Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-12 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася в суд до відповідача [PERSON] з позовною заявою про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі по 5000 грн. на кожну дитину з подальшою індексацією стягуваних сум відповідно до закону, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позовної заяви. В обґрунтування позову покликається на те, що 28 серпня 2004 року у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між нею та відповідачем - [PERSON] . Від шлюбу у них народилось двох дітей - син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із нею та повністю перебувають на її утриманні. На час звернення до суду із позовною заявою між нею та відповідачем не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем обов`язку по утриманню дітей. Із покликанням на ст.ст.141, 150, 182-184 СК України, вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дітей у примусовому порядку в розмірі по 5000 грн., що буде необхідним розміром для належного матеріального забезпечення дітей усім необхідним. Ухвалою від 22.11.2024 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви та просить таку задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, просить суд врахувати, що він працює вантажником і отримує в день 1100 грн. заробітної плати. Крім того, зареєстрований як ФОП, на спрощеній системі оподаткування, щомісячний дохід приблизно становить 25000 грн. Заслухавши вступні слова учасників справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованих шлюбних відносинах з 28.08.2004. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та малолітньої [PERSON] , [INFO] , (копія свідоцтв про народження серій: [NUMBER] від 05.01.2007, актовий запис №36 та [NUMBER] від 18.04.2014, актовий запис №181). Встановлено, що діти проживають з матір`ю та перебувають на її утриманні, жодних доказів участі у матеріальному забезпеченні дітей відповідачем не надано. Згідно із ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її батька і у твердій грошовій сумі. Частинами 1, 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що діти [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] знаходяться на утриманні позивачки, відповідачем не надано доказів щодо участі в їх утриманні, відтак суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти в примусовому порядку. З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, а також вищезазначених норм Сімейного кодексу України, вбачається, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі вищенаведеного, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, які утримує позивачка, матеріальне становище відповідача, та приходить до висновку, що з відповідача в користь позивачки на утримання дітей слід щомісячно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 4 000 грн., щомісячно до досягнення ними повноліття. На думку суду, вказаний розмір аліментів є достатнім для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей. У відповідності до вимог ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 13.11.2024 та в порядку ч.1 ст.430 ЦПК України допускається негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача в дохід держави підлягають стягненню 1211,20 грн. судового збору.

Outcome: approved