Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини інваліда та дружини. В обґрунтування позову вказала, що 07 червня 2012 року між [PERSON] , [INFO] та відповідачем [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, який був зареєстрований у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецькій області, актовий запис №267. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка хворіє на Синдром Грима-Кабукі, [NUMBER] , Недорозвинення мовлення III рівня, дизартія, епілепсія. Дитина потребує постійної уваги та спеціального догляду, весь час з дитиною знаходиться позивачка, навчає, проходить медичні маніпуляції та процедури. [PERSON] , учениця 3 класу, навчається в Бучанській ЗОШ І-ІІІ ступенів №1 з 01 вересня 2022 року за індивідуальною формою здобуття освіти. Навчання протягом всього періоду відбувається дистанційно, з постійною підтримкою освітнього процесу матір`ю - [PERSON] . За таких обставин, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить стягти з [PERSON] , кошти на утримання (аліменти) доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 31 960,00 грн. щомісяця та стягувати їх починаючи з березня 2024 року до досягнення повноліття та на утримання [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 3169,00 грн. щомісяця до досягнення повноліття доньки [PERSON] [INFO] . Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 28.10.2024 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду. 19.11.2024 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, у якому вказано, що відповідач працює капітаном далекого плавання, відповідно, його робота передбачає роботу за контрактом. Зауважили, що той факт, що він працює на суднах іноземних судновласників не може бути підставою для стягнення аліментів на дитину та дружину у заявленому позивачкою розмірі, оскільки робота має мінливий характер, його останній контракт закінчився 4 вересня, компанія з якою він працював збанкрутіла, відповідач станом на сьогодні не працює, дату наступного рейсу не знає, більше того, заробітна плата за останні два місяці роботи йому виплачена не була. Це вкотре свідчить, що робота моряком є нестабільною. Так, позивачкою не надано доказів розміру систематично отримуваних відповідачем доходів. Станом на даний час відповідач існує виключно за рахунок власних накопичень із доходів, отриманих за минули роки. Без отримання нового доходу і поповнення таких накопичень відповідач фактично не зможе виконувати аліментні обов?язки. При розгляді даної справи варто взяти до уваги той факт, що станом на даний час вік відповідача складає вже 48 років. Проте, значна більшість іноземних компаній готова запропонувати роботу на судах іноземного морського флоту лише особам, вік яких не перевищує 45 років. Таке, фактичне існуюче обмеження за віком, значно ускладнює для відповідача можливість отримання у майбутньому будь-якої роботи в сфері морського іноземного судноплавства, і відповідно, суттєво ускладнює можливість отримання ним у подальшому систематичного доходу, необхідного для здійснення аліментних виплат. Крім того, особи, які працюють на іноземних морських судах, не отримують в України пенсійного забезпечення за віком. Отже відповідач, враховуючи зазначені вище обставини, які обумовлюють неможливість його дальшого працевлаштування за спеціальністю, вже у даний час повинен подбати про створення накопичень, що дозволять йому існувати при досягненні ним стану непрацездатності за віком. Ця обставина також суттєво знижує сучасні можливості відповідача щодо здійснення аліментних виплат. Відповідач, будучи батьком дитини та розуміючи свій обов?язок по її утриманні не відмовляється від сплати аліментів, але не в розмірі, що зазначений позивачкою, оскільки вважає такий розмір аліментів необґрунтованим та таким, що не відповідає визначеному законодавством способу стягнення. На сьогодень відповідач не має можливості цілком задовольнити запити позивачки. При цьому не ухиляється та немає бажання ухилятися від участі у витратах на утримання та виховання доньки, і враховуючи свій фінансовий стан готовий оплачувати щомісячно аліменти на утримання дитини в розмірі 12 000 (дванадцять тисяч гривень) та додатково оплачувати медичні витрати, з урахуванням наявності захворювання у доньки. Представник позивача [PERSON] направив до суду заперечення на відзив. Вказав, що ту суму аліментів у розмірі 12000,00 грн. яку вказує відповідач як такою, що достатня для утримання доньки інваліда та матері яка не працює оскільки постійно займається вихованням та лікуванням дитини не вистачить навіть на ліки які необхідні для повсякденного прийняття дитиною для підтримки балансу організму. Щодо аргументів відповідача відносно віку та стабільності забезпечення роботою, що може вплинути на спроможність відповідача виконувати батьківські обов`язки вважають, що дана позиція, не знаходить свого місця а сам відповідач має постійні доходи від торгівлі на біржі а отже, має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 31 960,00 грн. та утримання матері у розмірі 3 196,00 грн. У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та просили задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача позов визнав частково, вказав, що підтримує позовні вимоги в частині стягнення аліментів на дитину у розмірі 9\~000 грн. та стягнення аліментів на дружину у розмірі 3\~000 грн. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 07 червня 2012 року між [PERSON] , [INFO] та відповідачем [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, який був зареєстрований у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецькій області, актовий запис №267, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 11.10.2024 року розірвано шлюб, зареєстрований 07.06.2012 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №267. У шлюбі народилась донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . [PERSON] , [INFO] , хворіє на Синдром Грима-Кабукі, Р70, Недорозвинення мовлення III рівня, дизартія, епілепсія, що підтверджується копією виписного епікризу №05127 та медичним висновком, виданим ДУ «Український медичний центр реабілітації дітей з органічним ураженням нервової системи Міністерства охорони здоров`я України». Дитина отримує державну соціальну допомогу особи з інвалідністю з дитинства та дитини з інвалідністю, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] . [PERSON] , учениця 3 класу, навчається в Бучанській ЗОШ І-ІІІ ступенів №1 з 01 вересня 2022 року за індивідуальною формою здобуття освіти. [PERSON] працює капітаном далекого плавання. 15.03.2024 року [PERSON] уклав з Cronus Shipping Corporation of Trust Company Complex трудовий договір, згідно якого виконував обов`язки моряка Капітана на судні РКОТ08ТАК з щомісячною виплатою у сумі 11 420 дол. США, дія контракту передбачає з 18.03.2024 р до 17.10.2024 р. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. У відповідності до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Крім того ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2024 рік з 1 січня встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення. Для дітей віком до 6 років прожитковий мінімум становить 2563 гривень, для дітей віком від 6 до 18 років 3196 гривень. Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Сімейним Кодексом України визначені особливості надання утримання дружині, з якою проживає дитина з інвалідністю. Відповідно до Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" від 06.10.2005р. N 2961-IV(з подальшими змінами): дитина з інвалідністю - особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист. За правилами ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є батьком дитини і відповідно до ст. ст.180,181 СК України зобов`язаний надавати утримання своїй малолітній дитині до досягнення нею повноліття. Виходячи з системного тлумачення зазначених норм права, вибір способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина, і який є позивачем у справі про стягнення аліментів. Тобто, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів). При визначенні способу стягнення аліментів суд погоджується з обраним позивачем способом стягнення аліментів та вважає, що він повинен бути визначений у твердій грошовій сумі за вибором позивача. При цьому суд враховує те, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дітей і відповідач має обов`язок брати участь в утриманні своєї дитини. Враховуючи викладене, беручи до уваги, встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину, а також те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини, суд вважає, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 25 000 грн. на дитину щомісячно буде достатнім для забезпечення рівня життя, достатнього для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку дитини. Крім того, суд вважає, що відповідно до вимог ст. 88 Сімейного Кодексу з відповідача слід стягувати аліменти на утримання позивача, яка проживає з дитиною з інвалідністю [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 гривень щомісячно, протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Слід зазначити, що ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. За загальними правилами Сімейного кодексу України вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів) з особистих мотивів. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. Однак, жодних доказів на підтвердження отримання [PERSON] зазначених вище звернень позивачкою не долучено, та а матеріалах справи відсутні докази про те, що позивачка [PERSON] направляла такі звернення на адресу [PERSON] . За таких обставин, суд вважає, що матеріали справи не містять доказів того, що позивачка вживала до подачі даного позову до суду належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та доказів ухилення відповідача від сплати аліментів в розумінні ч. 2 ст.191 СК України. Таким чином, підстави для стягнення аліментів з відповідача за попередній період відсутні, а тому така позовна вимога задоволенню не підлягає. У зв`язку із вищенаведеним суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 25 000 гривень щомісяця для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду 25.09.2024 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , а також стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання позивачки, яка проживає з дитиною з інвалідністю у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду 25.09.2024 року протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст. ст. 75, 80, 88, 91, 150, 180, 181, 182, 184 СК України,

Outcome: partial