Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

04 грудня 2024 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська розглянута з винесенням судового рішення цивільна справа №205/3864/24 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, яким було задоволено частково позовні вимоги та зменшено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі постанови Дніпровського апеляційного суду від 30 червня 2020 року у справі №205/8177/19, на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) на 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу) батька щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнуто судові витрати у справі у вигляді судового збору в розмірі 726,72 грн. та припинено стягнення за виконавчим листом, виданим на виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 30 червня 2020 року у справі № 205/8177/19. 06 грудня 2024 року представником відповідача [PERSON] до суду було подано клопотання про долучення доказів понесених судових витрат відповідачем, в якому посилається на те, що у відзиві на позовну заяву, а також до закінчення судових дебатів у справі ним було повідомлено суд та зроблено відповідну заяву щодо надання строку в порядку для подачі доказів понесених судових витрат. Від представника позивача Бєліка А.С. до суду надійшла заява про винесення додаткового рішення стосовно витрат на правову допомогу, в якій він просив суд винести додаткове рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в сумі 45\~000 грн. В обґрунтування зазначено, що у відповідності до ст. 134 ЦПК України в позовній заяві було заявлено про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 25\~000 грн. і зазначено, що сума є орієнтовною, а згодом було заявлено окремою заявою, що витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката зросли до 45\~000 грн. Вказує, що в позовній заяві було заявлено, що відповідно до п. 8 ст. 141 ЦПК України докази судових витрат будуть надані суду протягом 5 днів з моменту ухвалення рішення. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2024 року прийнято до розгляду заяви представника позивача [PERSON] та представника відповідача Шахторіна А.С. про винесення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат на правничу допомогу у цивільній справі з призначенням судового засідання. Представником відповідача було подано до суду заперечення на заяву позивача про винесення додаткового рішення стосовно витрат на правничу допомогу, в яких просив повністю відмовити [PERSON] у стягненні з [PERSON] судових витрат витрат на правничу допомогу за недоведеністю понесених таких судових витрат. В обґрунтуванні зазначив, що на підтвердження повноважень представника позивача було долучено ордер серії АЕ №1271972 від 20 березня 2024 року, який видано адвокату Бєліку А.С. адвокатським бюро «ADVOKAT БЄЛІК», а матеріали справи не містять договору про надання правової допомоги, укладеним саме з адвокатським бюро. Представник позивача сформував у системі «Електронний суд» заяву в якій просив його заяву та заяву представника відповідача про винесення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат на правничу допомогу розглянути без його участі і без участі позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши заяви представників позивача та відповідача, а також матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Враховуючи, що рішення суду у цій справі було ухвалено 04 грудня 2024 року, заявники звернулись 06 грудня 2024 року з заявами про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат на правничу допомогу у визначені ч. 8 ст. 141 ЦПК України строки. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною 1 та пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Відповідно до змісту позовної заяви представником позивача було зазначено про попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 грн. В подальшому, представником позивача було подано до суду заяву про збільшення витрат на правову допомогу до 45\~000 грн., з посиланням на п. 8 ст. 141 ЦПК України. Також у матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву, в якому представником відповідача було зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат складає 40\~000 грн. у вигляді витрат на професійну правничу (правову) допомогу, а докази будуть подані до суду до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу позивачу [PERSON] на підставі договору №18/03-24 про надання правової допомоги від 18 березня 2024 року надавав адвокат Бєлік А.С., який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №1611, виданого 20 листопада 2006 року на підставі рішення Дніпропетровської обласної КДКА №10 від 26 вересня 2006 року. Пунктом 1 вищезазначеного договору передбачено, що адвокат зобов`язується надати клієнту комплексну правову допомогу у справі в суді першої інстанції за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, які стягуються на підставі постанови Дніпровського апеляційного суду від 30 червня 2020 року у справі №205/8177/19 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] . Відповідно до п. 7 договору про надання правової допомоги орієнтовний гонорар за надану правову допомогу складає 25\~000 грн. При зміні обставин, що обумовлює збільшення об`єму роботи гонорар повинен бути переглянутий, про що укладається додаткова угода. Остаточний розмір гонорару визначається актом виконаних робіт до даного договору. Разом із заявою про винесення додаткового рішення стосовно витрат на правничу допомогу представником позивача було також подано до суду: додаткову угоду від 01 вересня 2024 року до договору про надання правової допомоги від 18 березня 2024 року №18/03-24, якою сторони погодили, що розмір адвоката за надану правову допомогу складає 45\~000 грн.; акт виконаних робіт від 04 грудня 2024 року, яким визначено обсяг виконаних адвокатом робіт та їх вартість; квитанцію до прибуткового касового ордеру про прийняття від [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги від 18 березня 2023 року, додаткової угоди від 01 вересня 2024 року, акту виконаних робіт від 04 грудня 2024 року, грошових коштів у розмірі 45\~000 грн. Зі змісту\~вищевказаного акту\~виконаних робіт\~від 04\~грудня 2024\~року до\~договору про\~надання правової\~допомоги від\~18\~березня 2024\~року №18/03-24\~адвокатом виконано\~роботу,\~а саме:\~вивчення обставин\~та збір\~доказів;\~відпрацювання правової\~позиції позивача\~на підставі\~діючих правових\~висновків Верховного\~Суду,\~дослідження судової\~практики;\~надання неодноразових\~консультацій клієнту;\~підготовка позовної\~заяви та\~направлення її\~до суду;\~підготовка клопотання\~про долучення\~доказів та\~направлення до\~суду;\~підготовка заперечення\~на клопотання\~про витребування\~доказів та\~направлення до\~суду;\~підготовка заперечення\~на заяву\~про виклик\~та допит\~в якості\~свідків посадових\~осіб органів\~місцевого самоврядування;\~вивчення відзиву\~на позовну\~заяву,\~додаткове з`ясування\~і вивчення\~обставин справи\~та збір\~доказів з\~огляду на\~відзив відповідача;\~підготовка відповіді\~на відзив\~та направлення\~її до\~суду;\~підготовка заяв\~про застосування\~заходів процесуального\~примусу у\~зв`язку з\~численним зловживанням\~процесуальними правами\~та направлення\~до суду;\~підготовка заяви\~про збільшення\~витрат на\~правничу допомогу\~адвоката та\~направлення до\~суду;\~підготовка заперечення\~на заяву\~про виклик\~та допит\~в якості\~свідків медичних\~працівників,\~яким заборонено\~розголошення інформації\~щодо стану\~здоров`я громадянина\~та направлення\~до суду;\~підготовка клопотання\~про закриття\~підготовчого провадження\~та направлення\~до суду; підготовка клопотання про долучення доказів та направлення до суду; представлення інтересів клієнта у судових засіданнях, що на загальну суму 45\~000 грн. Також з матеріалів справи вбачається, що правову допомогу відповідачу [PERSON] на підставі договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 29 квітня 2024 року надавав адвокат Шахторін А.С., який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП №2890, виданого Радою адвокатів Дніпропетровської області 11 лютого 2015 року. Відповідно до п. 2.1. вищезазначеного договору адвокат на підставі доручення клієнта зобов`язується та має право вчиняти будь-які не заборонені законом та правилами адвокатської етики дії необхідні для належного виконання даного договору, зокрема, але не виключно: вивчити наявні у клієнта документи, які стосуються предмета доручення; протягом дії даного договору надавати усні роз`яснення та консультації, що стосуються предмета доручення; ознайомитися в Ленінському районному суді м. Дніпропетровська з матеріалами цивільної справи №205/3864/24 (зробити фотокопії) та надати попередній висновок про правову перспективу справи. Пунктом 4.1. вказаного договору про надання професійної правничої (правової) допомоги за послуги, що надаються адвокатом у відповідності з умовами даного договору клієнт сплачує адвокату гонорар (винагороду) у фіксованому розмірі 6 000 грн. Крім того, зі