Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-12 00:00:00

Короткий зміст заявлених вимог та доводів заявниці. [PERSON] звернулась до Харківського районного суду Харківської області із заявою, в якій просить встановити факт проживання однією сім`єю між нею та чоловіком [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , з січня 2008 року по день смерті [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона проживала однією сім`єю у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , [INFO] . Він, будучи військовослужбовцем, при захисті Батьківщини отримав поранення, внаслідок якого помер [INFO] . Зазначає, що з [PERSON] вони почали спільно проживати з 2007 року за адресою [ADDRESS] . Цю квартиру вона набула на підставі договору купівлі-продажу. [PERSON] не реєстрував своє місце проживання за їх адресою по своїм власним міркуванням, а залишив зареєстроване місце проживання з батьками за адресою [ADDRESS] . Від фактичних шлюбних відносин у них народився син, [PERSON] , [INFO] , що зумовило виникнення додаткових взаємних прав та обов`язків, пов`язаних із вихованням дитини, утворюючи фактично сім`ю. Вони разом брали активну участь у вихованні дитини, забезпечуючи їй належний догляд та розвиток. У березні 2022 року [PERSON] добровільно став до лав Збройних Сил України. Під час захисту Батьківщини [INFO] [PERSON] отримав тяжке поранення, внаслідок якого перебував у реанімації. [INFO] від наслідків опіків та поранень [PERSON] помер. Заявник вказує, що їй як дружині, надійшло сповіщення сім`ї від [INFO] від 13.11.2023, в якому зазначено, що її чоловік старший механік-водій механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти в/ч [NUMBER] солдат [PERSON] , [INFO] помер [INFO] о 11:56 у лікарні м. Берлін (Німеччина) від отриманих поранень, при виконанні службових обов`язків по захисту територіальної цілісності та суверенітету України. Також вона отримала довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №378 від 13.05.2024, яка є підставою для надання особі статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України. Заявниця зазначила, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків заявниці необхідне для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця, яка передбачена Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Рух справи. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 липня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа: Міністерство Оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами окремого провадження. 06 серпня 2024 року до Харківського районного суду Харківської області надійшли додаткові поясненням від представника Міністерство оборони України - Ляшенка Олексія Олександровича, де просить залишити без розгляду заяву [PERSON] ; залучити в якості заінтересованої особи - [INFO] ; витребувати від [INFO] інформацію про осіб, які зверталися за отриманням ОГД у зв`язку зі смертю [PERSON] ; розгляд справи провести без участі представника Міністерства оборони України. Зазначає, що враховуючи те, що наявний спір про право, який вирішується у позовному провадженні, заяву слід залишити без розгляду, а також роз`яснити заявниці її право звернутися з даними вимогами в порядку позовного провадження. Вказує, що визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний із порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. Відтак, від встановлення даного юридичного факту, залежить виникнення права [PERSON] на отримання статусу члена сім`ї загиблого Захисника України, на отримання одноразової грошової допомоги та оформлення спадщини. Надані заявницею докази не підтверджують в повній мірі факт проживання однією сім`єю. Тривалість спільного проживання чоловіка та жінки як ознака наявності сім`ї на законодавчому рівні не визначена. Водночас строк спільного проживання однією сім`єю має бути достатнім для того, щоб стверджувати, що склалися усталені відносини, недостатньо довести факт спільного проживання у будь-який довільний період часу, а необхідно, щоб таке спільне проживання однією сім`єю відбувалось безперервно і саме не менше 5 років до часу смерті іншої особи. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували у чому конкретно полягали взаємні права та обов`язки. В судовому засіданні 02 грудня 2024 року залучено до участі у справі у якості заінтересованої особи мати загиблого [PERSON] - [PERSON] . Що стосується вимоги представника заінтересованої особи Міністерства оборони України Ляшенка О.О. про залучення в якості заінтересованої особи [INFO] , а також витребування від [INFO] інформацію про осіб, які зверталися за отриманням ОГД у зв`язку зі смертю [PERSON] , заявленої у додаткових поясненнях, суд зазначає, що такі вимоги не оформлені належним чином та необгрунтовані, а тому відхиляє їх. Участь у справі сторін та інших учасників справи. Заявниця [PERSON] та її представник у судовому засіданні заявлені вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився. Матеріали справи містять заяву про розгляд справи без участі представника Міністерства оборони України, заяву [PERSON] залишити без розгляду. Заінтересована особа - [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З приводу факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства та наявності взаємних прав та обов`язків суд зазначає наступне. Заявниця просить встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та жінки [PERSON] , [INFO] я без реєстрації шлюбу, з січня 2008 року по день смерті [PERSON] . Так, звертаючись до суду, заявниця зазначила, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства та наявності взаємних прав та обов`язків заявниці необхідне для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця, яка передбачена Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Як зазначила заявник, вона проживала однією сім`єю у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , [INFO] починаючи з 2007 року за адресою [ADDRESS] . На підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Павловою О.О. квартира за адресою [ADDRESS] належить [PERSON] . Зареєстроване місце проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Від фактичних шлюбних відносин [PERSON] та [PERSON] народився син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Покотилівською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис №02, який разом з ними проживає з моменту народження та зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] як подружжя, яке виховує дитину за адресою [ADDRESS] підтверджується Актом від 02.11.2023, виданим Височанським комітетом Височанської селищної ради Харківського району Харківської області. Зазначеним Актом встановлено, що громадянка [PERSON] дійсно мешкає за адресою [ADDRESS] . Проживає з чоловіком [PERSON] у громадянському шлюбі з 2007 року. Подружжя виховує сина [PERSON] , [INFO] . 27 квітня 2018 року [PERSON] та [PERSON] обрали одного сімейного лікаря. Як вбачається з декларації [PERSON] № 0000-48РТ-86Т4 від 27.04.2018, зазначена адреса його фактичного проживання: [ADDRESS] , де у пункті 1.12.1 [PERSON] , зазначена як його довірена особа для повідомлення у разі настання екстреного випадку. На підтвердження ведення спільного побуту суду надані платіжні інструкції сплати комунальних послуг через застосунок «Приват24», із яких вбачається, що комунальні послуги [PERSON] та [PERSON] сплачувалися спільно. У різні періоди часу оплату за рахунками, оформленими на ім`я [PERSON] здійснювали як вона, так і [PERSON] . Суду надані роздруківки скріншотів за №4-67 листування [PERSON] та [PERSON] через месенджер «WhatsApp» за період з 24.11.2022 по 12.05.2023, із якої вбачається системність листування, яким охоплені різні сфери спільного життя. У березні 2022 року [PERSON] добровільно став до лав Збройних Сил України. У період з травня 2022 року до червня 2023 року [PERSON] здійснював перекази на загальну суму понад 1000000,00грн, що підтверджується випискою по картці/рахунку [PERSON] [NUMBER] ) та додатковим рахунками SAMDNWFC00075541840 від 03.04.2022 за період 01.05.2022-30.06.2023. Як вбачається з автобіографії, написаної [PERSON] 09.03.2022, він зазначив, що перебуває у цивільному шлюбі, проживає за адресою [ADDRESS] . До складу сім`ї записано [PERSON] , [PERSON] . Суд приходить до висновку, що вищевказані обставини вказують на те, що [PERSON] та [PERSON] були єдиними членами сім`ї [PERSON] , які піклувалися про нього, [PERSON] жила з ним однією сім`єю без реєстрації шлюбу (жінка), вели спільне господарство, підтримувала його, а чоловік [PERSON] відповідно піклувався про них та забезпечував, утримував їх, вважав їх своєю сім`єю. Як вбачається з Витягу з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії протокол №1566 від 09 травня 2024 року, травма [PERSON] , 1973 року народження: вибухова травма. Множинні опіки кінцівок та тулуба І-Ш ст. (12.05.2023)", наслідком якої стало захворювання: [PERSON] недостатність внаслідок сепсису, яке призвело до смерті [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть № [NUMBER] , виданим 22.01.2024 відділом РАЦС Марцан-Геллерсдорф фон Берлін; Лікарським свідоцтвом про смерть №V1587/23, виданим 07.07.2023 Державним інститутом судової та соціальної медицини м. Берлин; витягом з наказу командира в/ч [NUMBER] від 07.05.2024 № 550 (з основної діяльності) про факт смерті військовослужбовця - травма і причина смерті, пов`язані із захистом батьківщини. [INFO] [PERSON] помер від отриманих поранень при виконанні службових обов`язків по захисту територіальної цілісністі та суверенітету України від збройної агресії російської федерації під час виконання бойового завдання в районі н.п. Оріхово-Василівка Бахмутського району Донецької області, що підтверджується сповіщенням [INFO] від 13.11.2023 на імя [PERSON] . З довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 2993 від 20.07.2023 вбачається, що 12 травня 2023 року солдат [PERSON] , [INFO] отримав вибухову травму, множинні опіки кінцівок та тулуба 1-3 ступеню. Підстава: наказ командира військової частини [NUMBER] від 18 травня 2023 року №165. [PERSON] отримала довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №378 від 13.05.2024, яка є підставою для надання особі статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України. В судовому засіданні судом допитано свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які підтвердили суду та повідомили, що дійсно [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та мали взаємні права та обов`язки, у період з січня 2008 року по день смерті [PERSON] , [INFO] , за адресом: [ADDRESS] . Суд звертає увагу на тому, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин. З огляду на вищевикладені обставини та докази, що містяться в матеріалах цивільної справи, суд прийшов до висновку про те, що дійсно чоловік [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та мали взаємні права та обов`язки, у період з січня 2008 року по день смерті [PERSON] , [INFO] , за адресом: [ADDRESS] . Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду щодо встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства та наявності взаємних прав та обов`язків. Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Суд, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, приходить до наступного висновку. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч.1 ст. 294 ЦПК України, під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Згідно з ч.2 ст.294 ЦПК України, з метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Відповідно до ч.4 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. 18 січня 2024 року Велика Палата Верховного Суду у справі 560/17953/21 відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30 січня 2020 року у справі N 287/167/18-ц та у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі N 290/289/22-ц, вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судовому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами Цивільного процесуального кодексу України. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. Також Велика Палата Верховного Суду підкреслила, що неефективним є підхід до визначення юрисдикції спорів у судовому порядку про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в залежності від їх мети звернення та наявності у заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень, оскільки це не сприятиме належному способу захисту порушеного права заявника, бо призведе до необхідності звертатися в суди різних юрисдикцій з доказуванням одних і тих же обставин, подій та фактів при поданні кожної позовної заяви. Отже, судом встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, є суд цивільної юрисдикції. Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно п. 3 ст. 4 СК України, кожна особа має право на проживання в сім`ї. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Згідно із частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю, спільний побут, взаємні права та обов`язки. Нормами Сімейного кодексу України не визначено, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду під час їх оцінки. Згідно з ч.1 ст.3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991р. № 2011-XII, дія даного Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісті. Частиною 1 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991р. № 2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Відповідно до ст. 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей " від 20.12.1991р. № 2011-XII, у випадках, зазначених у п. п. 1 - 3 п. 2 ст. 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.4 ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. № 2011-XII виходить, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Частиною 1 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. № 2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. Частиною 6 та 8 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. № 2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями. Абзацом 1 пункту 2 абзацом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - «Постанова») передбачено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, тощо. У постанові Верховного Суду по справі № 372/3321/19 (провадження № 61-10538св22) від 20 березня 2023 року, суд зазначив, що належними та допустимими доказами проживання однією сім`єю є, зокрема: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть, свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення, докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого, чеки, квитанції, свідоцтва про право власності, заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. У постанові Верховного Суду по справі № 664/1206/19 (провадження № 61-6394св21) від 26 липня 2022 року, суд дійшов до висновку, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Верховний Суд у постанові по справі № 531/295/19 від 08 грудня 2021 року, суд дійшов до висновку вказавши наступне: для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться: показання свідків про спільне проживання фактичного членів сім`ї та ведення ними спільного побуту; документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки; фотографії певних подій; документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі "Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 01.01.2012р., доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство - сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У Постанові від 30.05.2024 року у справі № 990/49/23 Велика Палата Верховного Суду дійшла обґрунтованого висновку про те, що (далі - по тексту) як обов`язок із доказування потрібно розуміти закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Таким чином, надані заявницею на підтвердження факту проживання однією сім`єю чоловіка [PERSON] та жінки [PERSON] без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків, у період січня 2008 року по день смерті [PERSON] , [INFO] за адресою [ADDRESS] , письмові докази підтверджують вказаний факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] по день його смерті [INFO] , виникнення між ними взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Враховуючи, що встановлення факту спільного проживання разом однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, про який просить заявниця, породжує юридичні наслідки, його підтвердження необхідне для отримання нею як членом сім`ї загиблого військовослужбовця грошової допомоги, суд дійшов висновку про можливість задоволення вимог [PERSON] . Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які, відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року, застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну "сімейне життя", вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі "Ельсхольц проти Німеччини" суд визначив, що "поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші "сімейні" de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом". У справі "Джонстон проти Ірландії" (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у ст. 3 Сімейного кодексу України. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які заявниця посилалася як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved