Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в Корабельний районний суд м. Миколаєва до відповідача Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~"Вердикт\~Капітал"\~ з позовною заявою, в якій просила суд стягнути з відповідача на свою користь стягнуті за виконавчим написом від 29.01.2020 року, реєстраційний номер \~8110,\~ вчинений\~ приватним\~ нотаріусом\~ Київського\~ міського\~ нотаріального\~округу \~Гуревічовим \~О.М.,\~грошові кошти\~в розмірі\~ 16\~ 517,\~ 88\~грн. Також просила стягнути з відповідача на свою користь понесені нею витрати на правову допомогу у розмірі 10 000, 00 грн. Позов мотивований тим, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М.\~був вчинений\~ виконавчий\~ напис\~ №\~8110\~ від\~ 03.04.2020\~ про\~стягнення \~з неї на користь ТОВ Вердикт Капітал заборгованості в розмірі 21 492,38 грн. На підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса, приватним виконавцем Терлеєвим І.М. було відкрито виконавче провадження № 61725538 та направлено постанову за місцем роботи позивача з розпорядженням здійснювати відрахування з її заробітної плати на погашення вказаної заборгованості. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19.01.2022 р., ухваленим у цивільній справі № 488/4134/20 за позовом [PERSON] до ТОВ Вердикт Капітал, вказаний виконавчий напис нотаріуса був визнаний таким, що не підлягає виконанню. У позовній заяві звернула увагу суду на те, що саме на підставі скасованого Корабельним районним судом м. Миколаєва виконавчого напису № 8110 від 29.01.2020 року, з неї, [PERSON] , було вирішено стягнути, а в подальшому і було стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 16 517,88 гривень із загальної суми заборгованості 21 492,38 грн. Наголосила, що підставою отримання ТОВ «Вердикт Капітал» суми у розмірі 16 517,88 грн було стягнення з неї на підставі виконавчого напису, який рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва по справі № 488/4134/20 був визнаний таким, що не підлягає виконанню, тому вищевказана сума боргу вважається такою, що підлягає поверненню, оскільки правова підстава набуття таких коштів відповідачем згодом відпала. На офіційну електронну та поштову адресу відповідача нею була направлена заява про повернення безпідставно стягнутих коштів проте, відповідь на вказану заяву від ТОВ «Вердикт Капітал» не надходила. Тому через неможливість вирішення вказаного питання у досудовому порядку, порядку позивач змушена була звернутися в суд з даним позовом. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12.06.2024 року провадження по зазначеній справі було відкрито та справа призначена до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Корабельного районного суду міста Миколаєва заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. Відповідач у встановлений судом строк клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Проте, представником відповідача був наданий відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову. Вважав, що правовою підставою для стягнення з боржника (позивача) коштів, є кредитний договір і наявність у позичальника заборгованості за вказаним кредитним договором. Кредитний договір є достатньою правовою підставою для отримання новим кредитором ТОВ «Вердикт Капітал» з позивача коштів в рахунок сплати заборгованості за ним. Оскільки, позивач має заборгованість за кредитним договором та зобов`язаний її сплатити стягувачу. Вважав, що визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню в силу норм чинного законодавства не є підставою для повернення боржнику стягнутих на його підставі коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Також зазначив, що позивачем не взято до уваги те, що виконавчий збір та витрати виконавчого провадження сплачуються першочергово, а тому з утриманих з позивача (боржника) сум слід також вирахувати кошти, стягнуті на оплату винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження та які не надходили на рахунки відповідача як стягувач за виконавчим документом. Вказав, що загальна сума всіх надходжень, стягнутих позивач, як боржника за виконавчим документом, в рамках виконавчого провадження склала 14 471,39 грн. Позивач у відповіді на відзив заперечувала проти доводів відповідача, вважала їх необґрунтованим. Вимоги позовної заяви підтримала та просила її задовольнити повністю. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Під час розгляду справи встановлено, що 29.01.2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем був виданий виконавчий напис № 8110 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованості в сумі 21492,38 грн. 03.04.2020 р. приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Терлеєвим І.М. на виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 61725538 про стягнення з [PERSON] заборгованості у загальному розмірі 21 492,38 грн. та основної винагороди приватного виконавця у розмірі 2 149,24 грн. (п. 1, 3). 19.01.2022 р. рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва, ухваленим у цивільній справі № 488/4134/20 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капитал", де третьою особою виступає приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, ухвалено рішення про задоволення позовних вимог та визнано виконавчий напис нотаріуса № 8110 від 29.01.2020 р. таким, що не підлягає виконанню. Рішення набрало законної сили 19.02.2022 р. У зв`язку з ухваленням Корабельним районним судом м. Миколаєва рішення про визнання виконавчого напису нотаріуса № 8110 таким, що не підлягає виконанню, 22.03.2024 р. приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Терлеєвим І.М. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 61725538 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження (скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню). Як вбачається зі Звіту про здійснені відрахування та виплати з заробітної плати [PERSON] , здійснені бухгалтерію ТОВ Кратекс-Сервіс у період з 01.08.2020 по 29.02.2024 р., з заробітної плати, що належала до виплати позивачу [PERSON] , на підставі постанови від 03.04.2020 у виконавчому провадженні № 61725538, виданою за виконавчим документом: виконавчим написом № 8110 від 29.01.2020 р., здійснені щомісячні утримання у розмірі 1/5 частки її заробітку. Загальна сума відрахувань склала 16 517,88 грн. Крім того, з наданої відповідачем довідки за вих. № 1-9696 від 19.06.2024 р. щодо сум зарахованих на рахунки Товариства коштів в рахунок стягнення заборгованості з [PERSON] вбачається, що загальна сума зарахованих коштів, які надійшли від органів Державної виконавчої служби та приватних виконавців стосовно боржника [PERSON] становить 14 471,39 грн. Ухвалюючи рішення у даній справі, суд виходить з такого. Частина 1 статті 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст.ст. 12, 81 ЦПК України \~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до статті 1212 ЦКЕ України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України . Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, статті 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі. Таким чином, до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України, тому суд вважає, що відпали правові підстави для набуття ТОВ «Вердикт Капітал» коштів, примусово стягнутих за виконавчим написом, оскільки останній визнаний таким, що не підлягає виконанню. Що стосується суми коштів, які піддягають поверненню позивачу як безпідставно стягнуті, суд зазначає таке. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 44 ЗУ «Про виконавче провадження», приватний виконавець для здійснення примусового виконання рішень відкриває в банках рахунки, у тому числі за потреби в іноземній валюті, для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів у національній та іноземній валютах та їх виплати стягувачам. Статтею 45 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: 1)\~у першу\~чергу повертається\~авансовий внесок\~стягувача на\~організацію та\~проведення виконавчих\~дій; 2)\~у другу\~чергу компенсуються\~витрати виконавчого\~провадження,\~не покриті\~авансовим внеском\~стягувача; 3)\~у третю\~чергу задовольняються\~вимоги стягувача\~та стягується\~виконавчий збір\~у розмірі\~10\~відсотків фактично\~стягнутої суми\~або основна\~винагорода приватного\~виконавця пропорційно\~до фактично\~стягнутої з\~боржника суми\~(крім\~виконавчих документів\~про стягнення\~аліментів); 4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів. Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення. Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору. Під час судового розгляду даного провадження судом було встановлено, що виконавчий напис № 8110 від 29 січня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капитал" про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 21 492,38 грн., був визнаний таким, що не підлягає виконанню на підставі рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19.01.2022 р., яке набрало законної сили 19.02.2022 р. Під час ухвалення вказаного рішення, окрім іншого, судом також було встановлено, що 13.07.2020 р. приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Терлеєвим І.М. на виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні № 61725538. Так, з названої постанови вбачається, що пунктом 2 резолютивної частини постанови приватним виконавцем було надано розпорядження здійснювати відрахування із доходів боржника [PERSON] у розмірі 20 відсотків, відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, на користь стягувача, у першу чергу: витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 400,00 грн; суму боргу перерахувати на користь стягувана у розмірі 21 492,38 грн.; основну винагороду приватного виконавця у розмірі 2 149,24 грн. У вказаній постанові виконавцем визначено проводити стягнення основної винагороди приватного виконавця пропорційно у розмірі 10 відсотків до суми стягнення за виконавчим документом. Проаналізувавши та перевіривши наданий суду звіт ТОВ Крайтекс-Сервіс про здійснені відрахування та виплати, а також довідку ТОВ Вердикт Капітал про зараховані від приватного виконавця кошти, суд дійшов висновку, що в рамках виконавчого провадження 61725538, на підставі постанови від 13.07.2020 р. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Терлеєвим І.М., окрім стягнення основної суми боргу за виконавчим написом № 8110 від 29.01.2020 р., були також відраховані (утримані) кошти на покриття витрат на проведення виконавчих дій та основну винагороду приватного виконавця, які в свою чергу не були стягнуті на користь відповідача (стягувача ) ТОВ Вердикт Капітал, а тому не можуть бути стягнуті з останнього в якості безпідставно отриманих. За такого, суд доходить переконання, що з відповідача на користь позивача належить стягнути кошти в сумі 14 471,39 грн. Щодо стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн. необхідно зазначити наступне. Відповідно до положень п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Також, у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 р. в справі № 648/1102/19 вказано, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження вимог про стягнення судових витрат понесених [PERSON] у зв`язку з розглядом в суді цієї справи, було надано до суду: копію договору про надання юридичних послуг №б/н від 25.05.2024 року; копію Додатку № 1 до Договору від 25.05.2024 ; копію квитанції про сплату коштів від 25.05.2024 р. на суму 10 000,00 грн; Акт наданих послуг за Договором про надання правової допомоги від 25.05.2024 р.; копію Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 23.01.2020 р. серії ДП № 4636. Проаналізувавши зміст\~перелічених документів,\~суд дійшов\~висновку,\~що позивачем\~підтверджено відповідними\~доказами обсяг\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості\~у своїй\~сукупності,\~у зв`язку\~з чим\~вважає,\~що наявні\~підстави для\~стягнення з\~ТОВ «Вердикт\~Капітал» на\~користь [PERSON] \~судових витрат\~на професійну\~правничу допомогу\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог в сумі 8 761,04 грн. Крім того, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за звернення до суду з даним позовом з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 061,14 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial