Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до Долинського районного суду Кіровоградської області з позовом, підписаним та поданим його представником адвокатом Агакарян Н.С., що діє на підставі договору про надання правової допомоги № 2024/5 від 01.05.2024, що підтверджується ордером серія АІ № 1623300, до відповідачів: Маловодянської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації Долинської міської ради Нелюбової А.С., в якому (позові) просив: - визнати договір купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться у [ADDRESS] , укладений 07.05.1992 між [PERSON] та колгоспом «Дружба» дійсним; - визнати право приватної власності [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться у [ADDRESS] , будинок розміром жилої площі 48,5 кв. м., розміром загальної площі 83,8 кв. м., в плані під літерою «А», надвірні будівлі і споруди (ганок, козирок, сарай, погріб, вбиральня, гараж, вигрібна яма, навіс, вимощення, огорожа); - судові витрати покласти на позивача. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 07.05.1992 між ним та колгоспом «Дружба» було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Цей договір було посвідчено секретарем виконкому Маловодянської сільської Ради народних депутатів Долинського району Кіровоградської області та зареєстровано в реєстрі виконавчого комітету Маловодянської сільської Ради народних депутатів за № 17. Однак у зв`язку з тим, що договір не посвідчено нотаріально наразі йому відмовляють у реєстрації права власності на зазначений будинок. Ухвалою від 11.06.2024 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом з постановленням здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження і розпочато підготовче провадження у справі із призначенням підготовчого судового засідання з повідомленням (викликом) учасників справи. Ухвалою від 19.09.2024 до участі у справі у якості відповідача залучено правонаступника Маловодянської сільської ради Долинського району Кіровоградської області (ЄДРПОУ 04365690) - Долинську міську раду Кропивницького району Кіровоградської області (ЄДРПОУ04055222). Відзиви на позовну заяву до суду не надходили. Ухвалою від 30.10.2024 підготовче провадження у справі закрито та її призначено до судового розгляду по суті у судовому засіданні. Представник позивача звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача - Долинської міської ради звернулась до суду із заявою про розгляд справи зв відсутності відповідача та його представника. Зазначила, що відповідач не заперечує проти задоволення позову. Відповідач - державний реєстратор відділу з питань державної реєстрації Долинської міської ради Нелюбова А.С. звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За наведених вище обставин та положень цивільного процесуального законодавства, - суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази у справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, враховуючи позиції учасників справи, висловлені ними у заявах по суті справи та заявах з процесуальних питань, які було подано до суду, виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, - суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на таке. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Поряд з цим, відповідно до положень ч. 1 - ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами у розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Положеннями ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено такі обставини. 07.05.1992 між [PERSON] та колгоспом «Дружба» було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 49,0 кв. м. за 10200 карбованців. [PERSON] було сплачено грошові кошти за цим договором, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру № 1931 від 21.12.1991, № 747 від 22.04.1992, № 116 від 25.01.1993. 10.05.1993 зазначений договір купівлі-продажу житлового будинку було посвідчено секретарем виконкому Маловодянської сільської Ради народних депутатів Долинського району Кіровоградської області та зареєстровано у реєстрі виконавчого комітету Маловодянської сільської Ради народних депутатів за № 17 та сплачено державне мито. За даними\~витягу з\~реєстру територіальної\~громади від\~13.11.2023\~ [PERSON] \~зареєстрований за\~адресою: [ADDRESS] з 20.04.1988. За даними\~технічного паспорта\~ТІ01: [NUMBER] \~обласного комунального\~підприємства «Кіровоградське\~обласне об`єднане\~бюро технічної\~інвентаризації» за\~адресою: [ADDRESS] розташований житловий будинок літ «Аа» загальною площею 83,8 кв. м., житловою площею 48,5 кв. м., та надвірні будівлі і споруди (ганок, козирок, сарай, погріб, вбиральня, гараж, вигрібна яма, навіс, вимощення, огорожа). Зазначені вище, встановлені судом обставини сторонами у справі не заперечувалися. З огляду на наведені вище правовідносини між сторонами, з приводу яких виник спір, судом відзначається таке. Положення ст. 181 ЦК визначають поняття «нерухома річ» та «рухома річ». Зокрема, до рухомих речей відносяться речі, які можна вільно переміщувати у просторі; до нерухомих - належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Спір у даній справі виник щодо нерухомої речі - житлового будинку з господарськими (присадибними) будівлями і спорудами. Правовідносини щодо спірного нерухомого майна виникли до набрання чинності ЦК України, а тому до спірних правовідносин відповідно до положень ст. 5 ЦК України слід застосовувати положення законодавства, яке діяло на час виникнення правовідносин. Положеннями ст. 128 ЦК УРСР, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передання речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Переданням визнається вручення речей набувачеві. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Положеннями ч. 2 ст. 154 ЦК УРСР якщо згідно з законом або угодою сторін договір повинен бути укладений в письмовій формі, він може бути укладений як шляхом складання одного документа, підписаного сторонами, так і шляхом обміну листами, телеграмами, телефонограмами та ін., підписаними стороною, яка їх надсилає. Положеннями ст. 161 ЦК УРСР визначено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Згідно з умовами ст. 47 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до п. 13 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 при розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Отже, однією з умов визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. Таким чином,\~суд констатує,\~що 07.05.1992\~між [PERSON] \~та колгоспом\~«Дружба» було\~досягнуто домовленості\~про купівлю-продаж\~житлового будинку\~з господарськими\~будівлями,\~що знаходиться\~за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 49,0 кв. м. На виконання зазначеної домовленості [PERSON] було передано колгоспу «Дружба» грошові кошти у визначеному ними розмірі, та згодом вселився у цей будинок. Таким чином між [PERSON] та колгоспом «Дружба» дійсно було укладено договір купівлі-продажу зазначеного нерухомого майна із дотриманням обов`язкових та обумовлених сторонами умов. Однак, нотаріально зазначений договір посвідчено не було, а наразі колгосп «Дружба» не зареєстрований як юридична особа, і таку підставу неможливості нотаріального посвідчення угоди за встановлених обставин на думку суду слід вважати об`єктивною втратою [PERSON] можливості з цих причин нотаріально посвідчити правочин. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на викладене судом відзначається, що захистити право власності позивача на спірне нерухоме майно, яке не визнається іншою особою у зв`язку із відсутністю документа, який засвідчує право власності - у даному випадку нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, іншим чином аніж шляхом визнання права власності на це нерухоме майно неможливо, і такий спосіб захисту не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають, змінюються та припиняються з моменту такої реєстрації. Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Враховуючи особливості обставин у даній справі, зокрема, не вирішення сторонами даної справи питання про право власності на нерухоме майно протягом більш ніж трьох десятків років, враховуючи необхідність все ж таки забезпечення юридичної визначеності, судом відзначається таке. Судове рішення це акт ухвалений відповідно до норм матеріального та процесуального права, що є результатом здійснення правосуддя, тобто наслідком встановлених у справі обставин. Метою судового рішення є досягнення юридичної визначеності у спірних правовідносинах, яке переконує сторони і суспільство у справедливості суду, утвердженні ним прав людини та запобігає стану невизначеності в аналогічних ситуаціях. Враховуючи встановлені\~обставини справи,\~наведені вище\~положення процесуальних\~норм та\~норм матеріального\~права,\~розглянувши справу\~у межах\~заявлених позовних\~вимог з\~урахуванням предмету\~та підстав\~пред`явленого позову,\~встановивши,\~що 07.05.1992\~між [PERSON] \~та колгоспом\~«Дружба» дійсно\~було украдено\~угоду про\~купівлю-продаж\~житлового будинку\~з господарськими\~будівлями та\~виконано всі\~умови такої\~угоди,\~беручи до\~уваги те,що за об`єктивної неможливості нотаріального посвідчення зазначеної угоди у зв`язку із припиненням діяльності колгоспом «Дружба», суд дійшов висновку, що вимоги позивача, пред`явлені до відповідача Долинської міської ради про визнання договору дійсним та визнання права власності є обґрунтованими та доведеними, а тому такі вимоги підлягають задоволенню, що не суперечить чинному законодавству і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і таке рішення суду у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав та інтересів фізичної особи. Питання розподілу судових витрат слід вирішити з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, зокрема, враховує чи є розмір таких витрат пропорційним до предмета спору з урахування, зокрема, значення справи для сторін, на підставі чого, враховуючи у даному випадку співвідношення судових витрат позивача до значення справи для нього та відповідача, з урахуванням позиції позивача про залишенням за ним понесених судових витрат, - суд дійшов висновку, що судові витрати позивача у цій справі слід вважати понесеними ним.

Outcome: approved