Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до Рівненської дирекції АТ «Укрпошта», в якому просить: -визнати її право, як споживача послуг поштового зв`язку порушеним, бездіяльність відповідача протиправною у зв`язку з незадоволенням її запиту на інформацію від 13 вересня 2023 року не отриманням відповіді на запит -13.09.2023 року в терміни передбачені законом; -зобов`язати відповідача негайно (з врахуванням пропущеного нормою закону терміну) надати їй письмову, належну, достовірну в повному обсязі інформацію на її запит - 18.09.2023 року. 08.11.2024 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області представником АТ «Укрпошта» за довіреністю О.М. Кучер подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку із їх безпідставністю. Зазначає, що запитувана інформація не належить до публічної, розпорядником якої є АТ «Укрпошта» в розумінні п. 4 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 року № 2939-VІ. Вказує, що порушене у запиті від 13.09.2023 року питання потребує виконання спеціальних дій (перевірки), спрямованої на створення інформації, що не підпадає під ознаки Закону № 2939-VІ, а має розглядатись у порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян». Вказує, що на адресу позивачки 26.10.2023 року була надіслана проміжна відповідь № 1853-Г-2023102510366-В, проведено ряд заходів, таких як отримання пояснень, пошук інформації серед значної кількості даних та документів, спрямованих на з`ясування всіх обставин доставки поштового відправлення 33003036576, поштових відправлень з Господарського суду Рівненської області в період з 22.08.2023 року по 04.09.2023 року. Зазначає, що 02.11.2023 року вих. №1853-Г-2023102510366-В було надано позивачці письмову, повну, належну, всебічну, об`єктивну відповідь на її запит від 13.09.2023 року, де проінформовано про те, що відповідач готовий надати інформацію щодо проходження реєстрових поштових відправлень з Господарського суду Рівненської області з 18.08.2023 року по 05.09.2023 року при умові, що не минув шестимісячний термін з дня прийняття їх до пересилання та за наявності номера поштового відправлення, але оскільки такий номер не вказаний позивачкою це унеможливило розшук та надання інформації, а тому твердження позивачки про неналежне надання АТ «Укрпошта» поштових послуг, невручення (неотримання) поштового відправлення від Господарського суду Рівненської області у період з 18.08.2023 року до 05.09.2023 року не відповідає дійсності та не підтверджене жодним доказом. Разом з тим, відповідачем повідомлено, що згідно рішення наглядової ради АТ «Укрпошта» від 27.06.2023 року у АТ «Укрпошта» було здійснено організаційні зміни щодо централізації господарської діяльності з наступним закриттям відокремлених підрозділів - філій, про що внесені відповідні записи до Єдиного державного реєстру 18 жовтня 2023 року. До відзиву надано копії Витягу та Виписки з ЄДР від 20.10.2023 року та Виписки від 20.10.2023 року, копії листів АТ «Укрпошта» від 26.10.2023 року та від 02.11.2023 року ідентичними (однаковими) номерами: №1853-Г-2023102510366-В. 23.01.2024 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області позивачкою подано заперечення - 30.10.2023 року на відповідь від 16.10.2023 року №1853-Г-2023101110050-В, яку позивачка не вважає належною оскільки даний документ не відповідає п.п. 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів» (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 року № 55). Зазначає, що відповідь надіслано у формі сканованої копії, ніким і нічим не засвідченої, частково нечитабельному вигляді (посередині частково відсутнє копіювання, нечітке зображення, текст розмитий, відсутні окремі фрагменти тексту. Такі дії відповідача позивачка розцінює як прояв необ`єктивності та упередженості. 12.02.2024 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області представником АТ «Укрпошта» за довіреністю О.М. Кучер подано письмові пояснення, в яких вказує, що отримані копії листів з Господарського суду Рівненської області від 01.11.2023 року вих. № 01-03/1028/23 та від 14.11.2023 року за вих. №01-17/1066/23 не мають відношення до предмету позову і не повинні братись судом до уваги, оскільки не засвідчені належним чином. Зазначає, що будь-які поштові відправлення, зокрема з позначкою «судова повістка» можуть ідентифікуватись лише за 13-значним номером поштового відправлення, відповідно здійснити перевірку та отримати інформацію щодо них можливо за наявності номера поштового відправлення. Оскільки в листах Господарського суду Рівненської області від 14.11.2023 року та від 01.11.2023 року не вказані номери поштових відправлень, не надані копії накладної поштових відправлень або конверту, а тому розшук та надання інформації є неможливим. Також відповідач вказує, що АТ «Укрпошта» у листі від 02.11.2023 року № 1853-Г-2023102510366-В інформувала позивачку, що у разі надання нею 13-значного номера поштового відправлення, готова надати їй повну інформацію щодо проходження реєстрованих поштових відправлень, зокрема з позначкою «Судова повістка», при умові що не минув 6-місячний термін з дня прийняття їх до пересилання. Крім того, відповідач наголошує, що згідно п. 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою КМ України від 05.03.2009 року № 270 рекомендовані листи з позначкою «судова повістка», адресовані фізичним особам, вручаються особисто адресату, а у разі відсутності адресата, працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Зазначає, що згідно ст. 13 Закону України «Про поштовий зв`язок» послуги поштового зв`язку надаються на договірній основі та вважається укладеним після оплати користувачем вартості цієї послуги, у той же час доказів укладення договору позивачки з АТ «Укрпошта» нею не надано. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 19 березня 2024 року замінено відповідача - Рівненську дирекцію АТ «Укрпошта» на належного відповідача - АТ «Укрпошта» (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 22, код ЄДРПОУ - 21560045) по справі № 569/19925/23 за позовом [PERSON] до Рівненської дирекції АТ «Укрпошта» про захист прав споживача. 18.03.2024 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області позивачкою подано уточнення до позовної заяви, в яких вказує, що під час розгляду справи у підготовчому провадженні вона довідалась, що після подання позову до суду -13.10.2023 року відбулась зміна відповідача на Акціонерне товариство «Укрпошта», а також інші обставини справи № 569/19925/23, а тому позовна вимога п. 2 щодо зобов`язання відповідача негайно надати інформацію на запит від 13.09.2023 року вже не актуальна, оскільки постановою Північно-західного Апеляційного господарського суду ухвала Господарського суду Рівненської області про повернення документів позову без розгляду (ухвала Господарського суду Рівненської області про недоліки була повернута без вручення позивачу, у зв`язку з її невиконанням документи були повернуті без розгляду господарським судом) скасована, відкрито провадження по господарській справі № 918/857/23. Вказує, що 13 вересня 2023 року вона направила відповідачу запит на отримання інформації, оскільки за повідомленням працівників Господарського суду Рівненської області вона ніби відмовилась отримати ухвалу про недоліки від 22.08.2023 року направлену рекомендованим поштовим відправленням. У запиті від 13.09.2023 року (п. 2) просила відповідача: «надати достовірну, належну та повну інформацію щодо надходження/не надходження на моє ім`я та мою адресу рекомендованого поштового відправлення з Господарського суду Рівненської області за період з 22.08.2023 - 04.09.2023 р.р., терміну його зберігання у ВПЗ Рівне-23 та причини невручення рекомендованого поштового відправлення. У випадку відмови - письмово пояснити причину відмови, ґрунтуючись на нормах та вимогах чинного законодавства України». Однак, на день звернення до Рівненського міського суду Рівненської області та пізніше відповіді вона не отримала. Зазначає, що у якості доказу направлення відповідачу запиту від 13.09.2023 року додатком № 1 до позову 13.10.2024 року надано копію квитанції № ПН215600426655 від 13.09.2023 року, а станом на день подання уточнень від 18.03.2024 року подано доказ отримання відповідачем запиту від 13.09.2023 року аж 16.10.2023 року (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 3300302992295-3302304690728 Додаток № 2 до уточнень від 18.03.2024 року). Вказує, що з поданих документів очевидно, що відповідачем приховано запит від 13.09.2023 року та самому собі не вручено протягом 33 днів. Лише після подання позову 13.10.2023 року до Рівненського міського суду Рівненської області відповідач 16.10.2023 року вирішив вручити собі запит від 13.09.2023 року, а тому не надав запитувану інформацію. Позивачка зазначає, що доказів того, що її було сповіщено про наявність рекомендованих поштових відправлень з Господарського суду Рівненської області відповідачем не надано, натомість з отриманої у Господарському суді Рівненської області інформації їй стало відомо, що замість вручення процесуальних документів відповідач повідомляв Господарський суд Рівненської області про «відсутність адресата», що стало підставою для повернення її позову без розгляду. Наголошує, що саме такі дії та бездіяльність відповідача змусили її до подання чисельних заяв, скарг та позову до суду для вияснення проблеми створеної відповідачем. Крім того, зазначає, що інформація надана відповідачем Господарському суду Рівненської області щодо «відмови адресата (позивача) від отримання кореспонденції» чи щодо «відсутності адресата» не відповідає дійсності з огляду на те, що встановлено місячний термін зберігання поштового відправлення (п. 116 Правил поштового зв`язку), за виключенням судових повісток, термін зберігання яких 5 днів. Однак термін зберігання у відповідача ухвали Господарського суду Рівненської області від 22.08.2023 року про залишення позову без руху не містить вказівки щодо призначеного судового засідання, а отже термін її зберігання на об`єктах відповідача один місяць з дня надходження. Тобто, станом на 05.09.2023 року підстави для повернення процесуальних документів до Господарського суду Рівненської області у відповідача були відсутні. Позивач вказує, що згідно ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, встановлює необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 (сорока п`яти) днів. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею термін. Зазначає, що вона у запиті від 13.09.2023 року просила надати інформацію/відповідь не пізніше п`яти робочих днів з дня його отримання, так як своєчасне, належне та достовірне пояснення відповідача щодо причин невручення ухвали Господарського суду Рівненської області від 22.08.2023 року мали важливе значення для захисту її прав та законних інтересів у Господарському суді. Проте, відповідачем не було надано ні відповіді, ні інформацію, ні протягом 5-ти днів, ані на день її звернення з позовом до Рівненського міського суду Рівненської області 13.10.2023 року, ні протягом 45 днів з дня отримання запиту від 13.09.2023 року. Вказує, що незрозуміла відповідь від 16.10.2023 року не підлягала належному ознайомленню, а вказана відповідачем «проміжна» відповідь від 26.10.2023 року не підтверджена жодними доказами її отримання позивачкою. Зазначає, що пояснення відповідача щодо тривалого «опрацювання» запиту від 13.09.2023 року, надання 13-розрядних номерів не відповідає дійсності. Відповідач не надав відповідь на запит, тому що приховав його та не вручав самому собі 33 дні, про це свідчить дата вручення запиту від 13.09.2023 року - 16 жовтня 2024 року. Також вказує, що у неї відсутня можливість надавати 13-розрядний номер з документа, який їй не було вручено відповідачем. Позивачка наголошує, що саме із-за дій та бездіяльності відповідача вона змушена була звертатися та захищати свої права до Північно-західного апеляційного господарського суду, оскільки не мала можливості виконати вимоги ухвали Господарського суду Рівненської області від 22.08.2023 року. В уточненнях до позовної заяви позивачка посилається на ч. 3 ст. 13 ЗУ «Про захист прав споживачів», згідно якої факт надання інформації повинен бути підтверджений письмово, проте її підпис про отримання достовірної та належної відповіді чи інформації відсутній, смс-повідомлення про надходження кореспонденції з Господарського суду Рівненської області за період з 22.08.2023 року по 05.09.2023 року відсутні, а отже бездіяльність відповідача є протиправною та такою, що порушує її права, як споживача послуг поштового зв`язку. Просить визнати її право, як споживача послуг поштового зв`язку порушеним, а дії та бездіяльність відповідача протиправною у зв`язку з: -не забезпеченням сповіщення позивача [PERSON] про отримання рекомендованої поштової кореспонденції з ухвалою Господарського суду від 22.08.2023 року; -недотримання АТ «Укрпошта» місячного строку, встановленого щодо зберігання рекомендованої поштової кореспонденції з ухвалою Господарського суду від 22.08.2023 року про усунення недоліків; -не надання відповіді на запит від 13.09.2023 року на інформацію у терміни заявлені [PERSON] , а також передбачені законом. 15.04.2024 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області представником АТ «Укрпошта» за довіреністю О.