Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу та пені за угодою позики. Просив стягнути з [PERSON] на його користь 73\~150 грн. а також судові витрати. В обґрунтування позову покликався на такі обставини. За угодою позики, укладеною 13.01.2018 року та 14.01.2018 року у письмовый формі ним позичкодавцем, та позичальником, [PERSON] , він передав останньому 1800 грн. та 14.01.2018 року 2000 грн., що разом складає 3800 грн., а [PERSON] прийняв зобовязання повернути борг до 01.03.2018 року. За користування грошима за порушення виконання боргового зобовязання визначена відповідальность в обсязі 5% від просточеної суми за кожний день прострочення, що складатиме 190 грн за добу. До цього часу борг не повернутий. До повернення підлягають суми з врахуванням процентів. За угодою позики від 13.01.2018 року та 14.01.2018 року з врахуванням неустойки сума позики 3800 грн., проценти складають 190 грн за добу на 365 днів буде 69350 грн. плюс основий борг 3800 грн., що складає 73150 грн. Всього до повернення за договором позики та 5 % за користування грошима буде 73150 грн. Заочним рішенням Христинівського районного суду від 09.04.2021 позов [PERSON] \~до [PERSON] \~про стягнення\~боргу та\~пені за\~угодою позикибув задоволений повністю. Суд ухвалив стягнути з [PERSON] 73150 грн. за договором позики та 875,60 грн. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Ухвалою Христинівського районного суду від 16.05.2022 заяву відповідача [PERSON] про перегляд вказаного заочного рішення задоволено, вказане заочне рішення скасоване та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. В подальшому від позивача [PERSON] до суду надійшли заяви про уточнення позовних вимог, в останній з яких він просив стягнути з [PERSON] на його користь за договором позики 3\~800 грн. - тіло кредиту, 31\~350 грн. пеню за прострочення строку повернення боргу, 1\~479 грн. індекс інфляції, 456 грн. 3% річних, а також судовий збір та 1\~000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Позивач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримує повністю. Відповідач [PERSON] у підготовче\~засідання не\~з`явився,\~хоча належним\~чином був\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання, від нього також не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, ним не поданий відзив. Суд вважає, що відповідач не з`явивсяу судове засідання без поважних причин. За таких\~обставин суд\~вважає за\~можливе розглянути\~справу за\~відсутності сторін\~та їх\~представників.\~ \~ \~ Дослідивши письмові докази у справі: копії розписки [PERSON] від 13.01.2018, 14.01.2018, договір про надання правовничої допомоги та представництво в суді від 19.12.2023, квитанцію до прибуткового касового ордеру від 19.12.2023, інші письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлено, що 13.01.2018 між позивачем\~ [PERSON] \~та відповідачем\~ [PERSON] \~ було укладено договір позики у простій письмовій формі, у вигляді боргової розписки. Позику у розмірі 1 800 грн. було надано [PERSON] в строк до 01.02.2018. Також 14.01.2018 між позивачем\~ [PERSON] \~та відповідачем\~ [PERSON] \~ було укладено договір позики у простій письмовій формі, у вигляді боргової розписки. Позику у розмірі 2 000 грн. було надано [PERSON] в строк до 01.03.2018. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України). Згідно із статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до\~статті 1046\~ЦК України\~за договором\~позики одна\~сторона (позикодавець)\~передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти\~або інші\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути позикодавцеві\~таку ж\~суму грошових\~коштів (суму\~позики)\~або таку\~ж кількість\~речей того\~ж роду\~та такої\~ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю договір чи розписка про отримання в борг грошових коштів є документами, якими підтверджуються укладення договору, його умови, а також вони засвідчують отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц та від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19). Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), відповідно до статті 610 ЦК України. Відповідач [PERSON] не виконав зобов`язання за договорами позики, не повернув позивачу суму позики у розмірі 1 800 грн. до 01.02.2018 та 2\~000 грн. до 01.03.2018. Тому позовна вимога про стягнення суми позики у загальному розмірі 3\~800 грн. підлягає задоволенню. Зі змісту розписки вбачається, що відповідач зобов`язався у випадку не повернення в строк суми позики, сплачувати пеню 5 процентів від суми позики за кожен день поза строкового користування. Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України). Судом встановлено, що відповідач не виконав умови договору щодо повернення суми позики в строки, визначені сторонами 01.02.2018, 01.03.2018, отже позивач має право вимагати від відповідача сплати пені, розмір та строк нарахування якої сторони визначили у договорі позики. Позивач розрахував пеню за несвоєчасне повернення відповідачем позики в розмірі 31350 грн. Разом з тим, згідно з частиною третьою статті 549, частиною третьою статті 551 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, розмір може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц. Судова практика щодо зменшення розміру неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків, є сталою і послідовно застосовується судами. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц та від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 також зазначила про зменшення розміру неустойки, якщо такий розмір є завищеним порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Частина третя статті 551 ЦК України визначила такі підстави для її застосування: значне перевищення розміру неустойки заявленому розміру збитків; наявність інших обставин, які мають істотне значення. Тобто, перелік підстав для застосування зазначеної норми не є вичерпним і не конкретизований. При застосуванні частини третьої статті 551 ЦК України суди в основному керуються обставинами конкретної ситуації, внутрішнім переконанням, а також принципами розумності, справедливості і пропорційності у цивільному судочинстві. За практикою судів загальної юрисдикції України істотними обставинами в розумінні вказаних положень ЦК України вважаються, зокрема: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання). Тобто залежно від виду зобов`язання різняться й критерії застосування норми про можливість зменшення судом розміру неустойки. Суди мають виходити з обставин конкретної справи, враховувати передбачені частиною третьою статті 2 ЦПК України основні засади цивільного судочинства, зокрема змагальність сторін, диспозитивність, пропорційність, а також передбачені частиною шостою статті 3 цього Кодексу принципи справедливості, добросовісності та розумності. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (стаття 11 ЦПК України). З урахуванням викладеного, суд вважає, оскільки розмір пені значно перевищує суму позики, тому з урахуванням засад розумності, добросовісності та справедливості, приходить до висновку про зменшення суми пені і стягнення із відповідача на користь позивача 5 000 грн. пені за несвоєчасне повернення позики за договорами позики. Крім того, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути 3% річних та індекс інфляції за весь час прострочення з огляду на таке. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст.625 ЦК України). Розрахунок 3% річних у сумі 456 грн. та 1479 грн. індекс інфляції, який наданий позивачем, відповідачем не спростований. Тому позовні вимоги про стягнення 3% річних у сумі 456 грн. та 1 479 грн. індекс інфляції підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 253,49 грн. Згідно з\~п.\~3\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~ інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~у разі\~часткового задоволення\~позову покладаються\~на обидві\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог,\~тому з\~відповідача [PERSON] \~на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути витрати на\~професійну правничу\~допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 289,50 грн.

Outcome: partial