Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. 19 листопада 2024 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено. Представником відповідача адвокатом Корольовим Д.О. було подано заяву про ухвалення додаткового рішення, яким стягнути з ТОВ «Укрдебт Плюс» на його користь судові витрати у розмірі 48 500 грн. Представник відповідача адвокат Пивоваров В.І. подав до суду свої заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якому просив повністю відмовити у її задоволенні. Відповідно до п.3 ч.1\~ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони. ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Таким чином, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значенням справи для сторони. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами\~статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Витрати за надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої\~статті 137 ЦПК України). Аналогічні висновки висловлені Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надається Договір про надання правових послуг адвоката від 16.08.2023 року, Акт № 1 приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги від 21.08.2023 року, Акт № 2 приймання-передачі від 22.11.24 року, ордер від 16.08.2023 року. Так в Акті № 1 приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги під пунктом 1 зазначено «Підготовка та подання до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області заяви про застосування строку позовної давності від 21.08.2023 року у цивільній справі № 175/4336/24-ц» та в Акті № 2 приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги під пунктом 2 зазначено «Підготовка та подання до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області заяви про застосування строку позовної давності від 08.12.2023 року у цивільній справі № 175/4336/24-ц». Також, в Акті № 2 приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги під пунктом 12 зазначено «Підготовка та подання до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області заперечень на заяву про поновлення строку для подачі позову від 15.10.2024 року у цивільній справі № 175/4336/24-ц» та в цьому ж акті під пунктом 13 зазначено «Підготовка та подання до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області заперечень на заяву про поновлення строку для подачі позову від 16.10.2024 року у цивільній справі № 175/4336/24-ц». Суд встановив, що кожен із зазначених документів поданий пізніше попереднього має ідентичний зміст та така позиція в зазначених документах вже була висловлена адвокатом. Таким чином, суд вважає за необхідне не враховувати вартість послуг зазначених у п.п. 2, 13 Акту №2 загальна сума яких складає 5\~000 грн. Оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, з огляду на визначені практикою Європейського суду з прав людини критерії, та виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає за необхідне задовольнити заяву позивача частково стягнувши з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 43\~500 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved