Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. В мотивування позову зазначив, що 01.08.1999 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що Житомирським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 960, видано свідоцтво про шлюб від 01.08.1999 року серії [NUMBER] . В шлюбі народився син - [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.04.2012 року. До червня 2022 року він з відповідачем та сином проживали разом однією сім`єю. В подальшому відповідач разом із сином виїхали до Німеччіни, відповідач повертатися додома наміру немає. Син після дворічного перебування з матір`ю у Німеччині повернувся додому та проживає разом із позивачем. У зв`язку з цим позивач просить розірвати шлюб та визначити місце проживання дитини разом з ним. \~ \~ \~ \~Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у сторін з`явились різні погляди на сімейне життя та ситуацію в країні, небажання відповідачки повертатися до України. В подальшому позивач подав заяву в який просив залишити без розгляду вимогу про визначення місця проживання дитини, просив розглядати справу у його відсутність та задовольнити вимогу про розірвання шлюбу. Відповідач в судове засідання не прибула, подала відзив на позовну заяву в якому зазначила, що вона проживає у Німеччіні і повертатися назад не збирається. Син - [PERSON] повернувся з Німеччині до України, оскільки бажав проживати разом з батьком та продовжувати навчання в Україні. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу та постійного проживання [PERSON] разом з його батьком. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, 51, ч. 1 ст. 110 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України закріплено основний принцип перебування чоловіка і жінки у шлюбі - добровільність. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За приписами ч. ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання внаслідок його розірвання. Частиною 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З з копії повторного Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 03.04.2012 року слідує, що між [PERSON] та [PERSON] 01.08.1999 року був зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 960. Сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.04.2012 року. Син - [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком [PERSON] , [INFO] . Спір про визначення місця проживання дитини між сторонами відсутній. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, позивач наполягає, а відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу, а тому шлюб між ними слід розірвати. Стосовно позовної вимоги про визначення місця проживання дитини суд зазначає наступне. Виходячи з положень п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення заяви без розгляду. Ст. 13 ЦПК України передбачає право позивача на власний розсуд розпоряджатись своїми правами щодо предмета спору, у зв`язку з чим виключно позивачу належить право вибору характеру своїх процесуальних дій: залишити позов без розгляду, чи закінчити судовий розгляд справи. Оскільки сторона позивача користуючись своїм правом на ініціювання заяви про залишення без розгляду поданої ними позовної заяви в частині визначення місця проживання дитини та просить залишити її без розгляду, що не суперечить чинному законодавству, суд дійшов висновку, що позовну вимогу про визначення місця проживання дитини слід задовольнити, а позов в цій частині залишити без розгляду. При подачі позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. згідно з квитанцією №0.0.3634757366.1 від 10.05.2024 та №0.0.3634757339.1 від 10.05.2024 року, та в подальшому просив покласти судові витрати на нього. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~114,\~ч.\~3\~ст.\~115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі вищевикладеного, відповідно до вимог ст. ст. 21, 24, 56, 104, 109,112, 114 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 10,\~ 12,\~ 13,\~ 76,\~ 81, 247,\~ 259,\~ 263-265, 268,\~ 293,\~ 294, 315, 316 Цивільного процесуального кодексу України, суд

Outcome: partial