Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

У серпні 2024 року ТОВ «ФК «Профіт Капітал» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення 28323 грн 94 коп заборгованості за договором кредиту та страхування №Z75.00613.005752727\~від 30 вересня 2019\~року, з яких 10647 грн 32 коп заборгованості за тілом кредиту, 3450 грн 88 коп заборгованість за відсотками, 14225 грн 74 коп заборгованість по оплаті за обслуговування кредиту.\~Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] 30 вересня 2019 року укладено договір №Z75.00613.005752727\~про надання кредиту на поточні потреби в сумі 17866 грн, строком до 30 вересня 2020 року, з 9,99% (процентів) річних від залишкової суми кредиту. 19 грудня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладено договір факторингу №19/12-2023, відповідно до якого АТ «Ідея банк» відступило ТОВ «Оптіма Факторинг» право грошової вимоги, зокрема і вказаному договору від 30 вересня 2019 року. 22 грудня 2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та позивачем ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №22/12-2023, відповідно до якого позивач отримав право грошової вимоги, зокрема, і по вищезазначеному договору із відповідачем [PERSON] .. Розмір заборгованості визначений станом на 19 грудня 2023 року. Представник позивача адвокат Павленко С.В. позов підтримує, судовий розгляд просить провести за відсутності, та стягнути судові витрати, які складаються із 3028 грн судового збору та 7000 грн витрат на правничу допомогу. Згідно з ст.ст.19, 274\~ЦПК\~України дана\~справа,\~яка є\~малозначною,\~підлягає розгляду\~в порядку\~спрощеного позовного провадження, про що заперечення під час судового розгляду відсутні. Відповідно до відзиву від 29 серпня 2024 року відповідачка\~ [PERSON] зазначає, що позивачем не надано доказів на обґрунтування позовних вимог, зокрема, не можливо дослідити розрахунок заборгованості за даним кредитним договором, з`ясувати періоди нарахування відсотків, комісії та їх розмір, а відтак і встановити обсяг зобов`язань. Просить витребувати у позивача розрахунок заборгованості із зазначенням часових періодів нарахування платежів, сум таких нарахувань, відсотків та оригінал додатку до договору №1. Інші заяви, клопотання сторін станом на 12 грудня 2024 року відсутні. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Фактичні обставини та мотиви, з яких виходить суд, із застосованими нормами права. Положеннями ст.627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ст.ст.526, 599, 629, 1046, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, договір є обов`язковим для виконання сторонами, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У судовому засіданні встановлено, що 30 вересня 2019 року між ПАТ «Ідея банк» та фізичною особою [PERSON] укладено договір кредиту та страхування №Z75.00613.005752727, предметом\~якого є 17866 грн строком до 30 вересня 2020 року, з 9,99% (процентів) річних від залишкової суми кредиту. 19 грудня 2023 року між АТ «Ідея банк, як клієнтом, та ТОВ «Оптіма Факторинг», як фактором, укладено договір факторингу №19/12-2023, предметом якого є зобов`язання клієнта відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити обумовлені грошові кошти. 22\~грудня 2023\~року ТОВ\~«Оптіма\~Факоринг» \~укладено договір\~факторингу №22/12-2023\~з позивачем\~ТОВ «Профіт\~Капітал»,\~відповідно до\~якого ТОВ\~«Оптіма\~Факоринг» відступило позивачу\~право грошової\~вимоги,\~зокрема,\~і по\~вищезазначеному договору\~із відповідачем\~ [PERSON] ..\~Факт передачі\~права вимоги\~за вказаним\~договором,\~а також\~відповідний розмір\~зобов`язання,\~що існував\~на момент\~передачі,\~підтверджується реєстром\~прав вимоги\~до договору\~про відступлення\~права вимоги, тобто ТОВ «Оптіма Факоринг» відступлено позивачу право грошової вимоги, зокрема, і по вищезазначеному договору із відповідачем [PERSON] , що підтверджується Реєстром боржників №2 до даного договору факторингу (зазначена загальна сума боргу 28323 грн 94 коп, з якої 10647 грн 32 коп заборгованість за основним боргом, 3450 грн 88 коп заборгованість за відсотками, 14225 грн 74 коп заборгованість за комісіями). Положеннями ст.ст.1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами 1, 2 ст.1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Докази на підтвердження недійсності договору №Z75.00613.005752727\~від 30 вересня 2019 року та договорів факторингу від 19 грудня 2023 року та 22 грудня 2023 року,- станом на час розгляду справи відсутні. За таких обставин позивач відповідно до ст.514\~ЦК\~України набув прав кредитора по вищезазначеному кредитному договору, укладеному із позичальником [PERSON] .. Відповідно до\~наданого\~позивачем розрахунку\~відповідач [PERSON] \~станом на\~19\~грудня 2023\~року по\~вказаному договору\~має заборгованість:\~10647 грн 32 коп заборгованість за основним боргом, 3450 грн 88 коп заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 14225 грн 74 коп заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями, всього 28323 грн 94 коп. Докази на спростування вищезазначеного розрахунку заборгованості, на підтвердження виконання зобов`язань по договору від 30 вересня 2019 року відсутні, тобто відповідач в порушення умов договору взяті на себе зобов`язання не виконала, кредит та платежі відповідно до договору не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість, остання не виконує умови кредитного договору ні первинному, ні новому кредитору, що є підставою для застосування до даних відносин правил згідно з ст.1049 ЦК України щодо зобов`язання відповідача повернути грошові кошти відповідно до умов кредитного договору. За приписами ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). \~У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Також судом враховується, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому позиція відповідача згідно з відзивом про витребування у відповідача розрахунку заборгованості фактично зводиться