Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] зареєстрований 02 липня 2011 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №1464. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що останнім часом між ним та дружиною стосунки значно погіршилися, внаслідок чого останні не проживають разом вже тривалий час, приблизно два роки, ведення домашнього господарства не маємо, кожен живе своїм особистим життям. Поточне місцезнаходження відповідачки достеменно не відомо, що унеможливлює вирішення питання про розірвання шлюбу у позасудовому порядку. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у них як у подружжя відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Отже сім`я фактично перестала існувати, позивач та відповідач проживають окремо, кожен має своє особисте життя, шлюб є формальним, тому позивач бажає юридично розірвати стосунки з відповідачем. Спір щодо поділу спільного майна подружжя відсутній, спільних дітей немає. Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Карнауха Н.П. від 03.10.2024 відкрито провадження за цим позовом та визначено здійснити його розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 16 жовтня 2024 року на 14 год 00 хв. Позивач в судове засідання, призначене на 16.10.2024 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Проте позивачем разом із позовною заявою було подане клопотання про розгляд даної справи за його відсутності. Відповідачка в судове засідання призначене на 16.10.2024 не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином - розписка про отримання судової повістки про виклик до суду на 16.10.2024, копією матеріалів вказаної позовної заяви та ухвалою суду про відкриття провадження у справі повернулась на адресу суду із відміткою про отримання 10.10.2024, проте про причини неявки суд не повідомила. Тому судове засідання у справі було відкладено на 05.11.2024. Розписка про отримання судової повістки про виклик до суду повернулась на адресу суду із відміткою про отримання 24.10.2024, проте відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, жодних заяв, клопотань на адресу суду не надходило. В судове засідання призначене на 29.11.2024 відповідач [PERSON] повторно не з`явилась, причин неявки не повідомила, жодних заяв, клопотань на адресу суду не надходило. Підтверджень щодо отримання судової повістки на адресу суду не повернулось. Судом було вжито заходів щодо повідомлення відповідача про місце, дату і час судового засідання, призначеного на 11.12.2024, поряд із направленням судової повістки поштою також шляхом публікації 06.12.2024 оголошення про виклик позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] на офіційному веб-порталі судової влади України. До початку розгляду справи жодних підтверджень отримання відповідачем судової повістки на адресу суду не повернулось. Відповідач про причини неявки суд не повідомила, заперечень з приводу поданого позову не надала. За наявності існуючих умов, які підтверджені наявними в справі доказами, суд дійшов висновку щодо можливості проведення розгляду справи за відсутності сторін та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наявності існуючих умов, передбачених в частині першій статті 280 ЦПК України, які підтверджені наявними в справі доказами, суд 11.12.2024 ухвалив: провести заочний розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, оцінюючи, належність, допустимість й достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступних висновків. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини 1 статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно частини 2 статті 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За частиною 1 статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до статті 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пп. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 02 липня 2011 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №1464. Останнім часом між подружжям стосунки значно погіршилися, внаслідок чого останні не проживають разом вже тривалий час, приблизно два роки, ведення домашнього господарства не ведуть, кожен живе своїм особистим життям. Поточне місцезнаходження відповідачки достеменно не відомо, що унеможливлювало вирішення питання про розірвання шлюбу у позасудовому порядку. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у них, як у подружжя відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Отже сім`я фактично перестала існувати, позивач та відповідач проживають окремо, кожен має своє особисте життя, шлюб є формальним, тому позивач бажає юридично розірвати стосунки з відповідачем. Спір щодо поділу спільного майна подружжя відсутній, спільних дітей немає. Виходячи з положень тієї ж постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Позивач згідно матеріалів справи заперечує проти надання строку для примирення та збереження шлюбу. Позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] , тому він звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 9 статті 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорцій но до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на це, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір відповідно до Закону України «Про судовий збір» у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок. Крім цього, разом із подачею позовної заяви позивач подав клопотання про компенсацію витрат на правову допомогу, згідно із яким просить стягнути з відповідачки витрати в розмірі 15\~000 гривень, що підтверджуються Договором про надання правової допомоги/юридичних послуг №24092403. Відповідно до статі 141 ЦПК інші, крім судового збору, судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. Тому суд дійшов висновку про необхідність задоволення поданого клопотання. Виходячи з викладеного, оскільки сім`я сторін фактично розпалася, існує лише формально і зберегти її неможливо, оскільки сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство й відносини між ним стали віддалені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач визнає позов, суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя неможливо, збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача.

Outcome: approved