М. Кучер подано заперечення проти уточнення від 18.03.2024 року до позовної заяви - 13.10.2023 року про захист прав споживача, в яких просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, у зв`язку з їх безпідставністю, оскільки уточнення по своїй суті є заявою про зміну предмету та підставу позову, тому згідно ч. 5 ст. 49 ЦПК України позивач був зобов`язаний подати до суду докази направлення копій такої заяви та доданих до неї документів відповідачу, чого позивачкою не було зроблено. Вказує на відсутність відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету позивачки, а також на те, що позивачка не являється споживачем поштових послуг, оскільки не уклала письмовий договір з відповідачем, підтверджений договором, касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, а тому права позивача, як споживача послуг не порушені з боку відповідача. Позивачка в судовому засіданні уточнені позовні вимоги від 18.03.2024 року підтримала, просить їх задоволити з підстав викладених в уточненнях до позовної заяви. Крім того, просить долучити до матеріалів справи супровідний лист від 11.12.2024 року до поштового направлення документів додатково наданих відповідачу та до подання суду додаткових документів. Зазначає, що у своїх запереченнях від 02.02.2024 року представник відповідача заявляє, що уточнення від 18.03.2024 року разом з додатками отримане нею, однак у порушення порядку, передбаченому ч. 5 ст. 49 ЦПК України не було направлено відповідачу. Зазначає, що оскільки докази направлення копій такої заяви та доданих до неї документів не подані суду, суд не вправі приймати такі докази до розгляду. У зв`язку з чим, вона повторно направила відповідачу АТ «Укрпошта» рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення засвідчені у порядку, передбаченому п. 5.26 Національного стандарту ДСТУ 4163:2020 наступні копії: копію позовної заяви від 13.10.2023 року про захист прав споживача разом зі всіма додатками; копію уточнення від 18.03.2024 року до позовної заяви від 13.10.2023 року про захист прав споживача разом зі всіма додатками; копії відповідей з Господарського суду Рівненської області вих. № 01-03/1028/23 від 01.11.2023 року та вих. № 01-17/1066/23 від 14.11.2023 року, що були надіслані позивачу господарським судом на електронну пошту [INFO] позивача; копію заперечення від 30.10.2023 року на викладене у листі відповіді від 16.10.2023 року № 1853-Г-2023101110050-В (з доказами його направлення та отримання відповідачем разом з копією листа з нечитабельною відповіддю «Укрпошта» від 16.10.2023 року № 1853-Г-2023101110050-В). Представник відповідача - Кучер О.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнає, просить в їх задоволенні відмовити з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, суд прийшов до наступого. Судом встановлено, що позивачка звернулася 13.09.2023 року до відповідача із письмовим запитом, в якому просила: 1. Надати достовірну, належну та повну інформацію щодо доставки або причин не доставки направленого з ВПЗ Рівне-3 АТ «Укрпошта» цінного листа 3300303036576 з описом вкладення на загальну оголошену цінність 20.00 грн., загальною кількістю 28 предметів до ОСББ «Грушевського 40» на юридичну адресу об`єднання: вул. Грушевського, буд. 40, каб. № 01 в м. Рівне, поштовий індекс 33023, за що було проведено сплату в розмірі 40.00 грн. згідно фіскального чеку № 121 IД DхRT Knf6vw від 05.09.2023 16:42:04. У разі відмови просила письмово пояснити причину відмови; 2. Надати достовірну, належну та повну інформацію щодо надходження/не надходження на ім`я та адресу позивачки рекомендованого поштового відправлення з Господарського суду Рівненської області за період з 22.08.2023 - 04.09.2023 р.р., терміну його зберігання у ВПЗ Рівне-23 та причини неотримання даного рекомендованого поштового відправлення з Господарського суду Рівненської області. У випадку відмови - письмово пояснити причину відмови; 3. Письмову інформацію на запит - 13.09.2023 надати в терміни, передбачені ст. 20 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» ( не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту - 13.09.2023). Оскільки станом на 13 жовтня 2023 року ні запитуваної інформації, ні відповіді позивачка не отримала, остання 13 жовтня 2023 року звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з вищевказаним позовом. Представник відповідача в судовому засіданні факт звернення позивачки до АТ «Укрпошта» із запитом від 13.09.2023 року не заперечує. Суд, враховуючи що відповідачем по справі є надавач поштових послуг, а предметом позовних вимог є бездіяльність відповідача та неналежне надання поштових послуг позивачці, а тому відповідачем не заперечувалося щодо надання позивачкою копії уточнення до позовної заяви від 18.03.2024 року не поштовим направленням, а шляхом їх подання через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області до початку судового засідання у справі від 18.03.2024 року. Вимога подати суду копії направлення відповідачу уточнення від 18.03.2024 року та доданих документів саме шляхом поштового направленням з боку відповідача АТ «Укрпошта», який саме і надає такі послуги, не являється імперативним приписом ЦПК України, який є обов`язковим у цивільному провадженні. Суд звертає увагу на те, що у низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і осоновоположних свобод. Разом з тим, позивачкою повторно 11.12.2024 року було додатково направлено відповідачу та суду копії вказаних документів з доказами їх направлення відповідачу саме поштовим відправленням, як на тому наголосив відповідач. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд враховує таке. Відповідно до ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. Положення ст. 40 Конституції України гарантують кожній особі право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових чи службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Статтею 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 02.10.1992 року № 2939-VІ (далі Закон № 2939-VІ) передбачено, що публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Статтею 3 Закону № 2939-VІ визначені гарантії забезпечення права на доступ до публічної інформації, відповідно до якої право на доступ до публічної інформації гарантується: обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації. Згідно із ст. 4 Закону № 2939-VІ доступ до публічної інформації здійснюється на принципах: прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; вільного отримання та поширення інформації, крім обмежень, встановлених законом; рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак. Доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію (п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону №2939-VІ). Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону № 2939-VІ розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання. В силу вимог ч. 4 ст. 13 Закону № 2939-VІ усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом. Згідно зі ст. 19 Закону № 2939-VІ запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні (ч. 1). Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту (ч. 2). Згідно зі ст. 20 Закону № 2939-VІ розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (ч. 1). У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (ч. 4). Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації. Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником. Системний аналіз вищевикладених норм дає підстави для висновку, що розпорядники інформації в межах встановленого Законом строку зобов`язані надавати публічну інформацію, зокрема, за запитами на інформацію, незалежно від того, чи стосується ця інформація запитувача інформації особисто. Цивільним кодексом України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч. 1 ст. 251 ЦК України). Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ч. 1 ст. 253 ЦК України). Суд зауважує, що Законом № 2939-VІ не визначено, яким видом поштового відправлення розпорядник інформації повинен надіслати відповідь у разі її надіслання засобами поштового зв`язку (простий лист, рекомендований, з повідомленням про вручення, з оголошеною цінністю). Однак, зважаючи на імперативно встановлений обов`язок розпорядника інформації надати відповідь на інформаційний запит, суд вважає, що саме розпорядник інформації у випадку виникнення спору повинен довести факт не лише надіслання відповіді, а й її вручення запитувачу інформації чи повернення без вручення із зазначенням відповідних причин. Належних та своєчасних доказів вручення інформації чи відповіді позивачці на її запит від 13.09.2023 року відповідачем не надано. Так, зазначена відповідачем відповідь від 16.10.2023 року не являється належною. Крім того, не оформлена відповідно державних стандартів. На захист своїх прав позивачкою подано суду копію отриманого від відповідача нечитабельного, нерозбірливого листа від 16.10.2023 року № 1853-Г-2023101110050-В з сумнівними відомостями (з копією конверта з ВРПЗ АТ «Укрпошта» м. Львів, вул. Словацького, 1, 79000) на спростування доводів відповідача, наведених у відзиві та письмових поясненнях щодо «потреби виконання спеціальних дій (перевірки), спрямованої на створення інформації» та щодо «направлення належної, достовірної в повному обсязі відповіді на запит 13.09.2023 року». Така відповідь не може бути належною чи достовірною. Разом з тим, відповідач у відзиві та письмових поясненнях вказує, що на адресу позивачки 26.10.2023 року була надіслана проміжна відповідь № 1853-Г-2023102510366-В, однак доказів своєчасного вручення позивачці такої відповіді відповідачем не наведено у судовому засіданні. Відповіді від 16.10.2023 року та від 26.10.2023 року надані позивачці та долучені до матеріалів справи відповідачем під час розгляду справи у суді 25.11.2023 року не можуть вважатись належним та своєчасним строком їх отримання позивачкою. Такі відповіді суд не вважає належними чи достовірними доказами у розумінні ст. 77 та ст. 79 ЦПК України, так само як і пропозицію відповідача надати 13-значний номер поштового відправлення, що не було вручене позивачці, а отже така пропозиція є завідомо фізично неможливою. З доказів наданих позивачкою вбачається, що відповідач не надав останній вчасно інформацію та відповідь на її запит від 13.09.2023 року. Так, згідно фіскального чеку ПН215600426655 (№ 205 ІД EkbGN150kg0 ФН ПРРО 4000089009) на суму 47,00 грн. вбачається, що начальнику ВПЗ м. Рівне 33023 було направлено рекомендований лист від 13.09.2023 року о 18:11:46 год. з ВПЗ м. Рівне 33003, а відповідно повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення 3300302992295 - 3302304690728 вручення запиту від 13.09.2023 року було здійснено лише 16.10.2023 року. Отже, саме із-за бездіяльності відповідача позивачка була змушена звертатись та захищати свої права у господарському суді апеляційної інстанції, а саме звертатися до Північно-західного апеляційного господарського суду, оскільки відповідачем не було своєчасно вручено позивачці процесуальні документи з Господарського суду Рівненської області. Слід зазначити, що призначення відповідачем спеціальної перевірки не звільняє останнього від відповідальності за безпідставне повернення листів з Господарського суду Рівненської області без належного повідомлення позивачки про надходження таких листів на її адресу та без їх вручення позивачці. Водночас, надані відповідачем повідомлення для Господарського суду Рівненської області щодо "відсутності адресата за вказаною адресою" є безпідставні, позаяк не підтверджені в судовому засіданні жодним доказом належного повідомлення позивачки про надходження таких листів. Повідомлення відповідача щодо того, що АТ «Укрпошта» надала письмову, належну, достовірну в повному обсязі на запит позивачки від 13.09.2023 року відповідь у листі від 02.11.2023 року №1853-Г-2023102510366-В, де інформувала, що у разі надання позивачкою 13-значного номера поштового відправлення, готова надати їй повну інформацію щодо проходження реєстрованих поштових відправлень не містить доказів свого підтвердження у матеріалах справи. Твердження відповідача, що надані позивачкою копії листів Господарського суду Рівненської області від 01.11.2023 року вих. № 01-03/1028/23 та від 14.11.2023 року за вих. № 01-17/1066/23 жодним чином не мають відношення до предмету позову і не повинні братись до уваги не ґрунтуються обставинами справи, позаяк саме у листах Господарського суду Рівненської області за підписом керівника апарату суду наявні свідчення протиправної поведінки відповідача, а саме невручення відповідачем позивачці поштових відправлень з процесуальними документами, зокрема, ухвали Господарського суду Рівненської області від 22.08.2023 року про залишення позову без руху. При цьому, суд зазначає, що доказів належного повідомлення позивачку про надходження листів з Господарського суду Рівненської області відповідачем не надано. Разом з тим, матеріалами справи, зокрема, листами з Господарського суду Рівненської області не спростовується, що процесуальні документи з Господарського суду Рівненської області дійсно не були вручені позивачці, а докази щодо підстав їх невручення/відмови від вручення відповідачем не пояснені та не надані суду. Твердження відповідача про відсутність в уточненнях до позовної заяви від 18.03.2024 року відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету позивача не ґрунтується нормами чинного законодавства України, оскільки позивач, як фізична особа (про що відповідачу достовірно відомо), яка самостійно захищає себе у суді, не являючись адвокатом, згідно ч. 6 ст. 14 ЦПК України реєструє свій електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в добровільному порядку. Аргументи відповідача щодо необхідності укладення письмових договірних відносин з позивачкою як фізичною особою для отримання послуг поштового зв`язку суд не бере до уваги, так само як і твердження, що позивачка не являється споживачем поштових послуг, оскільки не уклала письмовий договір з відповідачем, підтверджений касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом не відповідає ст. 1 Закону України «Про поштовий зв`язок» та ст. 1 Закону України «Про захист прав споживача». Відповідно ст. 1 Закону України «Про поштовий зв`язок» визначено, що «послуги поштового зв`язку» як діяльність оператора поштового зв`язку з приймання, обробки, перевезення та доставки (вручення) поштових відправлень, спрямована на задоволення потреб користувачів; «універсальні послуги поштового зв`язку» як набір послуг поштового зв`язку встановленого рівня якості, які на постійній основі надаються користувачам на всій території України за доступними цінами. Згідно Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою КМ України від 05.03.2009 року № 270 надання послуг поштового зв`язку проводиться об`єктами відповідача (відділеннями поштового зв`язку ). Згідно п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживача» термін «споживач» визначено як фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Нормами законодавства України не передбачено укладати письмові договори між об`єктами відповідача та фізичними особами, які отримують послуги поштового зв`язку на всій території України за доступними цінами для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю. Такі послуги фізична особа отримує шляхом оплати послуг, підтвердженням чого є фіскальний чек, накладна чи інший розрахунковий документ. Судом встановлено, що позивачка провела оплату за звернення до відповідача із запитом від 13.09.2023 року, надала суду належний доказ, а саме фіскальний чек на суму 47.00 грн. № 3300302992295 від 13.09.2023 року 18:11:46 год., ФН ПРРО 4000089009, що підтверджується матеріалами справи. Так само надала доказ вручення відповідачу запиту від 13.09.2023 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення 16.10.2023 року рекомендованого відправлення 3300302992295 - 3302304690728 із запитом від 13.09.2023 року. При цьому інших доказів укладення договірних відносин з відповідачем не вимагалось. Відтак, позивач являється споживачем послуг відповідача, а правовідносини, що виникли між ними підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів». Аргументи відповідача, що запитувана інформація не належить до публічної, в розумінні п. 4 ч. 1 ст. 13 Закону 2939-УІ (Закон «Про доступ до публічної інформації») не впливають на обов`язок відповідача надати позивачу запитувану інформацію у порядку передбаченому Законами України «Про звернення громадян», «Про інформацію», «Про захист прав споживачів». Згідно ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, встановлює необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 (сорока п`яти) днів. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею термін. Позивачка в судовому засіданні довела, що своєчасне, належне та достовірне пояснення відповідача щодо причин невручення їй ухвали Господарського суду Рівненської області від 22.08.2023 року мали важливе значення для захисту її прав, свобод та законних інтересів у Господарському суді Рівненської області. Слід зазначити, що відповідачем не надано позивачці належної відповіді, ні інформації протягом 5-ти днів, ні на день звернення позивачки з вищевказаним позовом 13.10.2023 року, ні протягом 45 днів. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Згідно ст. 2 цього Закону основними принципами інформаційних відносин є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя. Згідно ст. 3 цього Закону основним одним з основних напрямів державної інформаційної політики є забезпечення доступу кожного до інформації. Відповідно ч. 3 ст. 13 ЗУ «Про захист прав споживачів» факт надання інформації повинен бути підтверджений письмово, доказів того, що наявний підпис позивачки що свідчить про своєчасне отримання нею відповіді чи інформації - відповідачем не надано суду. Отже відповідач діяв протиправно, порушуючи права позивачки як споживача його послуг. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ч. 1 ст. 42 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів здійснюється судом у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За таких обставин, суд дійшов висновку про протиправність бездіяльності відповідача Акціонерного Товариства «Укрпошта» щодо ненадання [PERSON] відповіді на її письмовий запит від 13.09.2023 року про отримання інформації у строк, встановлений Законами України «Про доступ до публічної інформації» та «Про звернення громадян». Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах з позивачкою, а відтак позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи вище викладене з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог немайнового характеру в розмірі 1 073,60 грн.

Outcome: approved