до його оспорення, що не позбавляє її права навести і подати суду відповідні докази на спростування позиції відповідача по даному розрахунку, при цьому відповідачем доказів на спростування наведеного відповідачем розрахунку не надано, зокрема і щодо виконання нею зобов"язань по договору чи підстав невиконання, а за змістом ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, тобто сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них, в іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони, тобто доказування є юридичним обов`язком сторін, зокрема і відповідача. За поданими суду доказами попередній кредитор виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного договору, а відповідач свої зобов`язання за договором належно не виконала ні первинному кредитору, ні позивачу, внаслідок чого утворилась заборгованість за договором, яка згідно з наданим позивачем розрахунком становить 28323 грн 94 коп. Також судом при розгляді справи враховується, що сторонами, із врахуванням свободи визначення умов договору відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України,\~погоджені умови\~сплати відповідачем\~процентів та\~комісій,\~що станом\~на час\~розгляду справи\~у встановленому\~порядку не\~спростовано,\~при цьому\~відповідач,\~як позичальник,\~отримала від\~попереднього кредитора\~грошові кошти, власником яких вона не була, і отримала можливість певний час правомірно не повертати надані їй грошові кошти, натомість у неї виникло зобов`язання повернути грошові кошти у встановлений строк та сплатити визначені договором проценти та комісії за користування кредитом. При розгляді справи суд відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, після цього в охоронних правовідносинах права та інтереси забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказане також зазначено Великою Палатою Верховного Суду 05 квітня 2023 року по справі №910/4518/16, зокрема, у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (ст.1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (ст.625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №363/1834/17 (провадження №14-53цс21) зазначено, що «за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ч.1 ст.1054 ЦК України). Отже, суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку банку надати гроші (кредит) позичальникові та в обов`язку останнього їх повернути і сплатити за користування ними проценти. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (ч.3 ст.55 Закону №2121-III), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п.3 ч.3 ст.47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Позивачем заявлена, зокрема вимога про стягнення 14225 грн 74 коп заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту, що суперечить висновку Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №363/1834/17, при цьому поданий суду розрахунок заборгованості станом на 19 грудня 2023 року не містить даних щодо періоду розрахування заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями. Також судом враховуються приписи п.18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). За встановлених обставин вимога позивача про стягнення 14225 грн 74 коп заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту відноситься до інших платежів, сплата яких передбачена договором, і задоволенню не підлягає, задоволенню підлягають вимоги про стягнення 10647 грн 32 коп тіла кредиту та 3450 грн 88 коп процентів за користування кредитом, всього 14098 грн 20 коп, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову-на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову-на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із врахуванням задоволення позову частково на 49,77 % (14098,20/28323,94*100=49,77) та сплати позивачем 3028 грн судового збору, на користь позивача підлягають стягненню із відповідача 1507 грн 03 коп судового збору (3028*49,77/100=1507,03). Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом\~\~за умовами договору про надання правничої допомоги\~\~при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості,\~\~як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена)\~\~відповідною стороною або третьою особою. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи\~\~незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, зокрема у справах №923/560/17, №329/766/18, № 178/1522/18. ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41\~Конвенції\~про\~захист\~прав\~людини і\~основоположних\~свобод.\~Зокрема,\~у\~рішеннях\~від 23\~січня\~2014\~року\~у\~справі "East/West\~Alliance\~Limited"\~проти\~України",\~від 26\~лютого 2015\~року у\~справі "Баришевський\~проти України"\~зазначено,\~що заявник\~має право\~на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір-обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Представництво ТОВ «ФК «Профіт Капітал» здійснюється адвокатським об`єднанням «Правовий діалог» на підставі договору №28092021-1 про надання правової допомоги від 28 вересня 2021 року. Згідно акту прийому-передачі наданої правової допомоги від 12 червня 2024 року адвокатським об`єднанням «Правовий діалог» надані послуги щодо проведення консультацій з клієнтом, здійснення вивчення документів та підготовка проекту позовних заяв для направлення до суду (вартість 7000 грн). Виходячи з критеріїв реальності та розумності, а також враховуючи малозначність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, суд дійшов висновку про неспівмірність розміру заявленого до стягнення розміру судових витрат на правничу допомогу у сумі 7000 грн, який є завищеним, в даному випадку розумним та співмірним розміром є 4000 грн витрат на правничу допомогу, а із врахуванням часткового задоволення позову,-до стягнення 1990 грн 80 коп (4000*49,77/100=1990,80). При розгляді справи суд виходить виключно із тих доказів, що надані сторонами під час судового розгляду із врахуванням змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Outcome: partial