Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

12 листопада 2024 року через систему «Електронний суд» від представника позивача [PERSON] [PERSON] надійшла позовна заява, в якій вона просить стягнути із [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на її утримання, як дружини, до досягнення дитиною трирічного віку, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви на час вагітності, але не більше ніж до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування свого позову посилається на те, що 04.11.2023 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] у Малиновському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). У шлюбі позивач завагітніла та на час подання позову термін вагітності складає 33-34 тижні. Вона перебуває на обліку у жіночій консультації Клініко-діагностичному центрі №2 (вул. Варненська 25/2). Зазначила, що з початку листопада 2024 року сторони проживають окремо. Стверджує, що відповідач відноситься до дружини з неповагою, постійно ображає не дивлячись на вагітність. Крім того, відповідач припинив надавати будь-яку допомогу на утримання [PERSON] під час вагітності, хоча має таку можливість, оскільки він є фізично здоровий, працездатний та працевлаштований, навіть, заброньований. Відповідач не має перешкод в утриманні вагітної дружини: не має непрацездатних батьків, інших дітей. Зазначає, що заробітна плата відповідача складає більше ніж 20000 гривень. На даний час [PERSON] знаходиться у декретній відпустці з вагітності та пологам, не працює. Допомогу по вагітності та пологам ще жодного разу не отримувала. Позивач фактично живе на допомогу від своїх батьків. Квартира, в якій проживає позивач також є власністю її матері. Додаткового пасивного доходу, а також нерухомого майна, яке можна здавати, також не має. Вагітність потребує значних додаткових матеріальних витрат на забезпечення належних умов збереження здоров`я матері та народження здорової дитини. Саме тому грошова підтримка чоловіка є вкрай необхідною. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дружини у добровільному порядку не надає, що ставить позивача у скрутне становище. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 13.11.2024 року провадження у справі було відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 16.12.2024 року на 12.00 год. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Позивач - [PERSON] у судове засідання не з`явилася, 02.12.2024 року через систему «Електронний суд» від представника позивача [PERSON] [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, підтримала вимоги позову. Відповідач \~ [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 04.11.2023 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] у Малиновському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №2635. Згідно копії протоколу №5046 ультразвукового обстеження вагітної [PERSON] від 06.11.2024 TOB «AIRMED», термін вагітності складає 33-34 тижні. Вона перебуває на обліку у жіночій консультації Клініко-діагностичному центрі №2 (вул. Варненська 25/2). Згідно копії довідки від 19.06.2024 року [PERSON] працює в Акціонерному товаристві «Райффайзен Банк» на посаді чергового інкасатора відділення «Центр грошового обігу Одеської області». Стаття 4\~ЦПК України передбачає, що кожна заінтересована особа вправі в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу. Законодавство про цивільне судочинство встановлює порядок розгляду по спорах, що виникають з цивільних, сімейних, трудових та колгоспних правовідносин, справ, що виникають з адміністративно-правових відносин, і справ окремого провадження (ст. 1 ЦПК) Згідно ч. 1 ст.\~24\~Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Згідно ч. 3 ст.\~24\~Конституції України рівність прав жінки і чоловіка забезпечується: наданням жінкам рівних з чоловіками можливостей у громадсько-політичній і культурній діяльності, у здобутті освіти і професійній підготовці, у праці та винагороді за неї; спеціальними заходами щодо охорони праці і здоров`я жінок, встановленням пенсійних пільг; створенням умов, які дають жінкам можливість поєднувати працю з материнством; правовим захистом, матеріальною і моральною підтримкою материнства і дитинства, включаючи надання оплачуваних відпусток та інших пільг вагітним жінкам і матерям. Згідно ч. 1 ст.\~51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї. Отже, ч. 1 ст.\~51\~Конституції України встановлює основні принципи регулювання сімейних відносин, які знаходять своє втілення в\~Сімейному кодексі України\~та інших нормативно-правових актах. В даному випадку суд особливо наголошує на тому, що кожен з подружжя має рівні права й обов`язки в шлюбі й сім`ї. Це положення знайшло своє закріплення в ч. 6 ст. 7 та інших статтях СК України. Так, дружина та чоловік мають право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань (ст. 51 СК України); на фізичний та духовний розвиток, на здобуття освіти, прояв своїх здібностей, на створення умов для праці та відпочинку (ст. 52 СК України); на зміну прізвища (ст. 53 СК України); на свободу і особисту недоторканність (ст. 56 СК України). Усі найважливіші питання життя сім`ї мають вирішуватися подружжям спільно, на засадах рівності. Таким чином, у сімейних відносинах подружжя не має переваг один перед одним, хоча в окремих випадках законом враховуються біологічні особливості жінки та чоловіка, які перебувають у шлюбі. Так, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності (ч. 1 ст. 84 СК України). Згідно ч. 1 ст.\~84\~СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Згідно ч. 2 ст.\~84\~СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 5 ст.\~84\~СК України аліменти, присуджені дитині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Отже, положення ст.\~84\~СК України передбачає спеціальні підстави виникнення права на утримання, при цьому право на утримання виникає незалежно від факту працездатності дружини. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини (матері дитини) на утримання чоловіком (батьком дитини) до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині (матері дитини) незалежно від цієї обставини. Така правова позиція висвітлена в постанові КЦС ВС від 19.12.2018 року у справі №310/4820/17. Окремо суд наголошує на тій обставині, що після винесення рішення про стягнення аліментів на користь дружини на час її вагітності, після народження дитини, в разі проживання дитини з нею, продовжує свою дію до досягнення дитиною трирічного віку, а тому винесення додаткового рішення не потрібно, - ч. 5 ст. 84 СК України. Відповідно до частини 6\~ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Реалізуючи передбачене\~ст. 64 Конституції України\~право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Враховуючи те, що у відповідності до ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, необхідно оплату на користь держави судових витрат покласти на відповідача. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року, зазначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору. У зв`язку з тим, що відповідач визнав позов, слід стягнути з нього на користь держави судовий збір у сумі 605,60 гривень.

Outcome: approved