Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

Представник позивачки адвокат Сумцов Є.С. у серпні 2024 року звернувся до суду в інтересах [PERSON] з указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що позивачка дізналася про те, що відносно неї відкрито виконавче провадження за № 64880056. З метою ознайомлення із матеріалами вказаного виконавчого провадження було надіслано адвокатський запит до приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорка Вадима Вікторовича. На виконання вказаного запиту приватним виконавцем було надано:\~копію постанови\~про відкриття\~виконавчого провадження\~від 19.03.2021\~про стягнення\~із [PERSON] \~на користь\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ОНЛАЙН ФІНАНС»\~заборгованості на\~загальну суму\~36187,35\~грн;\~копію виконавчого\~напису від\~31.10.2020\~за №\~84556, вчиненого приватним\~нотаріусом Житомирського\~ міського\~нотаріального округу\~Горай Олегом\~Станіславовичем,\~про стягнення\~з позивачки,\~як боржника,\~на користь\~ТОВ «ФК\~«ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованості у розмірі 36187,35\~грн. Також представник позивачки зазначив, що 12.12.2019 між позивачкою та ТОВ «МАНІВЕО\~ШВИДКА ДОПОМОГА» було укладено договір № 234634074, на який послався приватний нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису. Відповідачем на адресу позивачки жодних повідомлень із розрахунками заборгованості не надходило. Позивачці невідомо про існуючі кредитні чи боргові зобов`язання з розміром заборгованості у сумі 36187,35 грн перед ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС». Сторона позивача вважає, що відповідачем було безпідставно здійснено нарахування заборгованості у розмірі 36187,35 грн. Ця заборгованість є оспорюваною, оскільки позивачка її не визнає, жодних письмових вимог про сам факт існування боргу саме в сумі 36187,35 грн та його сплату від відповідача позивачці не надходило, про вчинення виконавчого напису нотаріусом позивачку попередньо не повідомляли, вимог про погашення боргу, актуальні рахунки та розрахунок заборгованості до позивачки не надходило, вказаний кредитний договір не був нотаріально посвідчений, а тому у приватного нотаріуса не було підстав для вчинення оспорюваного виконавчого напису. Посилаючись на указані обставини, представник позивачки просить суд: 1) визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського\~нотаріального округу\~Горай Олега\~Станіславовича,\~вчинений 31.10.2020\~та зареєстрований\~у реєстрі\~за №\~84556,\~про стягнення\~із [PERSON] на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованості у розмірі 36187,35 грн,\~таким,\~що не\~підлягає виконанню;\~2)\~стягнути із\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ОНЛАЙН ФІНАНС» на користь [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 1453,44 грн та понесені витрати на отримання професійної правничої допомоги. Ухвалою суду від 21.08.2024 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду. Також ухвалою суду від 23.08.2024 за заявою представника позивачки судом вжито заходи забезпечення позову у виді зупинення стягнення по виконавчому провадженню на підставі оспорюваного виконавчого напису нотаріуса. Ухвалою суду від 08.10.2024 за клопотанням представника позивачки було витребувано у відповідача та третьої особи приватного нотаріуса, докази по справі. Відповідач надав витребувані судом докази. Разом з тим, приватний нотаріус не виконав вимоги ухвали суду. 10.10.2024 представник позивачки подав заяву про розподіл судових витрат разом з доказами понесених витрат, які просив стягнути з відповідача. 11.12.2024 представник відповідача подав додаткові пояснення в яких зазначив, що розмір витрат на правничу допомогу має бути співмірним зі складністю справи, часом витраченим адвокатом на виконання робіт, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову. Дана справа є відносно простою, не потребує спеціальних знань, в якій позивач використовує шаблонний позов. Вважає, що час витрачений адвокатом не відповідає складності справи. Адвокат є представником у 14 аналогічних справах, тому час витрачений на підготовку є необґрунтованим, а розмір заявлених позивачкою витрат на правничу допомогу є явно завищеним. Тому представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні заяви представника позивачки про розподіл судових витрат. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивачки подав заяву в якій зазначив, що просить суд провести розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача та треті особи не повідомили суд про причину неявки, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Враховуючи викладене, суд визнав за можливе провести розгляд справи без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, які виникли за кредитним договором, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи із такого. Судом установлено, що 31.10.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горайєм Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №\~84556, за яким нотаріусом звернено стягнення із [PERSON] , як боржниці за кредитним договором № 234634074 від 12.12.2019, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ДОПОМОГА», правонаступником якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №28/1118-01 від 28.11.2018, є Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС», правонаступником якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 05/0820-01 від 05.08.2020, є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», заборгованості за період з 05.08.2020 по 05.08.2020 у розмірі 34987,35 грн, у тому числі: 12599,05 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 22388,30 грн прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом. Також стягнуто плату за вчинення виконавчого напису в розмірі 1200 грн. Загальна сума, що підлягає до стягнення складає 36187,35 грн (а.с. 10). На підставі зазначеного оспорюваного виконавчого напису, зареєстрованого у реєстрі за №\~84556 від 31.10.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Закорком Вадимом Вікторовичем постановою від 19.03.2021 було відкрито виконавче провадження за №\~64880056 (а.с.\~9). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону (у редакції на час вчинення оспорюваного виконавчого напису) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012\~року № 296/5\~(далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Також, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б)\~документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відтак, для одержання виконавчого напису стягувач має надати нотаріусу оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким може здійснюватися стягнення у безспірному порядку, а також документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Стороною відповідача не надано суду письмових доказів на підтвердження подання нотаріусу для одержання оспорюваного виконавчого напису про стягнення із [PERSON] боргу, оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору № 234634074 від 12.12.2019,а також доказів розміру заборгованості позивачки та її складових, що має ґрунтуватись на деталізованій виписці по рахунку боржника із даними про суми коштів внесених позичальником у рахунок виконання кредитних зобов`язань. Надана представником позивачки та стороною відповідача копія кредитного договору №\~234634074 від 12.12.2019,\~укладеного між\~ [PERSON] та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ДОПОМОГА», не є нотаріально посвідченим договором, а тому не може бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Отже, суду не було надано доказів того, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом за наявності усіх необхідних для вчинення такого напису документів, перелік яких передбачений пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, на підставі виконавчих написів нотаріусів. За змістом оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус Горай О.С. керувався пунктом 2 Переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, який був доповнений постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26\~листопада 2014 року, проте постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 в цій частині був визнаний нечинним та незаконним, а тому приватний нотаріус Горай О.С. при вчиненні виконавчого напису 31.10.2020 не мав права керуватись цим пунктом Переліку. За таких обставин, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем не було дотримано умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц. Також, суд вважає необхідним зазначити, що у судовому засіданні не було встановлено доказів на підтвердження факту отримання боржником повідомлення стягувача про порушення зобов`язання. Відповідач не надав доказів на підтвердження факту надсилання позивачці вимоги про порушення зобов`язання, тобто не спростував доводи сторони позивача про те, що остання не отримувала такої вимоги. Відповідно до висновків Верховного Суду щодо застосування норм права викладених у постанові від 10.11.2021 у справі № 758/14854/20, неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість учинення виконавчого напису. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, отже позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує таке. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачка при зверненні до суду сплатила судовий збір у сумі 1453,44 грн, зокрема за вимогу немайнового характеру в розмірі 968,96 грн та за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 484,48 грн (а.с. 15, 25). Ураховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню вся сума сплаченого нею судового збору. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених позивачкою судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6500,00 грн, суд враховує таке. Відповідно до\~положень статті\~137\~ЦПК України\~для цілей\~розподілу судових\~витрат:\~1)\~розмір\~витрат на\~правничу допомогу\~адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану\~зі справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою;\~2)\~розмір суми,\~що підлягає\~сплаті в\~порядку компенсації\~витрат адвоката,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги,\~встановлюється згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги на\~підставі відповідних\~доказів,\~які підтверджують\~здійснення відповідних\~витрат.\~Для визначення\~розміру витрат на правничу\~допомогу з\~метою розподілу\~судових витрат\~учасник справи\~подає детальний\~опис робіт\~(наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~та здійснених\~ним витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги.\~Розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: складністю\~справи та\~виконаних адвокатом\~робіт (наданих\~послуг); часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); обсягом\~наданих адвокатом\~послуг та\~виконаних робіт; ціною\~позову та\~(або)\~значенням справи\~для сторони,\~в тому\~числі впливом\~вирішення справи\~на репутацію\~сторони або\~публічним інтересом\~до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник позивачки в обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав: договір про надання правової допомоги від 08.08.2024; додаток № 1 до договору про надання правової допомоги від 08.08.2024; ордер на надання правової допомоги адвокатом Сумцовим Є.С. від 20.08.2024; акт приймання-передачі наданих послуг №\~1 від 08.10.2024; фіскальний чек від 08.10.2024 про перерахування позивачем адвокату Сумцову Є.С. коштів за надання правової допомоги в розмірі 6500,00 грн (а.с. 43-47). Указані докази підтверджують факт понесення [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 6500,00 грн. Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п.\~95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №\~19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Дослідивши надані представником позивачки докази понесених витрат на професійну правничу допомогу суд вважає, що заявлений представником позивачки розмір витрат на правничу допомогу є завищеним зважаючи на таке. Згідно акту № 1 приймання-передачі наданих послуг від 08.10.2024 адвокатом Сумцовим\~Є.С. на виконання умов договору про надання правової допомоги від 08.08.2024 було вчинено такі дії: надано консультацію щодо спору, здійснено вивчення законодавства та судової практики, узгоджено правову позицію, підготовлено позовну заяву та заяву про забезпечення позову, на що витрачено 4 год. 30 хв., а вартість послуг склала 4500,00 грн; підготовка адвокатського запиту до приватного виконавця Закорко В.В., на що витрачено 30 хв., а вартість послуги склала 500 грн; представництво інтересів клієнта у судовому засіданні, на що витрачено 1 год., а вартість послуги склала 1000 грн; підготовка заяви про розподіл судових витрат, на що витрачено 30 хв., а вартість послуги склала 500,00 грн. Суд погоджується із позицією сторони відповідача та вважає, що вартість правничих послуг є завищеною, оскільки дана справа є незначної складності, наявна стала судова практика щодо вирішення спорів пов`язаних з оспорюванням виконавчих написів нотаріусів про стягненням кредитної заборгованості, а позовна заява складається з п`яти аркушів, тому її складання не вимагає значного часу. Також представник позивачки не брав участь у судовому засіданні, тому розрахунок вартості послуг за представництво інтересів позивачки у судовому засіданні є безпідставним. Крім того, заява про розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню. Такі висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 02.02.2024 по справі №910/9714/22. Зважаючи на обсяг наданих правничих послуг та виконаних робіт, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності правничих послуг, а також розумності їхнього розміру, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу Логоші Н.М. до суми 4000 грн. Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат.

Outcome: approved