Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У серпні 2024 року [PERSON] звернулася до Березівського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Орган опіки та піклування Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області, про позбавлення батьківських прав. Позовна заява мотивована тим, що з 22 серпня 2008 року до 03 жовтня 2012 року вона та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Біляївського районного суду від 03 жовтня 2012 року у справі № 1506/4691/2012. За час шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Біляївського районного суду від 10 жовтня 2012 року у справі № 1506/4692/2012 зі [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до його повноліття, тобто до [INFO] . Після розірвання шлюбу неповнолітній син [PERSON] залишився проживати з нею за адресою: [ADDRESS] . У 2013 році в зв?язку з тим, що [PERSON] добровільно не виконував рішення Біляївського районного суду від 10 жовтня 2012 року про стягнення аліментів, вона пред`явила виконавчий лист до державної виконавчої служби для примусового виконання судового рішення. 13 травня 2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 38449475. Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів вбачається, що станом на 16 квітня 2024 року заборгованість [PERSON] за виконавчим листом №1506/4692/2012 від 31 жовтня 2012 року, виданого Біляївським районним судом Одеської області про стягнення аліментів, складає 172 853,07 гривень. Позивач зазначає, що [PERSON] , [INFO] , має захворювання - цукровий діабет 1 тип, тяжка форма. З моменту припинення шлюбних стосунків, тобто з 2012 року по теперішній відповідач взагалі не цікавиться життям сина [PERSON] , участі у вихованні не приймає, не піклується про стан його здоров?я, участі у лікуванні сина не приймає, не піклується про фізичний, духовний моральний розвиток сина. Посилалася на те, що звернулася до Органу опіки та піклування Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області із заявою щодо надання висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , у відношенні [PERSON] , [INFO] . Ураховуючи наведене, [PERSON] просить суд: - позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо неповнолітньої сина [PERSON] , [INFO] . Процесуальні дії суду Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 липня 2024 року справа передана для розгляду судді Рябчун А. В. Відповідно до вимог частини 6 статті 187 ЦПК України судом 19 липня 2024 року було скеровано запит на ім`я голови Розквітівської сільської ради Березівського району Одеської області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] . З отриманої судом 24 липня 2024 року відповіді встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 25 липня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено судове засідання. Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 02 серпня 2024 року заяву представника [PERSON] - адвоката Тонкошкурої В. Л. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено. Вирішено розгляд справи, призначений на 07 серпня 2024 року провести у режимі відеоконференції «EASYCON». Відповідно до довідкового листа від 07 серпня 2024 року сторони у справі на судове засідання не з`явилися. Слухання справи відкладено на 03 вересня 2024 року. Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 07 серпня 2024 року зобов`язано Орган опіки та піклування Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області надати суду висновок про доцільність/недоцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав по відношенню до неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідкового листа від 03 вересня 2024 року сторони у справі на судове засідання не з`явилися. Слухання справи відкладено на 24 вересня 2024 року. Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 05 вересня 2024 року заяву представника [PERSON] - адвоката Тонкошкурої В. Л. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено. Вирішено розгляд справи, призначений на 24 вересня 2024 року провести у режимі відеоконференції «EASYCON». Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 24 вересня 2024 року клопотання представника [PERSON] - адвоката Тонкошкурої В. Л. про виклик свідків задоволено. Викликано в якості свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 24 вересня 2024 року клопотання представника [PERSON] - адвоката Тонкошкурої В. Л. про заслуховування думки дитини - [PERSON] , [INFO] , задоволено. Постановлено у судовому засіданні заслухати думку дитини - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 24 вересня 2024 року клопотання представника [PERSON] - адвоката Тонкошкурої В. Л. задоволено. Визнано причини пропуску строку на подання доказів у справі поважними. Поновлено представнику [PERSON] - адвокату Тонкошкурої В. Л. строк на подання доказів. Клопотання про долучення доказів задоволено. Долучено до матеріалів справи копію виписки з історії хвороби № 7041 від 30.08.2024 року,мкопію договору житлового найму від 12.09.2023 року. Відповідно до довідкового листа від 24 жовтня 2024 року сторони у справі на судове засідання не з`явилися. Слухання справи відкладено на 20 листопада 2024 року. Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 24 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 20 листопада 2024 року. Відповідно до довідкового листа від 04 грудня 2024 року слухання справи відкладено на 18 грудня 2024 року у зв`язку із зайнятістю судді у розгляді справи № 494/2236/24. Відзив на позовну заяву відповідач не подав. Фактичні обставини справи, встановлені судом [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23 лютого 2023 року, виданого Виконавчим комітетом Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області, актовий запис № 176. Рішенням Біляївського районного суду від 03 жовтня 2012 року у справі № 1506/4691/2012 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 22 серпня 2008 року Нерубайською сільською радою Березівського району Одеської області розірвано. Рішенням Біляївського районного суду від 10 жовтня 2012 року у справі № 1506/4692/2012 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено. Стягнуто зі [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до його повноліття, тобто до [INFO] . 13 травня 2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 38449475 про стягнення зі [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 08 жовтня 2021 року, виданого Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), 08 жовтня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис № 2820. Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів вбачається, що станом на 16 квітня 2024 року заборгованість [PERSON] за виконавчим листом №1506/4692/2012 від 31 жовтня 2012 року, виданого Біляївським районним судом Одеської області про стягнення аліментів, складає 172 853,07 гривень. Відповідно до корінця медичного висновку № 60 про дитину - інваліда віком до 18 років від 17 вересня 2018 року [PERSON] , [INFO] , має захворювання сахарний діабет 1 тип, тяжка форма. Із виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 652 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , перебував на стаціонарному лікуванні у період з 07.02.2017 року до 20.02.2017 рік. З діагнозом цукровий діабет 1 тип, тяжка форма. Із виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 4927 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , перебував на стаціонарному лікуванні у період з 21.08.2018 року до 31.08.2018 рік. З діагнозом цукровий діабет 1 тип, тяжка форма. Із виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1029 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , перебував на стаціонарному лікуванні у період з 18.02.2019 року до 22.02.2019 рік. 3 діагнозом цукровий діабет 1 тип, тяжка форма. Із виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 6501 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , перебував на стаціонарному лікуванні у період 328.10.2019 року до 04.1 1.2019 рік. З діагнозом цукровий діабет 1 тип, тяжка форма. Із виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 3412 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , перебував на стаціонарному лікуванні у період з 27.01.2021 року до 30.07.2021 рік. 3 діагнозом цукровий діабет 1 тип, тяжка форма. Відповідно до характеристики, наданої на [PERSON] , 2008 року народження, учня 9 класу Великобалківської гімназії Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області зазначено: « [PERSON] навчався в гімназії з першого класу»... « Батько не цікавився навчання та вихованням сина». Відповідно до довідки, виданої завідуючою амбулаторією комунального некомерційного підприємства Усатівської сільської ради «Усатівський центр первинно медико-санітарної допомоги» амбулаторія загальної практики сімейної медицини с. Нерубайське від 10.06.2024 року, зазначено, що [PERSON] , [INFO] , який знаходиться на обліку з народження в Нерубайській амбулаторії ЗПСМ. Діагноз: цукровий діабет 1 тип інсулінозалежний. Який постійно звертається медичною допомогою в присутності матері [PERSON] , 1988 р. Щомісячно отримує рецепти на інсулін, проводить контроль цукру постійно. Всі випаді звернень були в присутності тільки матері, батько дитини [PERSON] не звертався та не цікавився станом здоров?я дитини останні 10 років. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області від 17 жовтня 2024 року № 392, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , у відношенні [PERSON] , [INFO] . Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів заборгованість [PERSON] за аліментами на утримання сина станом на 03 грудня 2024 року становить 193 173,07 грн. Участь сторін у розгляді справи У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали і просили його задовольнити. В судові засідання 07 серпня 2024 року, 03 вересня 2024 року, 24 вересня 2024 року, 24 жовтня 2024 року, 20 листопада 2024 року, 04 грудня 2024 року, 18 грудня 2024 року відповідач [PERSON] не прибув, причин неприбуття суду не повідомив, заяв про відкладення судового засідання ним подано не було. Про розгляд справи був належно повідомлений. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області у заявах від 13 серпня 2024 року, 19 серпня 2024 року, 13 вересня 2024 року, 22 жовтня 2024 року просив розглядати справу за відсутності представника Органу опіки та піклування Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до частини першої статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У статті 18 цієї Конвенції визначено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має один з батьків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали і просили його задовольнити. Позивач та її представник в судових засіданнях зазначили, що відповідач [PERSON] з 2012 року не приймає участі у вихованні сина, рішення суду про стягнення аліментів на утримання сина не виконує, у зв`язку із чим станом на 03 грудня 2024 року у нього утворилася заборгованість у розмірі 193 173,07 грн. При цьому неповнолітній [PERSON] має захворювання (цукровий діабет), потребує лікування, а відповідач не цікавиться його станом здоров`я, допомоги у лікуванні не надає. Витрат на утримання дитини відповівдач не несе. В судовому засіданні 20 листопада 2024 року було заслухано думку дитини - [PERSON] , [INFO] , який пояснив, що не заперечує проти позбавлення батька батьківських прав щодо нього. При цьому вказав, що зрідка спілкується з батьком, останній раз вони бачилися приблизно рік тому. Крім того, пояснив, що батько до нього приїжджає рідко, по телефону вони спілкуються також рідко. Під час їхніх зустрічей батько давав йому кошти, питався як у нього справи. Зазначив, що бажання спілкуватися з батьком не має. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивачки, суду показала, що відповідача бачила давно. Останній рідко приїжджає до дитини, уваги не приділяє, не утримує. Вказала, що з 2012 року відповідач час від часу приїжджав до сина, проте не допомагав, ніколи грошей не мав, не утримував, не відвідував дитину під час лікування. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є подругою позивачки, суду показала, що з позивачкою має дружні відносини протягом останніх 10 років. Батька дитини не знає, ніколи його не бачила, на дні народження дитини та інші свята останній жодного разу не був присутнім. При цьому їй відомо, що відповідач не надає коштів на утримання сина, з днем народження не вітає, дитина до нього не їздить. Утриманням дитини займається позивач та її матір. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області від 17 жовтня 2024 року № 392, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , у відношенні [PERSON] , [INFO] . Вислухавши учасників справи, свідків з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на таке. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] участі у вихованні [PERSON] , [INFO] , фактично не приймає, не надає матеріальної допомоги на його утримання, рішення суду про стягнення аліментів не виконує. При цьому в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] зрідка навідується до сина, зустрічається з ним, інколи спілкується з сином по телефону. Між тим відповідач декілька разів надавав сину кошти. Вказані обставини встановлені зі слів неповнолітнього [PERSON] та з показань свідка [PERSON] , яка підтвердила, що відповідач час від часу навідується до сина. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Всупереч доводам позивача матеріали справи не містять належних і допустимих доказів про те, що позивач безумовно відмовився від виконання своїх батьківських обов`язків та свідомо нехтує їх виконанням. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав задоволенню не підлягають, оскільки не доведено, що відповідач по справі [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, ухиляється від виконання своїх обов`язків по відношенню до дитини. Також позивачем не доведено, що змінити поведінку відповідача неможливо, оскільки останній все ж таки рідко, але навідується до сина, цікавиться його життям. При цьому, заслухавши думку дитини, суд вважає, що дитина є вразливою до маніпуляцій зі сторони дорослих та певних ситуацій. Суд враховує обставини, що могли спричинити формування саме такого бажання в дитини, які могли виникнути під впливом зовнішніх факторів, яким вона в силу неповнолітнього віку неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї. Сама по собі озвучена думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав з огляду на те, що думка дитини не завжди може відповідати її інтересам, а тому при вирішенні спору, який стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, суд дослідив та оцінив всі обставини справи, надав правову оцінку доказам: кожному конкретно взятому та у сукупності. Отже, за наявності фактів зустрічей відповідача з сином, спілкування з ним по телефону, суд не встановив обставину категоричної відмови відповідача від виховання сина, не встановлено свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, позивачем не надано суду достатніх переконливих доказів винної поведінки відповідача та неможливість зміни його поведінки. Крім того, суд вважає, що несплата відповідачем аліментів на утримання дитини не є безумовною підставою для позбавлення особи батьківських прав щодо дитини, вказана обставина враховується у сукупності з іншими доказами у справі. У силу частини 6 статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до частин 5, 6 цієї статті висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав не є обов`язковим для суду, від його висновку суд має право мотивовано відступити. У висновку Органу опіки та піклування Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області від 17 жовтня 2024 року № 392, зазначено: «Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 12 вересня 2024 року. [PERSON] на засідання комісії не з`явився, хоча належним чином був проінформований секретарем комісії про дату, місце проведення та місця озгляду питання (через соціальну мережу Viber, так як адресу свого місця проживання (адресу для листування) гр. [PERSON] відмовився повідомити), але він спілкувався у телефонному режимі з начальником Служби у справах дітей та повідомив про те, шо він не заперечуе щодо позбавлення його батьківських прав, але під час проведення комісії на зв?язок не вийшов. Після засідання комісії о 16 год. 32 хв. 12.09.2024 року громадянин [PERSON] надіслав заяву на Viber про те, що питання щодо позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] розглядати без його присутності та він не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав. Відповідно до протоколу бесіди, проведеного із неповнолітнім [PERSON] 06.09.2024 року, встановлено, що він має бажання щодо позбавлення батьківських прав його батька [PERSON] , [INFO] . Повторно питання було розглянуто на комісії з питань захисту прав дитини Нерубайської сільської ради 10.10.2024 року». Суд вважає, що висновок Органу опіки та піклування Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області, затверджений рішенням виконавчого комітету Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області від 17 жовтня 2024 року № 392, який міститься у справі, не містить жодних переконливих висновків щодо доцільності позбавлення батька батьківських прав, його мотивувальна частина практично відсутня. Крім того, вказаний висновок не містить відомостей про умови проживання дитини, успішність дитини, стан її здоров`я. Не надано акт обстеження умов проживання дитини з відомостями щодо складу сім`ї, життєво-побутових та санітарно-гігієнічних умов, матеріального стану сім`ї. Суд вважає, що Орган опіки та піклування дійшов передчасного висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо сина [PERSON] , 2008 року народження, оскільки безпосередню позицію відповідача з цього питання Орган опіки та піклування не отримував. Суд категорично ставиться до зазначеної у висновку Органу опіки та піклування позиції [PERSON] про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо сина, оскільки [PERSON] не був присутнім на засіданні комісії та не надавав відповідних пояснень. Посилання у висновку Органу опіки та піклування на те, що [PERSON] спілкувався у телефонному режимі з начальником Служби у справах дітей та не заперечив проти позбавлення його батьківських прав, викликає сумнів, оскільки не відомо, на який номер телефону телефонував начальник Служби у справах дітей, кому належить вказаний номер телефону, та яким чином він встановив особу [PERSON] в телефонному режимі. Суд критично ставиться також до зазначення у висновку Органу опіки та піклування, що [PERSON] надіслав заяву на Viber про те, що питання щодо позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] розглядати без його присутності та він не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав. Із зазначеного неможливо встановити, що надіслана у застосунок Viber заява була надіслана саме [PERSON] . Крім того, невідомо, в якій формі була надіслана вказана заява: у формі повідомленя, у формі фотографії заяви, чи наявний там підпис особи, чи долучено документи, що посвідчують особу заявника. Отже, Орган опіки та піклування Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області, не встановивши особу відповідача та його дійсну позицію з приводу позбавлення батьківських прав щодо сина, дійшов висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо сина, відтак вказаний висновок суд не бере до уваги під час ухвалення рішення у справі. Враховуючи викладене, суд вважає, що [PERSON] не доведено необхідність застосування до відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, доцільність вжиття якого неарґументовано під час розгляду справи. Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Згідно із частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] , не відповідатиме забезпеченню найкращих інтересів дитини. При цьому судом враховано, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу та допускається лише при наявності вини в батька, який належно не виконує своїх батьківських обов`язків. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідач не має наміру виховувати дитину, приймати участь у його житті. Щодо розподілу судових витрат За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи наведене, суд покладає на позивача понесені судові витрати по справі.

Outcome: dismissed