змісту додаткової договори №1-пр від 30 квітня 2024 року до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги б/н від 29 квітня 2024 року судом встановлено, що було внесено зміни до договору і викладено, зокрема, п. п. 2.1., 4.1. договору в наступній редакції: адвокат на підставі доручення клієнта зобов`язується та має право вчиняти будь-які не заборонені законом та правилами адвокатської етики дії необхідні для належного виконання даного договору, зокрема, але не виключно: протягом дії даного договору надавати усні роз`яснення та консультації, що стосуються предмета доручення; ознайомитися в Ленінському районному суді м. Дніпропетровська з матеріалами цивільної справи №205/3864/24 (зробити фотокопії); надати попередній висновок про правову перспективу справи; у разі необхідності підготувати та подати до суду відзив на позовну заяву, а також інші необхідні документи (заяви, клопотання) для розгляду справи; представляти і захищати права, свободи та інтереси клієнта у Ленінському районному суді м. Дніпропетровська в цивільній справі №205/3864/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. За послуги, що надаються адвокатом у відповідності з умовами даного договору клієнт сплачує адвокату гонорар (винагороду) у фіксованому розмірі 40\~000 грн. Разом з клопотанням про долучення доказів понесених судових витрат відповідачем представником було також подано до суду: додаткову угоду №2-г від 30 квітня 2024 року до договору про надання правової допомоги б/н від 29 квітня 2024 року, якою сторони погодили графік оплати послуг; квитанції: від 15 травня 2024 року на суму 4\~000 грн., від 05 червня 2024 року на суму 4\~000 грн., від 24 червня 2024 року на суму 2\~000 грн., від 30 липня 2024 року на суму 4\~000 грн., від 28 серпня 2024 року на суму 4\~000 грн., 13 листопада 2024 року на суму 2\~000 грн.; акт виконаних робіт (наданих послуг) від 05 грудня 2024 року за договором про надання професійної правничої (правової) допомоги від 29 квітня 2024 року, яким визначено обсяг виконаної правничої (правової) допомоги та їх вартість. Зі змісту вищевказаного акту виконаних робіт (наданих послуг) від 05 грудня 2024 року за договором про надання професійної правничої (правової) допомоги від 29 квітня 2024 року, адвокатом надано правову допомогу: надання консультацій та роз`яснень з правових питань, що стосуються предмету доручення, протягом часу дії договору; підготовка та подання заяв, клопотань, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, а також сприяння їх відновленню (підготовка та подача заяв про ознайомлення з матеріалами справи від 29 квітня 2024 року, 20 червня 2024 року та 10 вересня 2024 року; підготовка та подача клопотання про витребування доказів від 11 червня 2024 року; підготовка, попереднє направлення стороні по справі та подача відзиву на позовну заяву від 14 травня 2024 року; підготовка та подача до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області адвокатського запиту №20 від 22 травня 2024 року, а також отримання відповіді №0400-010704-8/109932 від 27 травня 2024 року; підготовка та подача клопотання про витребування доказів (інформація з ДПСУ) від 27 серпня 2024 року; підготовка та подача заяви про виклик та допит свідків (уповноважених осіб, що підписували акт встановлення факту здійснення догляду) від 27 серпня 2024 року; підготовка та подача заяви про виклик та допит свідків (уповноважених осіб, що підписували виписку з медичної карти стаціонарного хворого) від 27 серпня 2024 року; підготовка та подача заяви про залишення без розгляду відповіді на відзив від 21 жовтня 2024 року; підготовка та подача заяви про зловживання процесуальними правами та застосування заходів процесуального примусу від 21 жовтня 2024 року; підготовка та подача заяви про врахування та застосування практики Верховного Суду від 03 грудня 2024 року; підготовка та подача клопотання про визнання недопустимими доказів від 03 грудня 2024 року); представництво інтересів клієнта у Ленінському районному суді м. Дніпропетровська, в т.