Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

Короткий зміст вимог позовної заяви. У вересні 2024 року представник позивача Акціонерного товариства «Універсал Банк» - Мєшнік К.І. звернувся до Малиновського районного суду міста Одеси з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту від 27.05.2019 року у розмірі 42885 грн. 89 коп. через неналежне виконання відповідачем умов договору, а також про розподіл судових витрат у справі. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що в рамках нового проєкту monobank відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні карти monobank. Особливість проєкту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрат у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ "Універсал Банк" опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www/ monobank.ua/terms. Позивач вказав, що 27.05.2019 року відповідачка звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. За доводами позивача, положеннями анкети-заяви визначено, що вона разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідачка підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір, та зобов`язалася виконувати його умови. Позивач стверджує, що свої зобов`язання за договором він виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого у додатку кредитного ліміту. Проте відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, тому у відповідачки рахується заборгованість у зазначеному вище розмірі. Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи. Після надходження позовної заяви, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 25.09.2024 року у справі №521/13900/24 було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні з викликом сторін. Від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов, що відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства не є перешкодою для розгляду справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься його заява про підтримання позовних вимог, в якій він просив розглядати справу за його відсутності, крім того зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, яке судом розглянуте та задоволене. Відповідачка [PERSON] не з`явилася в судове засідання, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, надала до суду заяву ( вх. № 73352 від 16.12.2024 року) про часткове визнання позову, просила суд задовольнити заяву та розглянути справу за її відсутності. Також відповідач просила суд долучити до матеріалів цивільної справи квитанції про часткову сплату нею заборгованості за кредитним договором, що судом розглянуто та задоволено, долучено квитанції від 13.11.2024 року та від 16.12.2024 року до матеріалів справи. Згідно ч. 6\~ст. 19 ЦПК України\~зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог\~ст. 274 ЦПК України\~справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Частиною 2 ст. 279 ЦПК України встановлено, що\~розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Згідно\~ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідачка до початку розгляду справи по суті звернулася до суду із заявою, в якій зазначила про визнання частково позовних вимог, тому суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем частково позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення судового рішення по справі. Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши доводам та вимогам позивача відповідну оцінку, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів позову, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи правових норм, які підлягають застосуванню, суд вважає, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором потребують часткового задоволення, враховуючи таке. Фактичні обставини, встановлені судом Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, 27.05.2019 року [PERSON] уклала з Акціонерним товариством «Універсал Банк» кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якого Банк відкрив відповідачу поточний рахунок у гривні, на який надало кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку [NUMBER] у розмірі 17000 грн. з можливістю його коригування зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,00001 % річних, 4% від заборгованості ( не менше 100 грн., але не більше залишку заборгованості), 3,1 % на місяць (нараховується на максимальну заборгованість на день, за умови непогашення заборгованості в повному обсязі в пільговий період, за кожний день з моменту виникнення заборгованості), 6,2 % на місяць (збільшена відсоткова ставка, яка нараховується у випадку наявності простроченої заборгованості), 0 % річних (нарахування відсотків на залишок власних коштів понад 100 грн.). За умовами п.п. 2-3 анкети-заяви проставлянням власноруч свого підпису під цією анкетою-заявою, клієнт погодився з тим, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір, укладання якого клієнт підтверджує і зобов`язується виконувати його умови. Підписанням цього договору клієнт підтвердив, що ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства), які наявні у матеріалах справи та отримав примірники у мобільному додатку, що вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Окрім цього, клієнт беззастережно погоджується із тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Погоджується з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту Банк повідомляє клієнту шляхом надсилання повідомлення у мобільний додаток. Згідно із наданим банком розрахунком заборгованості відповідача, станом на 18.06.2024 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 27.05.2019 року становить 42885 грн. 89 коп., що складається із загального залишку заборгованості за наданим тілом кредиту. Окрім того, із вказаного вище розрахунку, судом вбачається, що відповідачка частково сплачувала кредит. Як вбачається з квитанцій № ID 376056222758 від 13.11.2024 року та № 20073-1046391-38448 від 16.12.2024 року, які надані до суду відповідачем, [PERSON] сплатила частину суми заборгованості за кредитним договором, укладеного 27.05.2019 року, у загальному розмірі 6000 грн. Інших письмових доказів стосовно спірних правовідносин, які виникли між сторонами, зокрема, доказів повного погашення кредитної заборгованості відповідача, матеріали справи не містять. Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої останнім суми заборгованості за кредитним договором. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами ч. 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як убачається зі змісту ст. 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що між сторонами у даній справі фактично виникли кредитні правовідносини, оскільки 27.05.2019 року [PERSON] уклала з Акціонерним товариством «Універсал Банк» кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якого Банк відкрив відповідачу поточний рахунок у гривні, на який надало кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку [NUMBER] у розмірі 17000 грн. з можливістю його коригування зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,00001 % річних, 4% від заборгованості ( не менше 100 грн., але не більше залишку заборгованості), 3,1 % на місяць (нараховується на максимальну заборгованість на день, за умови непогашення заборгованості в повному обсязі в пільговий період, за кожний день з моменту виникнення заборгованості), 6,2 % на місяць (збільшена відсоткова ставка, яка нараховується у випадку наявності простроченої заборгованості), 0 % річних (нарахування відсотків на залишок власних коштів понад 100 грн.). Судом також встановлено, що Банк належним чином виконав свої зобов`язання перед позичальником, відповідачка після отримання кредитних коштів у зазначеному вище розмірі користувалася ними, та частково погашаючи заборгованість за кредитом, фактично визнавала факт отримання нею кредитних коштів. Суд зазначає, що ст. 6 і 627 Цивільного кодексу України передбачено свободу договору, що полягає в тому, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Необхідно зазначити, що свобода договору передбачає не лише право сторін вільно виявляти волю на вступ у договірні відносини, але включає також можливість визначати зміст договору, у тому числі і визначати способи забезпечення договірних зобов`язань та гарантії прав сторін. Саме така свобода обмежується рамками чинних нормативних актів, звичаїв ділового обороту, а дії сторін повинні відповідати вимогам розумності, добросовісності та справедливості. Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України). При цьому, законодавець передбачив, що спрямування сторін договору має презюмувати безперечне виконання договірних зобов`язань. Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку у повному обсязі Акціонерному товариству "Універсал Банк" не повернуті, а також те, що вимогами ч. 2 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що Акціонерне товариство "Універсал Банк" не позбавлене права вимагати захисту своїх прав та інтересів, шляхом подання відповідного позову про стягнення з боржника отриманої ним суми кредитних коштів. Разом з тим, як вбачається із квитанцій № ID 376056222758 від 13.11.2024 року та № 20073-1046391-38448 від 16.12.2024 року, які надані до суду, [PERSON] сплатила частину суми заборгованості за кредитним договором, укладеного 27.05.2019 року, у загальному розмірі 6000 грн. вже після відкриття провадження у даній справі та призначення її до судового розгляду. За таких обставин, суд дійшов висновку, що з [PERSON] з урахуванням сплаченої частини заборгованості, відповідно до квитанцій, наданих до суду у розмірі 6000 грн. належить стягнути на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 36885 грн. 89 коп. (42885 грн. 89 коп. 6000 грн.). Відповідно до вимог с. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором потребують часткового задоволення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн. належить стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial