Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

Позивачі [PERSON] (адреса реєстрації: [ADDRESS] ), [PERSON] (адреса реєстрації: [ADDRESS] ; адреса для листування: [ADDRESS] ) звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON] (зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) про стягнення аліментів на повнолітню дитину що продовжує навчання. Свої вимоги обгрунтовують тим, що 04.06.2005 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб у Виконкомі Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області, актовий запис № 23, який в подальшому рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.06.2019 року розірвано. Від даного шлюбу вони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який є студентом 1 курсу, факультету «Прокуратури» Харківського національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, денної форми навчання. Позивачка [PERSON] зазначає, що відповідач всиновив її старшого сина від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17.08.2008 року дитині присвоєно прізвище [PERSON] , та по батькові [PERSON] . [PERSON] вказує, що подружнє життя з відповідачем не склалося, вона самостійно забезпечує сина [PERSON] підручниками, комп`ютером, телефоном, (необхідними для навчання), житлом, їжею, одягом, взуттям, лікує сина і займається його вихованням. Відповідач жодним чином не піклується про сина, у будь-який спосіб ухиляється від сплати аліментів, втратив емоційний зв`язок з дітьми. Участь у навчанні дітей відповідач не приймає. За їх домовленістю відповідач має сплачувати дітям на їх картковий рахунок матеріальну допомогу в розмірі 1000 грн. щомісяця кожному до 23- річчя, однак, вказану домовленість він порушив. З січня 2021 року відповідач кошти на матеріальну допомогу дітям взагалі не сплачує, а навпаки матеріальну допомогу намагається видати за аліментні кошти і вимагав повернення цих коштів. Просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] , [INFO] , що продовжує навчання, аліменти в розмірі частини всіх заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, починаючи з 08.11.2024 року і досягнення сином 23-річного віку. Також просить стягнути з відповідача га користь [PERSON] судові витрати за правничу допомогу пов`язану з розглядом справи в сумі 13 354 грн. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.11.2024 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 06.12.2024 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Драченко В.В. надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що відповідач офіційно працює, має стабільний дохід в розмірі близько 50 000 грн. на місяць. Визначений позивачами розмір аліментів частка доходу відповідача, що становить 12 500 грн., перевищує прожитковий мінімум встановлений для працездатних осіб (3028 грн.), а доказів необхідності на утримання сина [PERSON] саме такого розміру коштів суду не надано. Крім того, на утриманні відповідача знаходиться повнолітній син [PERSON] , якому згідно рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.03.2021 року у справі 712/9658/20 сплачуються аліменти в розмірі 2 500 грн. щомісячно у зв`язку із здобуттям вищої освіти. Також 21.05.2019 року відповідач подарував синам [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] згідно договору дарування. Оскільки діти навчаються у вищих навчальних закладах в місті Харкові, але мають житло у Черкасах, то очевидно, що така нерухомість може надаватись в найм - для одержання додаткового доходу. Вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення та не заперечує проти стягнення з відповідача на користь повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання аліменти на його утримання у розмірі 1/12 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно і до закінчення навчання в Національному юридичному університеті ім. Ярослава Мудрого, але не довше ніж до досягнення ним 23 річного віку. 13.12.2024 року позивач [PERSON] скерувала до суду відповідь на відзиви в якому зазначає, що відповідачем квартира [ADDRESS] була подарована дітям, натомість вона відмовилась від стягнення заборгованості по пені та аліментах, що стягувались з [PERSON] на утримання дітей, яка утворилась станом на 21.05.2019 року. Відповідачем не подано жодних доказів понесених ним витрат на правничу допомогу. Запропонована аліментна сума в сім разів менша за судові витрати, вважає її неспіврозмірними. Всі доводи відповідача зводяться до небажання платити аліменти. 13.12.2024 року позивач [PERSON] скерував до суду відповідь на відзив де зазначив, що відповідачем квартира [ADDRESS] була подарована їм, натомість мати [PERSON] відмовилась від стягнення заборгованості по пені та аліментах, що стягувались з [PERSON] на утримання дітей, яка утворилась станом на 21.05.2019 року. Відповідачем не подано жодних доказів понесених ним витрат на правничу допомогу. Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вони з сином підтримують позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання сина, що продовжує на навчання, а саме на житло, проїзд, при дбання ліків, книжки, харчування, одягу. Ними окремо подано позов про стягнення витрат на навчання сина по договору укладеному з навчальним закладом. Син навчається дистанційно в зв`язку з обстрілами м. Харкова. Просила задовольнити вимоги та стягнути з відповідача 1\\4 частину заробітку відповідача на утримання сина. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав пояснення позивачки [PERSON] та просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Драченко В.В. в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та не заперечував проти стягнення з відповідача на користь повнолітнього сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/15 частини видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, постільки в судовому засіданні йому стало відомо, що позивачкою окремо подано ще два позови про стягнення витрат на навчання сина. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами Сімейного Кодексу України. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] народився [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] є батьками повнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Згідно довідок Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого № 1267 від 02.09.2024 року та № м133 від 05.11.2024, [PERSON] навчається на денній формі навчання в Національному юридичному університеті імені Ярослава Мудрого на 1 курсі, денного відділення бакалаврату, факультет прокуратури, за рахунок коштів фізичних та юридичних осіб. Термін навчання становить з 01.09.2024 - 30.06.2028. За нормою ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Ст. 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч. 2 ст. 200 Сімейного Кодексу України). Згідно ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Частиною 1 ст. 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу . Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження. Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17. Відтак з системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи надані позивачем матеріали та докази, а також встановлені обставини та факти, суд дійшов висновку, що відповідач здатний надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує навчання. В судовому засіданні позивачка [PERSON] зазначила, що під витратами на утримання сина вона має на увазі оренда житла, проїзд, придбання ліків, книжок, харчування, одягу. При визначенні суми, яку потребує син відповідача [PERSON] на період навчання суд враховує обставини, визначені в ст. 182 СК України, а саме те, що відповідач, згідно представлених суду документів офіційно працевлаштований, отримує стабільний дохід, а тому, на думку суду, позов в частині стягнення аліментів в частці від заробітку підлягає задоволенню. Щодо розміру аліментів, суд вважає за необхідне визначити його в розмірі 1/12 частки від заробітку (доходу), беручи до уваги обставини справи, матеріальне положення сторін, те, що в судовому засіданні встановлено, що позивачкою [PERSON] подано до суду позов про стягнення з [PERSON] коштів за договором про навчання повнолітнього сина [PERSON] . Крім того, суд враховує, що відповідач сплачує аліменти на навчання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 2500 гривень. Отже, суд при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципу розумності та справедливості, приймаючи до уваги положення ст. 182 СК України, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, а саме на придбання одягу, ліків, книжок, харчування, проїзд до м. Харкова, проте у меншому розмірі ніж просить позивач, а саме в розмірі 1/12 частки від заробітку (доходу) на період навчання повнолітнього сина починаючи з 12.11.2024 року і до закінчення навчання, але не більше чим до досягнення двадцяти трьох років. Одночасно, право повнолітньої дитини на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи той факт, що позовна заява про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання подана позивачем до суду 12.11.2024 року, а тому саме з цієї дати необхідно стягувати аліменти. Позовні вимоги щодо стягнення із відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 13354 грн. задоволенню не підлягають з огляду на наступне. У відповідності до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно із зазначеною вище нормою склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем повинно бути надано зазначені підтверджуючі докази, однак, позивачами жодного доказу не надано. Крім цього, в порушення ч. 3 ст. 137 ЦПК України позивачем не надано детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно положень ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 48 постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Таким чином, стороною позивача не надано доказів в обґрунтування заявленої суми отриманої правової допомоги, виходячи з чого суд не вбачає підстав для задоволення такої вимоги. Позивачі звільнені від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції, а тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача в сумі 1211,20 грн на користь держави, що відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України. Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Outcome: partial