Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

31 жовтня 2024 року в провадження суду надійшла позовна заява ТОВ "ФК"Профіт Капітал" до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 07 жовтня 2018 року між ПАТ "Ідея Банк" та [PERSON] укладено угоду №С-001-034895-18-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Відповідно до умов вказаного договору банк відкрив відповідачу поточний рахунок у гривні. Як йдеться в п.3 договору банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відповідної кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлено в розмірі 200 000 гривень (п.п.3.1 договору), ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 5 000 гривень (п.п.3.2 договору). Згідно п.п.3.3 договору кредиту за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 48% річних. Банк умови договору виконав, відкривши поточний рахунок № [NUMBER] та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 5 000 гривень, строком до 07 жовтня 2024 року, відповідач, в свою чергу, зобов`язання належним чином не виконує, в зв`язку з чим, за вказаним договором № С-001-034895-18-980 від 07 жовтня 2018 року утворилася заборгованість, станом на 19 грудня 2023 року (дата відступлення права вимоги) становить 13 073,08 гривень, яка складається із 5 000 гривень заборгованості за основним боргом, 8 073,08 гривень заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками. Також, 07 жовтня 2018 року між ПАТ "Ідея Банк" та [PERSON] укладено угоду №С-001-034896-18-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Відповідно до умов вказаного договору банк відкрив відповідачу поточний рахунок у гривні. Як йдеться в п.3 договору банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відповідної кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлено в розмірі 200 000 гривень (п.п.3.1 договору), ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 5 000 гривень (п.п.3.2 договору). Згідно п.п.3.3 договору кредиту за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 24% річних. Банк умови договору виконав, відкривши поточний рахунок № [NUMBER] та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 5 000 гривень, строком до 07 жовтня 2024 року, відповідач, в свою чергу, зобов`язання належним чином не виконує, в зв`язку з чим, за вказаним договором №С-001-034896-18-980 від 07 жовтня 2018 року утворилася заборгованість, станом на 19 грудня 2023 року (дата відступлення права вимоги) становить 14 733,22 гривень, яка складається із 5 000 гривень заборгованості за основним боргом, 9 733,22 гривень заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками. Також, 07 листопада 2018 року між ПАТ "Ідея Банк" та відповідачем [PERSON] укладено договір кредиту №Z75.22064.004511522, за умовами якого банк надав останній кредит в сумі 35 630 гривень, строком на 30 місяців до 07 травня 2021 року, зі сплатою 9,99 % річних від залишкової суми кредиту і комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості. Банк умови договору виконав, надавши відповідачу грошові кошти в розмірі 35 630 гривень, строком до 07 травня 2021 року, відповідач, в свою чергу, зобов`язання належним чином не виконує, в зв`язку з чим, за вказаним договором №Z75.22064.004511522 від 07 листопада 2018 року утворилася заборгованість, станом на 19 грудня 2023 року (дата відступлення права вимоги) становить 70 296,35 гривень, яка складається із 24 469,56 гривень заборгованості за основним боргом, 7 974,97 гривень заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками, 37 851,82 гривень заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями. 19 грудня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладено договір факторингу №19/12-2023, відповідно до п. 2.1 договору факторингу AT «Ідея Банк» відступає ТОВ «Оптіма Факторинг», а останнє приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується перегати грошові кошти в розпорядження AT «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених договором факторингу. Права вимоги які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються в розмірі заборгованості боржників перед AT «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. 22 грудня 2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прийняв права вимоги до за кредитними договорами №С-001-034895-18-980 від 07 жовтня 2018 року, №С-001-034896-18-980 від 07 жовтня 2018 року та №Z75.22064.004511522 від 07 листопада 2018 року, укладеними між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] . Таким чином, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перейшло право вимоги за вказаними кредитними договорами. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами №С-001-034895-18-980 від 07 жовтня 2018 року, №С-001-034896-18-980 від 07 жовтня 2018 року та №Z75.22064.004511522 від 07 листопада 2018 року в загальному розмірі 98 102,65 гривень, суму сплаченого судового збору в розмірі 3 028 гривень, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 21 000 гривень. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить суд розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовільнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач повторно у судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату розгляду справи, причини неявки суду не повідомила та не подала відзив на позовну заяву, а тому, відповідно до ст. 280 ЦПК України, судом здійснено заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовільнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 жовтня 2018 року між ПАТ "Ідея Банк" та [PERSON] укладено угоду №С-001-034895-18-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Відповідно до умов вказаного договору банк відкрив відповідачу поточний рахунок у гривні. Як йдеться в п.3 договору банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відповідної кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлено в розмірі 200 000 гривень (п.п.3.1 договору), ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 5 000 гривень (п.п.3.2 договору). Згідно п.п.3.3 договору кредиту за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 48% річних. Банк умови договору виконав, відкривши поточний рахунок № [NUMBER] та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 5 000 гривень, строком до 07 жовтня 2024 року, відповідач, в свою чергу, зобов`язання належним чином не виконує, в зв`язку з чим, за вказаним договором № С-001-034895-18-980 від 07 жовтня 2018 року утворилася заборгованість, станом на 19 грудня 2023 року (дата відступлення права вимоги) становить 13 073,08 гривень, яка складається із 5 000 гривень заборгованості за основним боргом, 8 073,08 гривень заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками. Також, 07 жовтня 2018 року між ПАТ "Ідея Банк" та [PERSON] укладено угоду №С-001-034896-18-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Відповідно до умов вказаного договору банк відкрив відповідачу поточний рахунок у гривні. Як йдеться в п.3 договору банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відповідної кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлено в розмірі 200 000 гривень (п.п.3.1 договору), ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 5 000 гривень (п.п.3.2 договору). Згідно п.п.3.3 договору кредиту за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 24% річних. Банк умови договору виконав, відкривши поточний рахунок № [NUMBER] та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 5 000 гривень, строком до 07 жовтня 2024 року, відповідач, в свою чергу, зобов`язання належним чином не виконує, в зв`язку з чим, за вказаним договором №С-001-034896-18-980 від 07 жовтня 2018 року утворилася заборгованість, станом на 19 грудня 2023 року (дата відступлення права вимоги) становить 14 733,22 гривень, яка складається із 5 000 гривень заборгованості за основним боргом, 9 733,22 гривень заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками. Крім того, 07 листопада 2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № Z75.22064.004511522. Відповідно до пункту 1 договору банк надає позичальнику грошові кошти на поточні потреби в сумі 35 630 гривень, а позичальник зобов`язався одержати кредит та повернути його разом з процентними платежами. Банк надає кредит у день підписання договору строком на 30 місяців. За користування кредитом позичальник сплачує річну змінювальну процентну ставку у розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 0,49% (маржа банку). Змінна частина процентної ставки визначена за рішенням правління банку, становить 9,5%, що разом з маржею банку складає змінювальну процентну ставку в розмірі 9,99%. Пунктом 2 договору передбачено, що позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 30 щомісячних внесках включно до 3 дня/числа кожного місяця, згідно графіку щомісячних платежів. 19 грудня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладено договір факторингу №19/12-2023, відповідно до п. 2.1 договору факторингу AT «Ідея Банк» відступає ТОВ «Оптіма Факторинг», а останнє приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується перегати грошові кошти в розпорядження AT «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених договором факторингу. Права вимоги які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються в розмірі заборгованості боржників перед AT «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. 22 грудня 2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прийняв права вимоги до за кредитними договорами №С-001-034895-18-980 від 07 жовтня 2018 року, №С-001-034896-18-980 від 07 жовтня 2018 року та №Z75.22064.004511522 від 07 листопада 2018 року, укладеними між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] . Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, суд приходить до висновку, що передана АТ «Ідея Банк» за правом вимоги до нового кредитора ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» заборгованість за: кредитним договором №С-001-034895-18-980 від 07 жовтня 2018 року в розмірі 13 073,08 гривень, яка складається із заборгованості за основним боргом в сумі 5 000 гривень, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 8 073,08 гривень; кредитним договором №С-001-034896-18-980 від 07 жовтня 2018 року в розмірі 14 733,22 гривень, яка складається із заборгованості за основним боргом в сумі 5 000 гривень, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 9 733,22 гривень; кредитним договором №Z75.22064.004511522 від 07 листопада 2018 року в розмірі 32 444,53 гривень, яка складається із: заборгованості за основним боргом у розмірі 24 469,56 гривень, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками у розмірі 7 974,97 гривень, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Разом з цим, вирішуючи питання щодо стягнення заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту по кредитному договору №Z75.22064.004511522 від 07 листопада 2018 року в розмірі 37 851,82 гривень, суд виходить з наступного. Відповідно до пункту 3.2.4. кредитного договору позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості та іншої інформації, яка повинна надаватися позичальнику за законом. Пунктом 1.10 кредитного договору позичальнику встановлено плату за обслуговування кредиту, що включає в себе плату за: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення смс-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором, який наведений у пункті 6 кредитного договору. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, постанові Верховного Суду від 29.11.202 у справі № 461/2857/20. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що: «у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому, до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Пунктом 1.10 кредитного договору встановлено плату за надання банком інформації щодо кредиту без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем. Розмір плати за обслуговування кредиту визначений у пункті 6 кредитного договору (у графіку щомісячних платежів) і становить 1 001,20 гривень щомісяця. Надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено. Послуга з надання споживчого кредиту є діяльністю банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, не відповідає змісту кредитних правовідносин. Виходячи із принципів справедливості та добросовісності, на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги заборонено нормативно-правовими актами. Умовами укладеного між сторонами договору встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи наведене, оскільки [PERSON] встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, визначені положення пунктів 1.10 та 6 кредитного договору №Z75.22064.004511522 від 07 листопада 2018 року щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. За таких обставин, банком без належних на те правових підстав нарахована заборгованість по оплаті за обслуговування кредиту, а відтак, позовні вимоги ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» про стягнення з [PERSON] заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту по вказаному кредитному договору в сумі 37 851,82 гривень, є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Щодо стягнення із відповідача витрат за надання професійної правничої допомоги суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). За умовами частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що становить 21 000 гривень, у вказаній справі позивачем надано копії: договору про надання правничої допомоги №02-24 від 01 липня 2024 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» та адвокатським об`єднанням «Правовий курс»; додаткової угоди №1/1 від 01 липня 2024 року до договору про надання правничої допомоги №02-24 від 01 липня 2024 року; акту №1 прийому-передачі наданої правової допомоги від 05 вересня 2024 року, платіжної інструкції в національної валюті №918 від 05 вересня 2024 року. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи суть спору та причини виникнення такого, обсяг виконаних робіт (наданих послуг) щодо надання позивачу правничої допомоги, складність справи, ціну позову, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 гривень. Окрім цього, враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 847,08 гривень (ціна позову 98 102,65 гривень, задоволено вимоги на суму 60 250,83 гривень, що становить 61%, сплачено судовий збір 3 028 гривень, 61% від якого становить 1 847,08 гривень). Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Таким чином, датою ухвалення рішення у справі, є дата складення повного судового рішення, а саме 16 грудня 2024 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved