Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та встановлення факту, що має юридичне значення. Посилався на те, що 28 травня 2015 року ним, [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, від якого у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Спочатку їхнє сімейне життя складалось добре, але з часом стосунки між ними поступово погіршувались. Як з`ясувалось, у них з відповідачем різні погляди на життя та відсутнє взаєморозуміння. Вони намагались зберегти сім`ю, але всі зусилля були безрезультатними. Починаючи з червня 2023 року він з відповідачкою разом не проживають, спільного господарства не ведуть спільним побутом не пов`язані. Вказував, що надання строку на примирення не налагодить стан їхніх стосунків, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу. Між ними відсутні спори з приводу розподілу спільного майна подружжя. Між ним та відповідачкою відсутній будь-який спір з приводу визначення місця проживання дітей, їх виховання та утримання. Ними досягнута згода у цьому питанні, що підтверджується Договором між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей, участь батьків у вихованні дітей, що посвідчений Новосельською І.Л. приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу 14.11.2024 року за реєстровим номером №6376. Їхні діти - [PERSON] та [PERSON] залишились проживати з ним та повністю перебувають на його утриманні, його доходів вистачає на належне піклування про дітей, забезпечення їх достойним і достатнім рівнем життя. Крім того, оскільки відповідачка не проживає з ними ще з червня 2023 року, внаслідок чого між нею та синами втратився зв`язок як між матір`ю та дітьми, він змушений самостійно виховувати та повністю матеріально утримувати дітей. Необхідність встановлення судовим рішенням факту, що він, як батько своїх дітей самостійно їх виховує обумовлюється тим, що для набуття статусу «одинокий батько», що згідно норм Податкового Кодексу України дає підстави для отримання допомоги на утримання дитини в розмірі 150% від соціальної пільги, а також право на додаткову відпустку. В інший спосіб тримати статус «одинокий батько», а ніж встановлення судом даного факту, неможливо, адже законодавчого визначення цього терміну немає. Натомість, згідно усталеної практики Верховного Суду, статус «одинока матір» є тотожним статусу «одинокий батько», адже батьки, згідно норм чинного законодавства, рівні в своїх правах. Просив розірвати шлюб, визначити місце проживання дітей із ним та встановити факт, що має юридичне значення. Відповідачем відзив на позов подано не було. Позивач у судове засідання не з`явився. У поданій до суду заяві позов підтримав, просив розглянути справу у його відсутності. Відповідач також у судове засідання не з`явилася. Від відповідача надійшла заява, в якій остання визнала позов та просила його задовольнити. Просить розглянути справу у її відсутності. Згідно положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 28.05.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом №769. Від шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Як встановлено, спільне життя сторін на склалось через різні погляди на сімейне життя, інтереси та несумісності характерів. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено. Таким чином, суд вважає, що збереження їх сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Щодо встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей, суд зазначає наступне. Суд, розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів, наданих позивачем, а відтак, дійшов висновку, що вимоги заяви підлягають задоволенню з наступних підстав. На підтвердження обставин самостійного виховання [PERSON] дітей, судом досліджуються наступні документи: Відповідно до нотаріально посвідченого Договору від 14.11.2024 року сторони визначились, що діти [PERSON] та [PERSON] залишаються проживати із батьком [PERSON] на його самостійному вихованні та утриманні. Відповідно до\~наданих письмових\~пояснень свідків\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ вбачається, що позивач займається вихованням та утримує самостійно своїх дітей. Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. При цьому, згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Відповідно до ст. 157 Сімейного Кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно з п. 2 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Згідноч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено та не заперечувалось відповідачем те, що діти проживають з своїм батьком, який створив всі умови для їхнього проживання, здійснює опіку над ними, доглядає та піклується про їхній стан здоров`я, діти проживають окремо від матері. За таких обставин, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved