Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Яготинського районного суду Київської області з цим позовом, в якому просить стягувати щомісячно із [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер невідомий, останнє відоме місце реєстрації [ADDRESS] , на користьсина [PERSON] , [INFO] , зареєстроване місце проживання як ВПО за адресою: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , аліменти на його утримання у розмірі в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду і до 30.06.2025 року (присічна дата вказана позивачем самостійно). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 15.12.2001 року між його батьками [PERSON] та батьком [PERSON] було укладено шлюб. Позивач - [PERSON] , народився [INFO] . Також в обґрунтування зазначає, що він, його малолітній брат та мама виїхали з міста Лисичанськ проживають разом за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Актом обстеження від 10.04.2024 року та мають статус внутрішньо переміщених осіб. Із вересня 2022 року батько не виходить на зв?язок із позивачем та фінансово не допомагає родині. У позивача відсутня інформація про те, де проживає відповідач та які має доходи. Відомо тільки, що відповідач отримує пенсію, оскільки з листопада 2020 року достроково оформив пенсію, бо виконував роботу з шкідливими умовами праці у «Тошківська» шахта ДТХ «Первомайсьвугілля», однак, не відомо, яку саме суму, щомісячно отримує відповідач. Відповідно до довідки №1803-2/24 від 18.03.2024 року, позивач є студентом 02-21-05 групи 3 курсу першого (бакалаврського) рівня вищої освіти факультету приватного права та підприємництва Національного університету імені Ярослава Мудрого. Позивачу відомо, що станом на момент подачі заяви до суду, аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина не має. Відповідач має неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та матір?ю. Тому, на думку позивача, як здоровий та працездатний - відповідач зможе сплачувати аліменти у сумі 2000 гривень, щомісячно. Станом на зараз, позивач отримує соціальну стипендію у розмірі 1180 гривень, оскільки з 05.09.2022 року взятий на облік, як внутрішньо переміщена особа. Позивач проживає спільно із матір?ю та малолітнім братом та перебуває на утриманні у матері, оскільки, батько не допомагає фінансово та не виходить на зв?язок із родиною. Де перебуває батько, позивачу - невідомо. Батько не підтримує Позивача та не цікавиться життям сина. Доходи родини - заробітна плата матері та соціальна стипендія позивача. Всі витрати покладені на матір позивача, оскільки проживають у домоволодінні в с. Кулябівка безоплатно, однак, на матір покладено обов?язок оплати комунальних послуг, підтримання будинку у належному стані, забезпечення продуктами харчування дітей, придбання одягу та необхідних канцтоварів для забезпечення навчального процесу. Навчання в університеті потребує великих коштів, необхідно технічне забезпечення, доступ до інтернету та придбання необхідної літератури для належного навчального процесу, на жаль, на соціальну стипендію, позивач не може себе забезпечити, йому постійно допомагає мама - [PERSON] , однак її коштів їх родині не вистачає. Так, як він постійно навчається, то він не має можливості поєднувати навчання та роботу. У зв?язку із цими обставинами, він змушений звертатися до суду. Вважає, що при сплаті відповідачем аліментів у сумі 2000 тисячі гривень забезпечується рівність відповідача та матері позивача при несенні обов?язку утримання повнолітнього сина, який продовжує навчатися. Ухвалою від 17.10.2024 року відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити; заперечень проти заочного розгляду справи відсутні. Відповідач в судові засідання не з`явився, у зв`язку з чим суд зазначає таке. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно (частина п`ята статті 128 ЦПК України). Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення (частина восьма статті 128 ЦПК України). Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року). Відповідач на розгляд справи повторно не з`явився, відзив на позов не надіслав, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку згідно з вимогами ст. ст. 128, 130 ЦПК України, в тому числі шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади. Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судом встановлено, що 15.12.2001 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований 15.12.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Лисичанського міського управління юстиції, Луганської області. Від даного шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають сина [PERSON] , [INFO] , який перебуває на утриманні своєї матері. Позивач із матір`ю - [PERSON] , проживають разом за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Актом обстеження від 10.04.2024 року та мають статус внутрішньо переміщених осіб. Відповідно до довідки Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого № 1803-2/24 від 18.03.2024 року [PERSON] є студентом 3 курсу першого (бакалаврського) рівня вищої освіти факультету приватного права та підприємництва НЮУ ім. Я. Мудрого. Нормативний термін авчання становить:01.09.2021-30.06.2025. Форма навчання денна. Позивач зазначає, що у зв`язку з його навчанням в університеті на денній формі, він не має можливості додатково заробляти для власного забезпечення та продовжує повністю перебувати на утриманні своєї матері, відповідно до цих обставин позивач потребує матеріальної допомоги, а відповідач може надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За приписами ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв`язку з цим стягуються аліменти. У постанові від 06.08.2018 року у справі № 748/2340/17 Верховний Суд дійшов висновку щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися, після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. У частинах першій та другій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в матеріалах справи доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 184 СК України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Як встановлено судом, позивач після досягнення повноліття продовжує навчатися у навчальному закладі та вочевидь потребує матеріальної допомоги. У постанові від 13.05.2021 року у справі № 308/4214/18 Верховний Суд зазначив, що СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Вирішуючи питання щодо розміру заявлених до стягнення аліментів на повнолітнього сина, що навчається, не працює, з дня подачі позову, враховуючи, що син продовжує перебувати на утриманні матері, відповідач є працездатною особою та, за твердженням позивача, доказів перебування на його утриманні інших осіб ним не надано (відповідач не подав належних письмових доказів неможливості сплачувати аліменти в заявленому розмірі, не спростував наявність фактичних та правових підстав звернення позивача з позовом до суду у цій справі), а також беручи до уваги матеріальне становище позивача, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в заявленому розмірі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення аліментів з відповідача в твердій грошовій сумі, а саме в заявленому розмірі 2000 грн, щомісяця, починаючи зі звернення з позовом (10.09.2024), до закінчення навчання але не пізніше 30.06.2025 року (відповідно до пред`явлених вимог та принципу диспозитивності). Такий розмір аліментів, на думку суду, у цьому випадку є достатнім та таким, що відповідає потребам повнолітнього сина, оскільки стягнення аліментів на його утримання у зв`язку із продовженням навчання є одним із способів захисту його інтересів, забезпечення одержання ним коштів, необхідних для його життєдіяльності, позаяк на період навчання він не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку своїх батьків. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню 1211,20 грн судового збору враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору.

Outcome: approved