівського міського суду Донецької області. Рішенням Вищої ради правосуддя від 29.08.2024 року змінено територіальну підсудність судових справ Селидівського міського суду Донецької області шляхом їх передачі до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська з 02.09.2024 року. З урахуванням вказаного рішення справу було передано за підсудністю до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 14.10.2024 року позов було прийнято до провадження та справу призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~В призначене судове засідання представник позивача та відповідач не з`явились. В наданій заяві представник позивача просив розглядати справу без його участі, за наявними у справі матеріалами, задовольнивши позовні вимоги та не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач до суду повторно не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. Третя особа явку свого представника не забезпечила, про причини неявки не повідомила, пояснень по суті справи не надала. З урахуванням цього, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.280,281 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи за відсутності сторін та третьої особи, в заочному порядку та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~ \~ \~ \~Перевіривши викладені в позовній заяві доводи та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до чч.ч.1,2 ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626,628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.641 ЦК України пропозицію укласти\~договір (оферту)\~може зробити\~кожна із\~сторін майбутнього\~договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Частинами 1,2 ст.642 ЦК України передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. В зв`язку із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 року, який набрав чинності 30.09.2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Так, ст.3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону). За змістом\~ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст.526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За правилами ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зі змісту ст.1078 ЦК України випливає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що на підставі анкети-заяви на кредит №3797229 від 04.05.2021 року, між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем 04.05.2021 року було укладено договір про споживчий кредит №3797229. Останній було укладено в електронній формі та підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов п.п.1.2-1.4 кредитного договору сторонами було погоджено надання відповідачу кредиту в сумі 15000 грн., строком на 30 днів, із терміном повернення кредиту, сплати комісії та процентів 03.06.2021 року. Пунктом 1.5.1 кредитного договору було встановлено комісію за надання кредиту в розмірі 1500 грн., що нараховується одноразово. Згідно п.1.5.2 кредитного договору встановлено проценти за користування кредитом в розмірі 9000 грн., які нараховуються за ставкою 2% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Пунктом 1.6 договору визначено стандартну (базову) процентну ставку за користування кредитом в розмірі 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені п.п.1.7,2.2,2.3 кредитного договору. Додатком №1 до кредитного договору сторонами було погоджено графік платежів за договором. Відповідно до платіжного доручення №45390388 від 04.05.2021 року вбачається, що ТОВ «МІЛОАН» виконало свої зобов`язання за кредитним договором, перерахувавши на рахунок відповідача кошти в сумі 15000 грн. 13.09.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір факторингу №07Т, відповідно до якого та витягу з реєстру боржників на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було відступлено право вимоги за укладеним із відповідачем кредитним договором, заборгованість за яким станом на дату відступлення складала 70500 грн., у т.ч.: 5000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 54000 грн. заборгованість за відсотками, 1500 грн. заборгованість за комісійними винагородами. З відомості про щоденні нарахування та погашення вбачається, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у встановлений в п.1.4 договору строку кредит не повернув, проценти та комісію не сплатив. Також з відомості вбачається, що проценти за користування кредитом нараховувались в розмірах, передбачених п.п.1.5.2, 1.6 договору, в межах строку кредитування, передбаченого п.п.1.3, 1.4 договору, а також протягом наступних 60 днів по 02.08.2021 року, з урахуванням пролонгації на стандартних (базових) умовах відповідно до п.2.3.1.2 договору. З урахуванням наведеного, встановивши факт укладення між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем кредитного договору, перехід права вимоги за останнім до позивача, невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків за користування останнім, визначеної договором комісії, суд приходить до висновку про обгрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про споживчий кредит №3797229 від 04.05.2021 року, в сумі 70500 грн., у т.ч.: 5000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 54000 грн. заборгованість за відсотками, 1500 грн. заборгованість за комісійними винагородами. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2422 грн. 40 коп. \~ \~ \~ \~В частині стягнення з відповідача понесених позивачем по справі витрат на правову допомогу суд враховує наступне. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Порядок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу здійснюється відповідно до ст.ст.134,137,141 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.134 ЦПК України\~разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Згідно ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей\~розподілу судових\~витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявила клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8 ст.141 ЦПК України). Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 23.09.2021 року у справі №904/1907/15). В своєму позові позивач просив стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу в сумі 6000 грн., на підтвердження чого надав договір про надання правової допомоги №42649746 від 11.12.2023 року, укладений між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», додаткову угоду 003638806394 від 09.02.2024 року до цього договору; детальний опис робіт та акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 20.02.2024 року. Згідно детального опису робіт та акту від 20.02.2024 року адвокатським бюро надано послуги на суму 6000 грн., що включаються в себе: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) (витрачений час 1,5 години, вартість за годину 1500 грн., загальна вартість 2250 грн.); складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості (витрачений час 3 години, вартість за годину 1000 грн., загальна вартість 3000 грн.); формування додатків до позовної заяви (витрачений час 1 година, вартість за годину 750 грн., загальна вартість 750 грн.). Поряд з цим, суд враховує, що з зазначених вище договору, детального опису та акту не вбачається надання Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» правової допомоги, пов`язаної із зверненням позивача до суду саме з позовною заявою про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит №3797229 від 04.05.2021 року. Позовна заява в інтересах ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» подавалась та підписана іншим представником Гайовою А.С., що представляла інтереси позивача на підставі довіреності та яка згідно наказу №07/12-2023 від 07.12.2023 року входить до складу членів виконавчого органу з питань представництва інтересів ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» в судах. За вказаних обставин вимога позивача про стягнення з відповідача понесених по справі витрат на правову допомогу в сумі 6000 грн. є необгрунтованими, недоведеними належними доказами та задоволенню не підлягають.

Outcome: approved