Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

I.Стислий виклад позиції учасників справи 1.Позивач Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 8804,71 грн. 2.Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачам за адресою: [ADDRESS] , підприємство регулярно надає послуги теплопостачання, за які необхідно щомісячно вносити оплату за встановленими тарифами. Порушуючи чинне законодавство, відповідач тривалий час ухиляється від сплати за надані послуги, добровільно заборгованість не сплачує, внаслідок чого має заборгованість в сумі 8804,71 грн., яка складається з: заборгованості за теплову енергію в сумі 7\~451,58 грн. та абонентське обслуговування в сумі 1020,51 грн. за період з 01.11.2020 року по 31.03.2024 року; інфляційні збитки в сумі 265,39 грн. та 3 % річних в сумі 67,23 грн. за період з 01.11.2020 року по 24.02.2022 року, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн., витрат пов`язаних з відправленням листа відповідачу в сумі 42 грн. витрат пов`язаних з отриманням витягу в сумі 35 грн. 3.30.05.2024 року від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач заперечує проти задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості за надані послуги теплопостачання. Вказує, що згідно договору купівлі-продажу від 03.12.2018 року він є власником квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] . Квартира була і досі є відключена від внутрішньо-будинкової мережі центрального опалення, що підтверджується Актом затвердженого рішенням міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО і ГВП протокол №19 від 14.10.2010. Згідно цього акту (додається до відзиву) квартира відключена шляхом видимого розриву радіаторів та залишенням транзитних ізольованих 4-ох стояків діаметром 6=15.2 мм. Яким чином виникла заборгованість за послуги, які не надаються і споживачем яких він не є, йому не зрозуміло. Жодних цивільно-правових договорів на споживання послуг з ОКП «Донецьктеплокомуненерго» він не укладав і вважає, що позивач безпідставно нарахував заборгованість. Просить суд застосувати термін позовної давності згідно ст.256 ЦКУ; зобов`язати позивача надати помісячний обґрунтований розрахунок боргу з посиланням на нормативні та підзаконні акти на підставі яких була нарахована заборгованість. зобов`язати позивача надіслати відповідачу копію позовної заяви, та всі пояснення позивача, які будуть надані суду. 4.24.07.2024 року представник відповідача надав додаткові пояснення у справі, згідно яких за вимогою ГУ Пенсійного фонду України з 01.04.2024 року ОКП «Донецьктеплокомуненерго» автоматично здійснило заміну всіх особових рахунків та привласнило кожному споживачу 7 значний номер. Перехід на нові особові рахунки запроваджений з метою уніфікації кожного домогосподарства, що дозволить уникнути непорозумінь під час електронного обміну між виконавцями послуг і підрозділами ПФУ та при зверненні громадян до Пенсійного фонду України для призначення/отримання пільг або субсидій. Так, за адресою: [ADDRESS] особовий рахунок № [NUMBER] був замінений на особовий рахунок № [NUMBER] . 5.06.09.2024 року від представника відповідача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Дружківкатепломережа» до [PERSON] проситьпозовні вимоги задовольнити у повному обсязі, зазначивши: Приміщення споживача, яке належить Відповідачу, обліковується як таке, що в передбаченому законодавством порядку було відокремлено від системи централізованого опалення будинку і яке оснащене системою індивідуального теплопостачання. Відносини, які виникають у процесі надання споживачам послуги з постачання теплової енергії, регулюються Законом України від 09.11.2017р. №2189 «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон №2189), постановою КМУ №830 від 21.08.2019р., якою затверджено «Правила надання послуги з постачання теплової енергії» (далі Правила №830) і типові договори про надання послуги з постачання теплової енергії, а також та іншими нормативно-правовими актами. При цьому, Закон №2189 є нормативним актом спеціальної дії. Частина 1 статті 1 Закону №2189 чітко визначає, що індивідуальний споживач комунальної послуги це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Пункт 14 та 38 Правил №830 визначає, що відокремлення (відключення) від систем централізованого опалення та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку (разом загальнобудинкові потреби опалення). Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315 (далі - Методика №315). Отже, всі співвласники будинку (незалежно від того чи постачається до їх приміщень теплова енергія, чи є приміщення житловим або ні) сплачують обсяг теплової енергії, витрачений на опалення місць загального користування та функціонування внутрішньобудинкової системи опалення будинку, а залишок теплової енергії, спожитої будинком, розподіляється між приміщеннями (житловими/нежитловими) до яких безпосередньо постачається теплова енергія. Це пов`язано з тим, що відповідно до Закону України від 14.05.2015р. №417 «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (далі Закон №417) власники квартир багатоквартирного будинку є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання, і зобов`язані брати участь в утриманні будинку відповідно до своєї частки у майні будинку. При цьому, внутрішньобудинкові системи теплопостачання належать до інженерного (технічного обладнання) житлового будинку і є його невід`ємною частиною. Водночас, положеннями ст.382 Цивільного кодексу України які кореспондуються із ч.2 ст.7 Закону №417 кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Таким чином, власник/співвласник квартири/нежитлового приміщення, яка/яке знаходиться у багатоквартирному будинку, зобов`язані нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку. Приміщення споживача, яке належить Відповідачу / використовується Відповідачем, обліковується як таке, що в передбаченому законодавством порядку було відокремлено від системи централізованого опалення будинку і яке оснащено системою індивідуального теплопостачання. У зв`язку із чим, Позивачем здійснюються Відповідачу нарахування за послугу з постачання теплової енергії, витрачену виключно на загальнобудинкові потреби опалення. Додатково здійснюється нарахування й плати за абонентське обслуговування (відповідно до Закону №2189 та умов типового індивідуального договору про надання послуги). Щодо нарахувань за послуги теплопостачання: Порядок нарахувань за надані послуги з постачання теплової енергії передбачені і Законом №2189, і постановою №830. При цьому, згідно із цими нормативно-правовими актами, а також з урахуванням Закону України від 22.06.2017р. №2119 «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (далі Закон №2119) розподіл обсягів спожитої у будинку комунальної послуги здійснюється на підставі Методики №315. Так, відповідно до ст.9 Закону №2119, положень Правил №830 та Методики №315, обсяг споживання теплової енергії визначається: 1) за показаннями вузла комерційного обліку теплової енергії, що забезпечує загальний облік її споживання, згідно з показаннями його засобів вимірювальної техніки. 2) до встановлення вузла комерційного обліку - за нормою споживання, встановленою органом місцевого самоврядування, що підлягає щомісячному коригуванню виконавцем послуги за фактичною кількістю годин постачання теплової енергії та фактичною середньомісячною температурою зовнішнього повітря. Тобто, законодавство передбачає різні алгоритми здійснення нарахувань за комунальну послугу в залежності від наявності чи відсутності вузла комерційного обліку теплової енергії, встановленої на будинок/будівлю. Багатоквартирний житловий будинок [ADDRESS] оснащено вузлом комерційного обліку теплової енергії, який прийнято на абонентській облік Позивача. Вузол комерційного обліку враховує всю теплову енергію, витрачену на будівлю. Загальний обсяг спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення у кожному розрахунковому періоді розподіляється відповідно до Методики №315 на потреби безпосередньо опалення житлових/нежитлових приміщень, забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення будівлі/будинку та сумарного обсягу теплової енергії, що надходить до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення (останнє Позивачем не застосовується, оскільки споживачі із індивідуальним опаленням мають заізольовані стояки централізованого опалення). В подальшому із цього обсягу відокремлюється теплова енергія, витрачена на загальнобудинкові потреби опалення (визначається як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку, залежно від поверховості будівлі/будинку, та додатково коригується із застосуванням коефіцієнту, що враховує площу приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі/будинку) (інформація відображена у детальному розрахунку, який додається). Обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/ будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/ будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/ об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень. Решта обсягу теплової енергії (різниця між фактичним обсягом спожитої у будівлі/ будинку теплової енергії у розрахунковому періоді та обсягом теплової енергії, витраченого на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку) - це фактичний обсяг спожитої теплової енергії на потреби безпосередньо опалення житлових/ нежитлових приміщень будівлі/будинку. При цьому, для опалюваного приміщення, оснащеного приладом (приладами) розподільного обліку теплової енергії, крім обсягу теплової енергії, визначеного на підставі його/їх показань, донараховується обсяг теплової енергії, якщо фактичне споживання теплової енергії у такому приміщенні менше мінімальної частки середнього питомого споживання. Обсяг же спожитої теплової енергії приміщеннями споживачів без засобів обліку теплової енергії зменшується на суму донарахованих обсягів теплової енергії споживачам, приміщення яких оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, та розподіляється пропорційно до їх загальних/ опалюваних площ/об`ємів. Розмір часток на загальнобудинкові потреби опалення, які розрахунок коефіцієнтів та всіх інших складових нарахувань прямо встановлені Методикою №315, яка є чинною та обов`язковою до виконання. Слід зазначити, що чинними нормативно-правовими актами не передбачено звільнення споживачів від обов`язку оплати теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування (скорочено МЗК), у разі відсутності окремих опалювальних приладів, оскільки система опалення (теплопостачання) складається не лише з приладів опалення. П.7 розділу IV Методики №315 передбачає нарахування на загальнобудинкові потреби опалення (в частині місць загального користування) незалежно від наявності опалювальних приладів в таких місцях. Теплообмін через огороджувальні конструкції будівлі визначено Державними будівельними нормами. Аналогічна позиція була викладена в роз`ясненнях Міністерства розвитку громад та територій України, в яких центральний орган виконавчої влади у сфері житловокомунального господарства підтвердив, що наявність чи відсутність приладів опалення не впливає на здійснення розподілу теплової енергії на опалення МЗК. При цьому, якщо проектом будинку передбачено встановлення опалювальних приладів у МЗК, але система опалення МЗК є демонтованою, співвласники багатоквартирного будинку мають відновити її, привести у відповідність до проекту житлового будинку. Отже, нарахування Відповідачам за теплову енергію здійснено Позивачем виключно до вимог чинного законодавства України. Жодних додаткових нарахувань окрім тих, що передбачені законодавством, Позивач не здійснює. Згідно норм Закону №2189, Житлового кодексу України власник (наймач) житлового будинку (квартири) зобов`язаний своєчасно вносити плату за житлово-комунальні послуги за затвердженими в установленому порядку тарифами. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем (власником) майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до статті 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, власність зобов`язує. На зміст права власності НЕ впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до п. 40 Правил №830 та ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Споживач не звільняється від оплати послуги на період тимчасової відсутності в житловому приміщенні споживача та інших осіб. Щодо Постанови КМУ № 206 від 05.03.2022р. Відповідно до Закону №2189 - споживач зобов`язаний своєчасно сплачувати надану йому послугу з постачання теплової енергії, а також плату за абонентське обслуговування. Згідно із ст.7 Закону №2189 споживач має право на не оплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Акцентуємо Вашу увагу, що звільнення від оплати не стосується послуги з постачання теплової енергії, оскільки навіть при відсутності споживача у приміщенні, послуги з постачання теплової енергії будуть надаватися. При цьому, відповідно до п.37 Правил №830, споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. Це положення прямо кореспондує з приписом ст.322 Цивільного кодексу України, яка визначає, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Про це зазначає й Міністерство розвитку громад та територій України в роз`ясненнях, розміщених на його офіційному сайті. Також, Верховною Радою України не було внесено будь-яких змін до чинних Законів України в частині заборони стягнення за житлово-комунальні послуги в особливий період. Лише Постановою КМУ від 21.04.2023року № 390 було внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» а саме, пункт 1 постанови доповнено змістом, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється «стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022року з дати початку по дату завершення бойових дій або тимчасової окупації територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно з додатком 2 до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014року № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» (Офіційний вісник України 2014р, №81, ст.2296; 2015р. №70, ст.2312), або інші документи, що підтверджують їх відсутність у житловому та /або нежитловому приміщенні, будинку, в яких вони є споживачами на підставі укладених договорів (з місця тимчасового проживання в іноземній державі, роботи, лікування, навчання , проходження військової служби тощо). Отже, саме по собі запровадження воєнного стану не звільняє громадян від сплати житлово-комунальних послуг. В свою чергу від Відповідачів до Позивача НЕ надходило будь-яких документів а ні в паперовій, а ні в електронній формі про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Крім того, у правовідносинах щодо обов`язку споживачів своєчасно сплачувати житлово-комунальні послуги та право виконавця стягувати заборгованість зі споживачів, застосовуються положення Закону №2189 (ст.7, ст. 8, ст.9 ), Закону України «Про теплопостачання» (ст.19), та Житлового кодексу України (ст.64, ст.67, ст. 156, ст. 160, ст.162) та не може застосовуватися підзаконний нормативно-правовий акт - Постанова КМУ №206 та Постанова КМУ №390, оскільки вказані Закони України мають вищу юридичну силу. Вища юридична сила полягає в тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні їм суперечити, а відтак, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону - застосовуються норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу. Аналогічний висновок щодо застосування закону як акту, який має вищу юридичну силу, ніж підзаконний нормативно-правовий акт, викладений у Постановах Верховного Суду від 15.08.2019р. у справі № 281/459/17; від 24.10.2019р. у справі № 761/14626/17; та у справі №295/7219/16-а. Таким чином жодних законних обмежень щодо звернення Позивача до суду з даною позовною заявою не має. Щодо застосування терміну позовної давності зазначила, що 30 січня 2024 року набув чинності закон, який визначає, що на строк дії воєнного стану в Україні зупиняється перебіг позовної давності, визначений Цивільним кодексом. Відповідно до змін, які набудуть чинності 30 січня, пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу буде викладено у наступній редакції: «19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Нагадаємо, у чинній на даний час редакції від березня 2022 року відповідний пункт 19 передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного кодексу, продовжуються на строк його дії. Стосовно прохання відповідача, щодо зобов`язання позивача надати помісячний обґрунтований розрахунок боргу з посиланням на нормативні та підзаконні акти на підставі яких була нарахована заборгованість, пояснюємо наступне: До матеріалів позовної заяви було надано помісячних розрахунок боргу та витяг з особового рахунку боржника. II.Процесуальні дії у справі 6.Ухвалою суду від 21.05.2024 року було відкрито провадження у даній цивільній справі та судовий розгляд постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. III.Заяви, клопотання 7.Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягає. Проти винесення заочного рішення не заперечує. 8.Відповідач у судове засідання не з`явився, надавши до суду відзив на позов. 9.На підставі ч. 2\~ст.\~247\~ Цивільного\~процесуального кодексу\~України (далі ЦПК), у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 10.Відповідно до\~ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечує. IV.Установлені судом фактичні обставини 11.Згідно відповіді Виконавчого комітету Дружківської міської ради за №01-16/3500 від 13.05.2024 року, встановлено, що згідно з даними реєстру територіальної громади на території Дружківської міської територіальної громади місце проживання [PERSON] , [INFO] не зареєстроване (а.с.51). 12.Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №357101377 від 05.12.2023 року, власником квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . (а.с.14). 13.Особовий рахунок № [NUMBER] , за адресою:\~ [ADDRESS] , відкрито на ім`я [PERSON] (а.с.12). 14.Згідно розрахунку заборгованості за постачання теплової енергії по особовому рахунку № [NUMBER] існує заборгованість в сумі 8804,71 грн., яка складається з: заборгованості за теплову енергію в сумі 7\~451,58 грн. та абонентське обслуговування в сумі 1020,51 грн. за період з 01.11.2020 року по 31.03.2024 року; інфляційні збитки в сумі 265,39 грн. та 3 % річних в сумі 67,23 грн. за період з 01.11.2020 року по 24.02.2022 року (а.с.21-29). Розрахунок здійснено відповідно затверджених у встановленому законом порядку норм та тарифів. 15.В період 2020-2024 р.р. позивачем надавались послуги з централізованого опалення в будинок [ADDRESS] , що підтверджується актами про підключення житлового будинку [ADDRESS] до системи централізованого опалення, рішеннями виконавчого комітету Дружківської міської ради за 2021-2024 року ( а.с. 9-11, 17). 16.Відповідно до довідки позивача від 04.04.2024 року, встановлено, що звернень споживачів за особовим рахунком № [NUMBER] \~\~по квартирі [ADDRESS] , щодо не проведення стягнення з наданням документів відповідно до\~Постанови КМУ «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05 березня 2022р. № 206\~ (зі змінами) до ОКП «Донецьктеплокомуненерго» не надходило (а.с.16). 17.Згідно додаткових пояснень представника ОКП «Донецьктеплокомуненерго» від 24.07.2024 року, за адресою: [ADDRESS] особовий рахунок № [NUMBER] був замінений на особовий рахунок № [NUMBER] (а.с.68-69). V.Оцінка суду 18.Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» надавало відповідачу послуги з постачання теплової енергії. За таких обставин при вирішенні справи суд виходить з обсягу прав і обов`язків сторін відповідно до чинного законодавства, яке регулює взаємовідносини осіб, що надають послуги із споживачами цих послуг. 19.Квартиру відповідача було відключено від мережі централізованого опалення, що підтверджується Актом затвердженого рішенням міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО і ГВП протокол №19 від 14.10.2010 року. 20.Відповідно до ст. 14 КМУ №830 від 21.08.2019 року «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» Відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. 21.Даний обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між усіма споживачами відповідно до методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 №315. 22.Відповідно до ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує. 23.Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. 24.Згідно Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від п.2 ст. 10 «Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування (надалі МЗК) та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі квартири/нежитлового приміщення за Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг (від 22 листопада 2018 року № 315 у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року № 358) (надалі «Методика…»), затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства»; «МЗК загальнодоступні місця у будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо)». 25.Відповідно до Методики загальний обсяг спожитої теплової енергії, визначений за допомогою вузла комерційного обліку теплової енергії, складається з наступних складових: Обсягу спожитої теплової енергії на опалення приміщення, визначений за показниками лічильника; Обсягу спожитої теплової енергії на опалення приміщення, донарахований до мінімальної частки середнього питомого споживання (середнє споживання із загального обсягу спожитого тепла у будинку для нежитлових приміщень (квартир) з індивідуальними лічильниками); Обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. 26.Відповідно до п.12 р. IV Методики…» «Обсягтепловоїенергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опаленнябудинку, розподіляєтьсяміжусімавласниками (співвласниками) приміщеньбудинку (включаючиприміщення з індивідуальнимопаленням та окреміприміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюванихплощїхжитлових/нежитловихприміщень» та п. 8 р.IV «У разівідсутностіданихщодозагальнихплощ для розрахунківможуть бути застосованіплощі, визначені на базіпроектнихплощвідповідноїсеріїбудівлі/будинку. 27.У разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення, може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку: для 1-5 поверхової будівлі/будинку 25 %» - власне за таким розрахунком проводяться нарахування по об`єкту споживача. 28.Згідно до Розділу IV, п.8 « Методики» - У разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення (Qз.б.поп.проект), може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку (Qопбуд): для 1-5 поверхової будівлі/будинку - 25 %; для 6-10 поверхової будівлі/будинку - 20 %; для будівлі/будинку вище 10 поверхів - 15 %; для будівель/будинків комбінованої поверховості - відсоток, визначений як середнє арифметичне значення вищевказаних відсотків в залежності від поверховості частин будівлі/будинку. 29.Суд встановив, що квартиру відповідача було відключено від мережі централізованого опалення, вказану обставину позивач не заперечує. 30.Для квартир з індивідуальним опаленням нарахування витрат на теплову енергію здійснюється за транзитні ділянки трудобпроводів та за загальнобудинкові потреби (забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення). 31.В порушення приписів ст.12, 81 ЦПК України відповідач не надала суду доказів відсутності в належній їй квартирі передбачених проектною документацією на будинок транзитних трубопроводів внутрішньобудинкової централізованої системи опалення. 32.Відповідно до п.2 розділу ІІ Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг обов`язок надати відповідну документацію про відсутність стояків чи їх ізоляцію покладається на власника помешкання з індивідуальним опаленням. Якщо споживач не надав інформацію щодо свого відключеного приміщення, виконавець послуги має обліковувати все те опалення, яке знаходиться у квартирі, як наявне, неізольоване. 33.У постанові Верховного Суду від 22 грудня 2020 року у справі № 311/3489/18 зазначено, що споживач, який відключений від системи централізованого опалення, зобов`язаний брати участь у загальних витратах на опалення. 34.Отже, за спожиту теплову енергію, яка заходить у будинок, мають сплачувати усі співвласники багатоквартирного будинку, у тому числі і ті, в кого індивідуальне опалення. 35.Відповідачем документів встановлених форм законодавством України щодо відключення від централізованого теплопостачання та щодо правомірного демонтування (зрізання) за адресою: [ADDRESS] , систем теплопостачання, передбачених рохділом ІІІ «Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води», який затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2019 р. № 169 суду не надано. 36. Відповідно до\~ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 37.Крім того, згідно зі\~ст. 625 Цивільного кодексу України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 38.Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої\~статті 625 ЦК України\~як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. 39.Інфляційні втрати та три відсотки річних за своєю правовою природою мають гарантувати право стягувача від знецінення невчасно одержаного ним виконання зобов`язання через прострочення боржника, і не є неустойкою (штрафом, пенею). 40.Згідно з\~постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. 41.З аналізу вищезазначених норм вбачається, що підлягають нарахуванню та стягненню інфляційні втрати та 3% річних, які нараховані на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, оскільки нараховані до 24.02.2022 року. 42.З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт порушення відповідачем обов`язку з оплати за послуги з теплопостачання, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за надані послуги з теплопостачання з урахуванням інфляційних витрат та 3% річних. 43.Відповідно до\~ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. 44.За ч. ч. 3, 4\~ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. 45.Так, даний позов позивачем сформовано та подано до Дружківського міського суду Донецької області 06.05.2024 року через систему «Електронний суд», що вбачається з позовної заяви. 46.Тлумачення\~статті 264 ЦК України\~свідчить, що переривання позовної давності можливе виключно в межах позовної давності. Аналогічний по суті висновок зроблено в постанові Верховного Суду України від 29 березня 2017 року у справі № 6-1996цс16. 47.У постанові Верховного Суду України від 08 листопада 2017 року у справі № 6-2891цс16 вказано, що відповідно до частин першої, третьої\~статті 264 ЦК України\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою. 48.Одночасно суд враховує положення\~Постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020р. № 211, якими установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк даного карантину неодноразово продовжувався. 49.Крім того,\~Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020р. № 540-IX\~доповнив\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦКУ\~пунктом 12, яким під час карантину строки, визначено, що строки, передбачені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. 50.А також,\~Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022р. було доповнено пунктом 19\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, згідно з яким у період дії воєнного стану в Україні, введеного\~Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. 51.За таких обставин, законом передбачено продовження позовної давності щодо вимог за якими перебіг позовної давності не закінчився станом на 01 листопада 2020 року. 52.З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості з оплати спожитої теплової енергії в розмірі 8804,71 грн, яка складається з: заборгованості за теплову енергію в сумі 7451,58 грн та абонентське обслуговування в сумі 1020,51 грн. за період з 01.11.2020 року по 31.03.2024 року; інфляційні збитки в сумі 265,39 грн. та 3 % річних в сумі 67,23 грн. за період з 01.11.2020 року по 24.02.2022 року. \~ VI.Розподіл судових витрат між сторонами 53.Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2ст.4 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% відсотка ціни позову, але неменше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2024 року складає 3028,00 грн. Позовна заява сформована в системі «Електронний суд», тому розмір судового збору за подання даної позовної заяви становить 2422,40 грн. (3028,00 х 0,8), який сплачений позивачем та підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. 54.Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Позивачем по справі понесені витрати, пов`язані з формуванням Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно в сумі 35,00 грн., що підтверджується квитанцією №BBRE-A8DU-YR9E від 05.12.2023 року, та витрати, пов`язані з поштовим відправленням відповідачу документів у справі на суму 42,00 грн., на підтвердження чого надано фіскальний чек АТ «Укрпошта» від 02.05.2024 року на загальну суму 630,00 грн. та загальною кількістю відправлених пакетів документів 15 штук (630 грн. : 15 = 42,00 грн.), тому ці витрати слід стягнути з відповідачів на його користь. 55.Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до\~ст.141 Цивільного процесуального кодексу України. 56. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved