Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-12 00:00:00

07.10.2024 заявники [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду в порядку окремого провадження зі спільною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтували тим, що 07.08.2010 між ними було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження складено відповідний актовий запис № 1122. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відносно яких досягнути згоди між пожружжям щодо їх утримання та місця проживання. Спільне життя з відповідачем не склалося, з причин різних життєвих цінностей та поглядів на сімейне життя, обов`язку подружжя у шлюбі. Між сторонами відсутні взаєморозуміння, повага та довіра. В судове засідання заявники не з`явилися, були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Заява про відкликання заяви про розірвання шлюбу не подано. Отже суд прийняв рішення про розгляд справи за письмовими матеріалами.. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом ч.3 ст.293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Згідно зі ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Згідно роз`яснень, викладених у п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Заявник [PERSON] є громадянкою України, що документована паспортом серії [NUMBER] (а.с. 9), має картку платника податків № [NUMBER] (а.с. 10), зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 27) Заявник [PERSON] є громадянином України, що документований паспортом серії [NUMBER] (а.с. 6), має картку платника податків № [NUMBER] (а.с. 8), зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 25), фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07.08.2010 року, між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), 07.08.2010 року укладено шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження складено відповідний актовий запис № 1122 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 4-5). Матеріалами справи також підтверджується, що 19.09.2024 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про визначення місця проживання дітей, участь батька та матері у вихованні дітей, здійснення батьківських прав та про сплату батьком аліментів на дітей, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Муревич І.О. та зареєстрований в реєстрі за № 1690, за яким сторони досягли згоди щодо утримання та місця проживання спільних дітей. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їхньої дитини. Таким чином, в ході судового засідання суд повинен з`ясувати наявність вільного волевиявлення кожного із подружжя як щодо розірвання шлюбу, так і щодо змісту договору. Розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя може мати місце лише при умові якщо, між іншим, буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка. Враховуючи викладене, з огляду на спільну заяву подружжя, обставини, викладені в ній, той факт, що шлюбні відносини між заявниками фактично припинилися, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливе і суперечить їх інтересам та між ними досягнуто згоди щодо утримання та місця проживання дітей (договір від 09.09.2024 посвідчений нотаріально), суд дійшов висновку, що шлюб між заявниками повинен бути розірваним, оскільки шлюб має бути добровільним, а примушування до шлюбу є неприпустимим. Згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Заявник [PERSON] в заяві вказала, що й після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем « [PERSON] », що відповідає вимогам законодавства. Відповідно до частини сьомої статті 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Отже, судові витрати не підлягають відшкодуванню у цій конкретній справі.

Outcome: approved