ч. участь у судових засіданнях (ознайомлення з матеріалами справи 30 квітня 2024 року, 05 липня 2024 року, 27 вересня 2024 року; участь у судових засіданнях 30 квітня 2024 року, 11 червня 2024 року, 10 липня 2024 року, 28 серпня 2024 року, 22 жовтня 2024 року, 12 листопада 2024 року, 04 грудня 2024 року), на загальну суму 40 000 грн. Також судом враховано правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06 березня 2019 року у справі №922/1163/18. Також слід зазначити, що відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих адвокатом доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічний висновок викладено в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі. Статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих за складністю доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Не погодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. Отже, домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18. Частиною 1 статті 26 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: договір про надання правничої допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно з ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Отже, домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18. Стосовно заперечень представника відповідача суд зазначає, що матеріали справи містять докази як укладення договору про надання правничої допомоги між адвокатом Бєліком А.С. та позивачем [PERSON] , так і надання адвокатом правової допомоги позивачу у цій справі. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 вказується, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Також у додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Відповідно до висновків Верховного Суду у постановах від 19 січня 2023 року у справі №345/136/18, від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд вважає, що висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, п. 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 у справі №904/4507/18). Як вбачається із матеріалів справи, предмет спору в цій справі не є складним і характер вимог є розповсюдженою категорією цивільних справ, відсутня потреба у вивченні великого обсягу фактичних даних і процесуальні документи, які містяться у ній не є складними та не можуть займати значних витрат часу на їх виготовлення і побудову правової позиції професіоналом у галузі права. Отже, витрати на професійну правничу допомогу у заявленому стороною позивача та відповідача розмірі не відповідають критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, є неспівмірним з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, зважаючи на складність справи (зменшення розміру аліментів), обсяг наданих адвокатських послуг з урахуванням часу здійснення представництва. З урахуванням конкретних обставин справи, суд може обмежити розмір витрат на професійну правничу допомогу з огляду на розумну необхідність судових витрат для такої справи. Таким чином, проаналізувавши послуги надані адвокатами сторін та їх вартість, суд дійшов висновку про те, що відшкодування заявлених представниками сторін витрат у зазначеному ними розмірі, є завищеним та необґрунтованим. Отже, розглядаючи надані представниками сторін докази понесених витрат на правову допомогу, суд враховував правові позиції Верховного Суду і практику Європейського суду з прав людини, та дійшов висновку, що розмір заявлених сторонами витрат на правову допомогу не відповідає повною мірою критерію реальності адвокатських витрат та критерію розумності їх розміру. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищезазначене, визначаючи сукупний розмір зазначених витрат на правову допомогу, який підлягає відшкодуванню, застосовуючи наведені правові висновки щодо реальності (дійсності та необхідності) витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку, що заявлені сторонами витрати на правову допомогу не відповідають критерію реальності та є неспівмірними з обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). При цьому, зважаючи на те, що фактично правова допомога сторонам у цій справі все ж була надана, є документально підтвердженою, та з врахуванням часткового задоволення позовної заяви позивача у зменшенні розміру аліментів і відмови представнику відповідача, який просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, суд вважає необхідним частково задовольнити заяви представників сторін про стягнення витрат на правничу допомогу на користь позивача в розмірі 12\~500 грн. та на користь відповідача в розмірі 10000 грн., що є співставним з обсягом і змістом наданих адвокатами послуг, у зв`язку з чим, заяви представників сторін про винесення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат на правничу допомогу підлягають частковому задоволенню. Частиною 10 статті 141 ЦПК України встановлено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Таким чином з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] різниця судових витрат на правничу допомогу у розмірі 2 500 грн.

Outcome: partial