Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-12 00:00:00

АТ «Універсал Банк» звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 12.08.2020 року в розмірі 58\~115,74 грн.. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12 серпня 2020 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 29\~000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач порушив умови кредитування та не виконує належним чином зобов`язання, в результаті чого станом на 09.05.2024 року виникла заборгованість за тілом кредиту в розмірі 58\~115,74 грн. Учасники справи, належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача разом з позовною заявою надійшло клопотання, в якому він просив позовні вимоги задовольнити та розглядати справу у його відсутність. Відповідач причини неявки не повідомив, з заявою до суду про неможливість розгляду справи у його відсутність не звертався, відзив на позов не подав.. Підстав для відкладення розгляду справи, визначених ст. ст. 223 та 240 ЦПК України, судом не встановлено. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 12.08.2020 року між сторонами укладено кредитний договір шляхом подання та підписання відповідачем Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, згідно з яким позивач відкрив на ім`я відповідача поточний рахунок, встановив кредитний ліміт та надав можливість ним користуватися. Крім цього, положеннями Анкети-заяви визначено, що Анкета-заява разом із Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники вищезазначених документів. На підставі вказаного кредитного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Таке приєднання відповідачем вчинено у письмовій формі, що ґрунтується на положеннях ст. 634 ЦК України. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач припинив виконувати, у зв`язку з чим станом на 09 травня 2024 року виникла заборгованість за тілом кредиту в розмірі 58\~115,74 грн. За приписами ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 1 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76 82 ЦПК. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 83\~ЦПК України\~встановлено,\~що сторони\~та інші\~учасники справи\~подають докази\~у справі\~безпосередньо до\~суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Тобто, позивач одночасно з поданням позову повинен був подати суду докази на підтвердження своїх вимог щодо наявності та розміру заборгованості відповідача за кредитним договором. З розрахунку, наданого позивачем, судом встановлено, що починаючи з 06.01.2021 року відповідач користувався кредитними коштами та позивачем нараховувались відсотки за користування кредитом, а відповідачем здійснювалось погашення заборгованості. При цьому, у випадку внесення відповідачем грошових коштів, в першу чергу здійснювалось погашення нарахованих відсотків, а потім тіла кредиту. В той же час, у випадку невнесення відповідачем грошових коштів, погашення відсотків здійснювалось за рахунок збільшення кредитного ліміту та в подальшому нарахування відсотків здійснювалось на збільшену суму кредитного ліміту. За період з 06.01.2021 року до 09.05.2024 року позивачем нарахована заборгованість за тілом кредиту в сумі 58\~115,74 грн. (колонки «Залишок поточної заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту)» та «Залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту)»). Крім цього, позивачем нараховані відсотки за користування кредитом в сумі 25\~434,10 грн. (колонка «Нараховано відсотків на залишок поточної заборгованості за кредитом»). Тобто, всього нарахована заборгованість в сумі 83\~549,84 грн. (58\~115,74 грн. + 25\~434,10 грн.). Інші нарахування в розрахунку заборгованості відсутні. За цей же період відповідачем в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором внесеного грошові коштів в загальному розмірі 135\~709,80 грн. (колонка «Сума погашення за наданим кредитом»). Яким чином враховувалась зазначені погашення, з наданого розрахунку встановити неможливо. Оскільки, відповідачем в рахунок погашення кредиту та відсотків сплачено суму, що перевищує суму нарахованої заборгованості та позивачем у розрахунку заборгованості не зазначено яким чином враховувались сплачені відповідачем кошти, то суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними, допустимими та достовірними доказами наявність у відповідача заборгованості за тілом кредиту та/або простроченим тілом кредиту. Отже, позові не підлягає задоволенню. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позову не підлягають стягненню на користь позивача понесені ним витрати зі сплати судового збору.

Outcome: approved