Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

Акціонерне товариство (далі АТ) «Укрпошта» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Свої вимоги, обґрунтовує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що [PERSON] упродовж січня 2019 року, будучи службовою особою, переслідуючи мету заволодіння чужим майном, шляхом зловживання своїм службовим становищем, перебуваючи у ВПЗ Жидичин Волинської області за адресою: [ADDRESS] , після проведення касових операцій по оприбуткуванню надходжень (платежів за пересилання внутрішніх посилок, передплати на друковані ЗМІ, плати за пересилання внутрішніх поштових переказів, платежів за електроенергію, газ, інших платежів, поштових переказів після сплати, платежів за квартплату, платежів за угодою з платіжною системою «ГлобалМані», погашення недостачі) та видатків (відправки понадлімітних залишків на виплату переказів), фактично оприбуткувавши на 31.01.2019 року грошові кошти на суму 185813,72 грн., шляхом систематичного вилучення готівки з каси ВПЗ Жидичин для власних потреб, заволоділа грошовими коштами Волинської дирекції АТ «Укрпошта» в сумі 183296,95 грн., а також шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем заволоділа товарно-матеріальними цінностями Волинської дирекції АТ «Укрпошта», а саме товарами за договором комісії (органічними м`ясними продуктами харчування\~сосисками, ковбасами) на суму 6267,68 грн. та товарами за договором поставки (органічними м`ясними продуктами харчування\~сосисками, ковбасами) на суму 778,04 грн., якими розпорядилася на власний розсуд, спричинивши Волинській дирекції АТ «Укрпошта», згідно висновку судово-економічної експертизи №28 від 13.08.2019 року, збитків на загальну суму 190342,67 грн. Ухвалою Волинського апеляційного суду від 05.03.2024 року, вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 18.10.2023 року скасовано. [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 191 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України. Кримінальне провадження закрито. Цивільний позов АТ «Укрпошта» до [PERSON] залишено без розгляду. Вказує, що оскільки, кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито з нереабілітуючих підстав та досудовим розслідуванням встановлено причинно-наслідковий зв`язок в діяннях службової особи внаслідок зловживання службовим становищем та заволодіння чужим майном, має право на відшкодування матеріальної шкоди, завданої її працівником. Просить стягнути з відповідача в користь АТ «Укрпошта» матеріальну шкоду в розмірі 154825,08 грн. Від відповідача на адресу суду відзиву не надходило. Ухвалою суду від 11 червня 2024 року відкрито спрощене провадження у справі. Ухвалою суду від 11 червня 2024 року заяву позивача про забезпечення позову повернуто заявнику. Ухвалою суду від 21 жовтня 2024 року витребувано у позивача належним чином завірені копії висновку експерта судово-економічної експертизи №28 від 13.08.2019 року та копії висновку експерта за результатами проведення повторної судово-економічної експертизи №1823 від 30.01.2023 року. Представник позивача до судового засідання подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про день, час та місце розгляду справи. Суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, по наявним у справі доказам. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно з ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Одним зі способів захисту права та інтересу є, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. За змістом частини першої статті 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю. Відповідно до частин першої та другої статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: 1) порушення працівником покладених на нього трудових обов`язків; 2) нанесення прямої дійсної шкоди; 3) вина в діях або бездіяльності працівника; 4) прямий причинний зв`язок між протиправною та винною дією чи бездіяльністю працівника та шкодою, яка настала. Згідно зі статтею 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, зокрема, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Для покладення відповідальності за пунктом 3 частини першої статті 134 КЗпП достатнім встановити не факт притягнення працівника до кримінальної відповідальності, а наявності в його діях складу злочину. Відповідальність працівника за пунктом 3 частини першої статті 134 КЗпП виникає за умови, що злочинний характер його діянь (наприклад, кваліфікація за відповідними статтями КК: привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем (стаття 191); необережне знищення або пошкодження майна (стаття 196 КК); порушення обов`язків щодо охорони майна (стаття 197 КК); службова недбалість (стаття 367 КК); злочини у сфері господарської діяльності (розділ VII КК)) підтверджено у встановленому порядку вироком суду. При цьому матеріальна відповідальність у повному розмірі шкоди покладається і в тих випадках, коли шкода, заподіяна діями працівника, що мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку, але він був звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строку давності для притягнення до кримінальної відповідальності, або з інших підстав, передбачених законом. Повна матеріальна відповідальність на цій підставі настає незалежно від виконуваної роботи або посади, яку обіймає працівник, і від того, чи укладено з ним договір про взяття на себе повної матеріальної відповідальності. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , згідно наказу (розпорядження) №2423/к Волинської дирекції ПАТ «Укрпошта» м. Луцьк від 06.11.2018 року, переведена на посаду начальника відділення поштового зв`язку Жидичин (а.с. 33). Також між позивачем та відповідачем укладено договір про повну матеріальну відповідальність (а.с. 29). Наказом (розпорядженням) №423/к Волинської дирекції ПАТ «Укрпошта» м. Луцьк від 02.04.2019 року [PERSON] звільнено із займаної посади за п. 2 ст. 41 КЗпП України, у зв`язку з втратою довір`я при обслуговуванні матеріальних цінностей на підставі акту про перевірку працівниками сектору контрольних перевірок від 28.01.2019 року по 31.01.2019 року (а.с. 34). Із матеріалів справи вбачається, що 09.04.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено інформацію про відкриття кримінального провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України (заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем). Як вбачається із обвинувального акту від 23.03.2020 року, досудовим розслідуванням встановлено, що [PERSON] упродовж січня 2019 року, будучи службовою особою, переслідуючи мету заволодіння чужим майном, шляхом зловживання своїм службовим становищем, перебуваючи у ВПЗ Жидичин Волинської області за адресою: [ADDRESS] , після проведення касових операцій по оприбуткуванню надходжень (платежів за пересилання внутрішніх посилок, передплати на друковані ЗМІ, плати за пересилання внутрішніх поштових переказів, платежів за електроенергію, газ, інших платежів, поштових переказів після сплати, платежів за квартплату, платежів за угодою з платіжною системою «ГлобалМані», погашення недостачі) та видатків (відправки понадлімітних залишків на виплату переказів), фактично оприбуткувавши на 31.01.2019 року грошові кошти на суму 185813,72 грн., шляхом систематичного вилучення готівки з каси ВПЗ Жидичин для власних потреб, заволоділа грошовими коштами Волинської дирекції АТ «Укрпошта» в сумі 183296,95 грн., а також шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем заволоділа товарно-матеріальними цінностями Волинської дирекції АТ «Укрпошта», а саме товарами за договором комісії (органічними м`ясними продуктами харчування\~сосисками, ковбасами) на суму 6267,68 грн. та товарами за договором поставки (органічними м`ясними продуктами харчування\~сосисками, ковбасами) на суму 778,04 грн., якими розпорядилася на власний розсуд, спричинивши Волинській дирекції АТ «Укрпошта» збитків на загальну суму 190342,67 грн. (а.с. 39-44). Вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 18.10.2023 року [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України. Цивільний позов АТ «Укрпошта» в особі Волинської дирекції до [PERSON] про відшкодування матеріальної школи, завданої злочином, задоволено частково на суму в розмірі 154825,08 грн. (а.с. 45-52). Ухвалою Волинського апеляційного суду від 05.03.2024 року, вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 18.10.2023 року скасовано. [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 191 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України. Кримінальне провадження закрито. Цивільний позов АТ «Укрпошта» до [PERSON] залишено без розгляду (а.с. 53-54а). Таким чином, вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 18.10.2023 року скасовано, а кримінальне провадження закрито з нереабілітуючих підстав та не виключає матеріальної відповідальності [PERSON] за завдані збитки позивачу на підставі зібраних в ході досудового розслідування та судового розгляду справи, доказів. Відповідно до акту службового розслідування по факту недостачі готівки та товарно-матеріальних цінностей у ВПЗ Жидичин Поштампу ВО АТ «Укрпошта» від 01.02.2019-01.04.2019 рр., встановлено недостачу на загальну суму 190342,67 грн., яка складається із 183296,95 грн. готівки, 6267,68 грн. товарів (комісія), 778,04 грн. товарів (поставка). Начальником ВПЗ Дацюк Н.В. недостача частково погашена: 06.02.2019 року у розмірі 7000 грн., 08.02.2019 року у розмірі 2000 грн., 15.02.2019 року у розмірі 2928,25 грн., 18.02.2019 року у розмірі 4300 грн. та 1714,42 грн., 20.02.2019 року у розмірі 3500 грн., 12.03.2019 року у розмірі 2200 грн., 20.03.2019 року у розмірі 300 грн. Залишок непогашеної недостачі становить 166400 грн. (а.с. 7-9). Разом з тим, відповідно до висновку експерта судово-економічної експертизи №28 від 13.08.2019 року, за результатами дослідження в обсязі наданих документів документально підтверджується недостача по ВПЗ Жидичин, встановлена в акті службового розслідування по факту недостачі готівки та товарно-матеріальних цінностей у ВПЗ Жидичин Поштампу Волинської області АТ «Укрпошта» від 01.04.2019 року в сумі 190342,67 грн., за період з 23.10.2018 року по 31.01.2019 року (а.с. 107-130). Крім того, згідно висновку експерта за результатами проведення повторної судово-економічної експертизи №1823 від 30.01.2023 року (проведеною у зв`язку із наявними суперечностями щодо суми збитків), дослідження поданих документів, можливо підтвердити недостачу по ВПЗ Жидичин в сумі 188767,75 грн., за період з 23.10.2018 року по 31.01.2019 року; розбіжність з актом службового розслідування по факту недостачі готівки та товарно-матеріальних цінностей у ВПЗ Жидичин Поштампу Волинської дирекції АТ «Укрпошта» від 01.04.2019 року становить 1574,92 грн. (а.с. 131-160). Як було встановлено судом, ухвалою Волинського апеляційного суду від 05.03.2024 року, скасовано вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 18.10.2023 року та звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 191 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, тобто з нереабілітуючих підстав, тому наслідком стало заподіяння матеріальної шкоди підприємству, у трудових відносинах з яким перебувала відповідач. Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. За таких обставин, суд вважає, що відповідачем [PERSON] , як працівником, була завдана шкода позивачу, шляхом вчинення дій, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Тобто, відповідач, будучи матеріально відповідальною особою, вчинила вказані дії, внаслідок чого позивачем було понесено матеріальні збитки у вигляді нестачі товарно-матеріальних цінностей, довірених відповідачу. Відтак, відповідач має нести матеріальну відповідальність на підставі ст. 134 КЗпП України. Факт заподіяння матеріальних збитків позивачу з вини відповідача повністю підтверджується вищезазначеними доказами. З огляду на наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та з огляду на правила, встановлені КЗпП України, оскільки, на час вчинення кримінального правопорушення [PERSON] перебувала у трудових відносинах із позивачем, а тому на неї покладається обов`язок з відшкодування завданої матеріальної шкоди позивачу (правова позиція Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 583/1942/17). Разом з тим, із проведених судом розрахунків недостачі, встановленої висновком експерта судово-економічної експертизи №28 від 13.08.2019 року, висновком експерта за результатами проведення повторної судово-економічної експертизи №1823 від 30.01.2023 року та становить 188767,75 грн., розбіжність з актом службового розслідування по факту недостачі готівки та товарно-матеріальних цінностей у ВПЗ Жидичин Поштампу Волинської дирекції АТ «Укрпошта» від 01.04.2019 року становить 1574,92 грн. (а.с. 107-160). Як вбачається з акту службового розслідування по факту недостачі готівки та товарно-матеріальних цінностей у ВПЗ Жидичин Поштампу ВО АТ «Укрпошта» від 01.02.2019-01.04.2019 рр., відповідачем ВПЗ [PERSON] недостача частково погашена: 06.02.2019 року у розмірі 7000 грн., 08.02.2019 року у розмірі 2000 грн., 15.02.2019 року у розмірі 2928,25 грн., 18.02.2019 року у розмірі 4300 грн. та 1714,42 грн., 20.02.2019 року у розмірі 3500 грн., 12.03.2019 року у розмірі 2200 грн., 20.03.2019 року у розмірі 300 грн., на загальну суму добровільного погашення 23942,67 грн. (а.с. 7-9). Таким чином, залишок недостачі готівки та товарно-матеріальних цінностей у ВПЗ Жидичин Поштампу Волинської дирекції АТ «Укрпошта» становить 164825,08 грн. (188767,75 грн. 23942,67 грн.). Однак, у відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки, позивач просить стягнути матеріальну шкоду, завдану відповідачем в розмірі 154825,08 грн., враховуючи вимоги ч. 1 ст. 13 ЦПК України, задовольняє позовні вимоги в цій частині в такому розмірі. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, а тому слід стягнути з відповідача в користь позивача 154825,08 грн. за завдану матеріальну шкоду.

Outcome: approved