Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

У липні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача борг за борговою розпискою в сумі 30 000 грн. та судові витрати. В обґрунтування вимог зазначив, що між сторонами 02.07.2018 року був укладений договір позики на суму 30 000 грн., які були передані відповідачу. На підтвердження укладеного договору позики та його умов відповідач [PERSON] 02.07.2018 року написав розписку, в якій зобов`язався повернути суму боргу до 02.01.2022 року. Однак до цього часу відповідач борг не повернув, чим порушив умови виконання взятих на себе зобов`язань. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 7 жовтня 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 07.10.2024 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. Відповідач у встановлений судом строк не надав суду відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим, суд розглядає справу за наявними матеріалами. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, по наступним підставам. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 2 п. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У судовому\~засіданні встановлено,\~що 02.07.2019\~року між\~ [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики на суму 30 000 грн., які того ж дня були передані відповідачу. На підтвердження укладеного договору позики та його умов відповідач [PERSON] написав розписку, в якій зобов`язався повернути суму боргу до 02.01.2022 року, але до теперішнього часу взяті на себе зобов`язання не виконав. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (в т.ч. грошові кошти в такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. При цьому, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог щодо Кодексу. Статтею 545 ЦК України, яка регулює підтвердження виконання зобов`язання, визначено, що якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це в розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Позивачем на підтвердження факту передачі грошових коштів відповідачу наданий оригінал розписки від 02.07.2018 року, яка заповнена та підписана [PERSON] . З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідач дійсно отримав від позивача гроші у борг 02.07.2018 року у сумі 30 000 грн. та зобов`язався їх повернути до 02.01.2022 року, проте у порушення взятих на себе зобов`язань та зазначених норм закону відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України,\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2\~ст. 77 ЦПК України\~встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стороною відповідача не було подано суду відзиву на позов або свого розрахунку, який би спростовував розрахунок заборгованості поданий позивачем. Таким чином, судом встановлено, що долучені до матеріалів справи оригінал розписки від 02.07.2018 року про отримання коштів відповідачем у позивача є належним і допустимим доказом виникнення боргового зобов`язання, цей договір позики сторони уклали відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України, вказана розписка є не лише підтвердженням укладення договору, а й підтвердженням передачі позикодавцем грошової суми позичальнику, відповідачем не спростовано, що останній не виконав умови укладеного з позивачем договору позики, а тому, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми позики у розмірі 30 000 грн. є обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір за подачу позову у розмірі 3000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved