Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] в інтересах якої діє представник [PERSON] звернулася до Гусятинського районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та просить суд розірвати шлюб укладений між нею, [PERSON] та відповідачем, [PERSON] , який вони зареєстрували 29 жовтня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, відповідний актовий запис №2085. Від даного шлюбу у них дітей не має. Сімейні стосунки між ними почали погіршуватися, вони перестали розуміти один одного. Через часті конфлікти вони втратили почуття любові та поваги один до одного.Фактично їхня сім`я розпалася та в подальшому даний шлюб зберігати не доцільно. Проти примирення заперечує. Ухвалою судді Гусятинського районного суду Тернопільської області від 18 листопада 2024 року провадження у зазначеній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомленням) сторін. У встановлений термін сторони не направили суду заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторони по справі належним чином повідомлені про призначення справи про розірвання шлюбу до судового розгляду відповідно до ст.128 ЦПК України, про що свідчать розписки про отримання зворотнього повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення. Відповідач письмовий відзив суду не надав, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав. Суд вважає, що відповідач не подавав відзив, тому при відсутності заперечень зі сторони позивачки, яка згідно письмової заяви про розгляд справи у відсутності сторони позивача від 16.12.2024 року, поданої через систему «Електронний суд», позовні вимоги підтримала повністю та наполягає на розірванні шлюбу, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , 29 жовтня 2015 року уклали шлюб, який вони зареєстрували у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, відповідний актовий запис №2085, згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] видане 29 жовтня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції.(а.с.10) Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 26 листопада 2018 року в справі № 761/33261/16-ц. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги заяву позивачки, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, судом встановлено, що позивачка [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, сімейні відносини, що склались, суперечать інтересам позивачки. За встановлених обставин суд вважає, що підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки і тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення в повному обсязі. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку про залишення прізвища позивачки « [PERSON] ». На підставі викладеного та

Outcome: approved