Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

Позовні вимоги. Уповноважений представник позивача [PERSON] - адвокат Калінін С. К., 17.10.2024 року через систему «Електронний суд» (вх.\~№ 23398) звернувся\~у Залізничний\~районний суд\~м.\~Львова з\~позовною заявою\~до ТзОВ\~«Фінансова компанія\~«Онлайн Фінанс»,\~третя особа:\~Приватний виконавець\~виконавчого округу\~Львівської області\~Ільчишин Л.\~В.\~про визнання\~виконавчого напису\~таким,\~що не\~підлягає виконанню\~виконавчий напис\~від 01.04.2021\~року №\~70884,\~виданий приватним\~нотаріусом Обухівського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Головкіною\~Я.В. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.04.2021 року Приватним нотаріусом Обухівського районного\~нотаріального округу\~Київської області\~Головкіною Я.\~В.був вчинений виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 70884, щодо стягнення з [PERSON] на користь стягувача ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» суми у розмірі 12\~154 грн 80 коп. заборгованості за кредитним договором № 399269-А від 22.10.2018 року, який укладений між позивачем та ТзОВ «СС ЛОУН» правонаступником якого є ТзОВ «ФК«Онлайн Фінанс». Стягнення заборгованості проводиться за періоди з 28.12.2020 по 10.03.2021 роки. Представник позивача вважає, що виконавчий напис № 70884 від 06.04.2021 приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я. В. є протиправним, тобто такий, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню, оскільки, нотаріус міг вчинити виконавчий напис на кредитний договір за яким боржником допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, якби кредитор надав нотаріусу нотаріально завірений оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Окрім цього, представник позивача звертає увагу, що позивач не підписував в будь-який спосіб вищевказаний кредитний договір з ТзОВ «СС ЛОУН». Разом із тим, наданий нотаріусу примірник Кредитного договору, ніби, укладеного між ТзОВ «СС ЛОУН» та позивачем містять лише зазначення інформації про сторони. В той же час, подані в якості доказу копія Кредитного договору не може вважатися належним та достовірним доказом, оскільки не підтверджує факт підписання договору за допомогою одноразового ідентифікатора або ж за допомогою електронного цифрового підпису, який би відповідав вимогам спеціального Закону. Таким чином, інформація про використання позивачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором, ґрунтується на припущеннях та не підтверджена об`єктивними доказами. Так представник позивача, зазначає, що не погоджується з фактом існування заборгованості перед відповідачем, вважає виконавчий напис нотаріуса незаконним. Представник позивача, зазначає, що у зв`язку із розглядом справи поніс (очікує понести) витрати на професійну правничу (правову) допомоги в розмірі 5\~000 грн 00 коп., на виконання умов п. 2 Додатку № 1 від 24.09.2024 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № б/н/24 від 24.09.2024 укладеного між [PERSON] та Адвокатським бюро «Калінін і Партнери». За наведених обставин\~просить позов задовольнити в повному обсязі. Рух справи в суді. Протоколом автоматизованого\~розподілу судової\~справи між\~суддями від\~17.10.2024\~року для\~розгляду зазначеної\~справи визначено\~головуючого суддю\~ Кирилюка\~А.\~І. (а.с. 39). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 21.10.2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] в інтересах якої діє адвокат Калінін С. К. до ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс», третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Ільчишин Любов Володимирівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 66-67). 21.10.2024\~року ухвалою\~суду задоволено\~заяву позивача\~про забезпечення\~позову шляхом\~зупинення стягнення\~по виконавчому\~провадженню №\~66329828\~від 30.07.2021\~відкритого на\~підставі виконавчого\~напису приватного\~нотаріуса Обухівського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Головкіної\~Яни Вікторівни\~№ 70884\~від 01.04.2021,\~про стягнення\~з [PERSON] \~на користь\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Онлайн Фінанс»\~заборгованість в\~розмірі 12\~154\~грн 80\~коп. (а.с. 68-71). Позиція сторін по справі. Уповноважений представник відповідача ТзОВ «ФК«Онлайн Фінанс». - адвокат Тимошенко О. О., 21.11.2024 року через систему «Електронний суд» (вх.\~№ 26108) (документ\~сформовано 20.11.2024\~року) звернувся у Залізничний районний суд м. Львова з відзивом у якому просить відмовити у задоволені позовної вимоги в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі (а.с. 87-92). Посилається на те, що як доказ понесення витрат на правничу допомогу представник позивача, повинен додати до матеріалів справи, ордер на надання правничої допомоги, Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги, копія Додатку № 1 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги, копія платіжних інструкцій, Додаток № 2 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги Акт виконаних робіт (наданих послуг). Звертає увагу,\~що адвокат\~Калінін С.\~К.\~надає до\~переліку додатків\~до позовної\~заяви акт\~виконаних робіт. В якому є виокремлення окремо послуг, які пов`язані з вивченням та аналізом сканкопій матеріалів виконавчого провадження які є недоречними та зайвими. Зазначає, що всього фактично було надано чотири послуги, які є досить нескладними за ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. По суті позов не має ціни, так як справа несе немайновий характер, а щодо репутації, то Позивач явно не понесе ніяких репутаційних втрат через малозначність справи. Треті особи не скористалися своїм правом на подання пояснень на позовну заяву та відзив на позовну заяву. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Згідно ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України та ч. 5 ст. 279\~ЦПК України суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247\~ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Суд зазначає, що згідно ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~Ці дані встановлюються такими засобами: \~письмовими, речовими і електронними доказами; \~висновками експертів; \~показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності. Статтями 12, 81\~ЦПК України визначено,\~що цивільне\~судочинство здійснюється\~на засадах\~змагальності сторін,\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~передбачених цим\~Кодексом.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з\~ст.\~89\~ЦПК України\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Встановлені судом фактичні обставини справи. Так, приватним нотаріусом Обухівського районного\~нотаріального округу\~Київської області\~Головкіною Я.\~В.здійснено Виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 70884, згідно якого запропоновано стягнути з [PERSON] на користь\~ТзОВ\~«ФК «Онлайн\~Фінанс» заборгованості\~за період\~з 28.12.2020\~року по\~10.03.2021\~року включно\~у розмірі:\~12\~154\~грн 80\~коп. (а.с. 22). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л. В. на підставі оспорюваного виконавчого напису відкрито виконавче провадження № 66329828 (а.с. 23). Мотиви, з яких виходить суд при розгляді справи та застосовані ним норми права. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Стаття 88 Закону України «Про нотаріат» визначає, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з п. 1.1., 1.2. п. 1, п. 3.1., 3.5. п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 3.2 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, встановлено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Тобто, законодавець зобов`язує вчинити певні дій та надати підтвердження їх здійснення нотаріусу, з чого він може пересвідчитись, що є безспірність заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення\~змін до\~переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом 2 Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник\~України» від 21.03.2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник\~України» від 24.11.2017 року № 92. Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 року у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року відмовлено. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу заява анкета-позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Відтак, вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, є порушенням вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат», Постанови КМУ №1172 від 29.06.1999, а тому такий виконавчий напис виконанню не підлягає. Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 01.04.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована у інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23. У матеріалах справи відсутні документи, на підставі яких був вчинений виконавчий напис, відтак можливість перевірити дотримання нотаріусом положень вищевказаних нормативних актів відсутня. Слід зазначити, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно із Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не потрібно обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Водночас, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.03.2019 року за результатами розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). Проте відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт належного направлення [PERSON] письмових вимог щодо сплати заборгованості за договором у досудовому порядку. Сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу з метою вчинення виконавчого напису не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого, а тому, суд бере до уваги те, що позивач був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості, у зв`язку з чим не міг як оспорити вимоги ТзОВ «ФК«Онлайн Фінанс», так і виконати їх, що, у свою чергу, не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення, яку [PERSON] не визнає та заперечує проти наявності заборгованості, що також може свідчити про відсутність безспірності вимог до боржника. Підсумки. Таким чином, матеріалами справи підтверджуються доводи позивача, що виконавчий напис було вчинено щодо стягнення заборгованості, яку не можна вважати безспірною. На підставі викладеного та враховуючи те, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню. Судові витрати по справі. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Щодо судового збору. Так, відповідно до ч.3\~ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»\~споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на\~користь держави\~слід стягнути\~судовий збір за подання позову в розмірі 1211 грн 20 коп., за подання заяви про забезпечення позову - 605 грн. 60 коп., тобто, всього слід стягнути судових витрат на загальну суму\~1816 грн 80 коп. Щодо витрат на правничу допомогу. Згідно положень ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 та 6 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1)\~у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, суд приймає до уваги позицію викладену у додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду № 755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020 року загалом, та зокрема щодо обов`язку доведення неспівмірності витрат, який покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Крім цього, щодо принципу змагальності, який знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч. 5 та 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) від 27.06.2018 року, постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду № 753/15687/15-ц від 14.11.2018 року, № 753/15683/15 від 26.09.2018 року, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду № 910/3929/18 від 18.06.2019 року. Як вбачається із акту виконаних робіт адвокат надав професійну юридичну допомогу на сумиу у розмірі 5\~000 грн. 00 коп. (а.с. 33), також представником\~позивача до\~позовної заяви\~долучено платіжну\~інструкцію №51087370SB\~про оплату\~за надання\~адвокатських послуг\~у розірі\~1\~500\~грн 00\~коп. (а.с. 34),\~28.10.2024\~року від\~уповноваженого представника\~позивача,\~надійшло письмове\~клопотання про\~долучення доказів\~з додатками,\~у якому\~останній надав\~докази витрат\~позивача на\~правову допомогу,\~зокрема оплату\~гонорару за\~правову допомогу\~адвоката у\~розмірі 3\~500\~грн 00\~коп. (а.с. 83); На підтвердження надання правничої допомоги у визначеному розмірі, до матеріалів справи долучено: - копію Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2212 на ім`я Калінін С. К. (а.с. 8); - копією Ордера про надання правничої допомоги серії ВІ №1237391 від 15.10.2024 року (а.с. 9); -\~копію Договору\~про надання\~правничої (правової)\~допомоги №\~б/н/24\~від 24.09.2024\~року,\~укладеного між\~Адвокатським бюро\~«Калінін і\~Партнери»,\~за змістом\~п.\~3.2\~якого клієнт\~сплачує гонорар\~розмір якого,\~а також\~умови та\~порядок розрахунків\~вихначаються сторонами\~в додатках\~до цього\~договору з\~урахуванням рекомендованих\~ставок адвокатського\~гонорару ,\~затверджених рішенням\~засновника Адвокатським\~бюро «Калінін\~і Партнери»\~№3/2018\~від 17.07.2018\~року (а.с. 25-26); - копією Додатку № 1 до Договору про надання правничої (правової) допомоги № б/н/24 від 24.09.2024 року про визначення розміру гонорару (а.с. 27); Суд враховує, що втручання у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому у положеннях ст. 627 ЦК України, принципу «pacta\~sunt\~servanda» та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у ст.\~43\~Конституції України (відповідна позиція викладена у постанові Верховного Суду № 910/15191/19 від 01.10.2020 року). Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової Постанови Великої Палати Верховного Суду № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) від 19.02.2020 року. Також Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 зазначив, що суд не зобов`язаний\~присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, усі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved