Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє представник позивача адвокат Ястребова Є.Б., звернулася до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрна компанія «Промінь-2012», Реєстраційної служби Богодухівського районного управління юстиції Харківської області, у якому просила визнати недійсним договір № 53/1 оренди земельної ділянки загальною площею 4,7357 га, кадастровий номер 6320887000:01:002:0299, укладений 12 грудня 2012 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрна компанія «Промінь-2012», зареєстрований у Реєстраційній службі Богодухівського районного управління юстиції Харківської області, та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Богодухівського районного управління юстиції Харківської області № 11622047 від 14 березня 2014 року про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,7357 га, кадастровий номер 6320887000:01:002:0299 на підставі Державного акту серії ХР № 012831 від 19.04.2005. Вказану земельну ділянку вона прийняла в дар за договором дарування права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності сільськогосподарського підприємства імені Тельмана, що розташована в селі Полкова Микитівка Богодухівського району Харківської області, розміром 5,36 в умовних кадастрових гектарах. 15 квітня 2000 року [PERSON] уклала договір № б/н оренди земельної частки (паю) з Сільськогосподарськимтовариством зобмеженоювідповідальністюАгрофірмою«БЕРЕЗЕНЬ». [PERSON] у листопаді 2019 року звернулась до СТОВ Агрофірма«БЕРЕЗЕНЬ» із заявою про розмір орендної плати та намір розірвати договір від 15 квітня 2000 року. У січні 2020 вона отримала відповідь від ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» від 21.12.2019\~тане звернула увагу на те, що підприємство, з яким вона укладала договір оренди\~земельної ділянки\~(паю),\~має іншу\~назву та\~у тексті\~відповіді здійснюється\~посилання взагалі\~на інший\~договір,\~а саме\~договір оренди\~земельної ділянки № 53/1 від 12 грудня 2012 року. Позивач вказує на наявність підстав для визнання договору оренди земельної ділянки № 53/1 від 12 грудня 2012 року недійсним, оскільки підпис на зазначеному договорі (на підставі якого проводились реєстраційні дії) не належить [PERSON] , що порушує вимоги статті 203 ЦК України. Волевиявлення [PERSON] на\~укладення договорів\~б/н\~від 12\~квітня 2007\~року та\~№ 53/1\~від 12\~грудня 2012\~року відсутнє. [PERSON] не передавала свою земельну ділянку ні СФГ «Промінь» у 2007 році, ні ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» у\~2012\~році. Позивачсистематично\~не отримувала\~орендну плату\~у належному\~розмірі,\~відповідно до\~умов договору\~оренди земельної\~ділянки,\~що є\~підставою для\~розірвання договору\~оренди земельної\~ділянки. У зв`язку з вказаним позивач звернулась з даним позовом до суду. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 20.05.2021 по справі № 613/658/21 позовну заяву [PERSON] до ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012», Реєстраційної служби Богодухівського районного управління юстиції Харківської області про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено проводити розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено у справі підготовче засідання. Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрна компанія «Промінь-2012» оригінали наступних документів: договору оренди землі № 187 від 12 квітня 2007 року, що укладений між [PERSON] та СФГ «ПРОМІНЬ»; додаткової угоди № 1 від 12 грудня 2012 року до договору оренди землі № 187 від 12 квітня 2007 року; акту приймання-передачі земельної ділянки (додаток № 2) до договору оренди землі № 187 від 12 квітня 2007 року; договору оренди земельної ділянки № 53/1 від 12 грудня 2012 року; акту приймання-передачі земельної ділянки ( додаток № 1) до договору оренди землі № 53/1 від 12 грудня 2012 року; акту від 12 грудня 2012 року визначення меж земельної ділянки в натурі; нотаріально посвідченої довіреності, яким [PERSON] уповноважувала будь-яку фізичну або юридичну особу підписувати від свого імені договори № 187 від 12 квітня 2007 року та № 53/1 від 12 грудня 2012 року оренди земельної ділянки та усіх похідних від договорів документів. 08.06.2021 від відповідача надійшов відзив на позов, у якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] .. Зазначив, що твердження позивачки про систематичне несвоєчасне та неповне виконання обов`язків щодо сплати орендної плати за вказаним договором не відповідають дійсності, ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» нараховувало і сплачувало орендну плату регулярно і в повному обсязі відповідно до умов договору, цю орендну плату позивачка отримувала грошовими переказами через відділення АТ «Укрпошта». Крім того, такі доводи могли б бути підставою для розірвання договору оренди у відповідності до ч.2 ст.651 ЦК України, однак, не для визнання його недійсним. Також вказав, що за твердженням позивачки, вона не укладала договору оренди із ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012», при цьому, просить визнати недійсним договір № 53/1 від 12 грудня 2012 року. Разом з тим, не може бути визнано недійсним правочин, який не вчинено, а відтак, позивачкою обрано неналежний спосіб захисту. Стверджує, що позивачці було достеменно відомо про існування договору № 53/1 від 12 грудня 2012 року, про те, хто є його сторонами та про всі його істотні умови. Вказана обставина підтверджується, зокрема, листом [PERSON] від 21.11.2019 на ім`я саме директора ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012», в якому вона висловлює незадоволення розміром орендної плати та прямо вказує на те, що 12.12.2012 між нею та відповідачем було укладено оскаржуваний договір, а також іншим листом від 21.11.2019 щодо проведення робіт з агрохімічної паспортизації земельної ділянки, в якому вона посилається на п.24 оспорюваного договору. У зв`язку з цим, вважає неправдивими пояснення позивачки щодо необізнаності про те, хто саме є орендарем її земельної ділянки. Наявність у позивачки оригіналів документів на земельну ділянку, копії яких було долучено до позовної заяви (оспорюваного договору № 53/1 від 12.12.2012, акту приймання-передачі, акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права оренди), а також постійне отримання позивачкою орендної плати спростовує її твердження щодо необізнаності про існування оспорюваного договору. Відмітив, що виходячи з тверджень позивачки про непідписання нею договору №53/1 від 12.12.2012, цей договір є таким, що вчинений з недодержанням форми його укладення (письмової форми). Разом з тим, у відповідності до ч.1 ст.218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Ані ЦК України, ані Законом України «Про оренду землі» не передбачено, що недодержання письмової форми договору оренди землі має наслідком його недійсність. Крім того, відповідач весь цей час відкрито користувався земельною ділянкою, а позивач регулярно отримувала орендну плату, знаючи при цьому, від кого вона отримує кошти. Враховуючи викладене, з урахуванням ч.2 ст.218 ЦК України, неможливо визнати вищезазначений договір оренди землі недійсним у зв`язку з недотриманням сторонами вимог щодо вчинення його в простій писмовій формі. Також цей договір неможливо вважати неукладеним, оскільки він зареєстрований у встановленому законом порядку (14.03.2014 було здійснено державну реєстрацію договору оренди № 53/1 від 12.12.2012 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права), а відтак, цей договір є укладеним з моменту його державної реєстрації. Також 08.06.2021 відповідачем подано заяву про застосування позовної давності, в якій зазначено, що оспорюваний договір було укладено 12.12.2012 (про що зазначила сама [PERSON] у листах на адресу ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012»), позивачка щорічно отримувала орендну плату, а відтак, строк позовної давності розпочався 12.12.2012 та сплинув 13.12.2015, що є підставою для відмови в позові. 08.06.2021 ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» звернулось із зустрічним позовом до [PERSON] , третя особа - Реєстраційна служба Богодухівського районного управління юстиції Харківської області, в якому просить суд визнати дійсним договір № 53/1 оренди земельної ділянки загальною площею 4,7357 га, кадастровий номер 6320887000:01:002:0299, укладений 12 грудня 2012 року між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» (ІК в ЄДРПОУ 38535594), зареєстрований у Реєстраційній службі Богодухівського районного управління юстиції Харківської області на підставі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 14.03.2104 року, номер запису про інше речове право : 4976157. В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначено, що 12\~грудня 2012\~року між [PERSON] та ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» було укладено договір № 53/1 оренди земельної ділянки загальною площею 4,7357 га, кадастровий номер 6320887000:01:002:0299. Вказану земельну ділянку було фактично передано позивачу за зустрічним позовом відповідно до акту прийому-передачі 12.12.2012. З моменту укладення вказаного договору ТОВ «АК «Промінь-2012» відкрито користується орендованою земельною ділянкою, за що сплачує позивачу передбачену договором орендну плату, яку позивачка отримувала шляхом грошового переказу через відділення Укрпошти. Таким чином, уклавши цей договір, сторони приступили до його виконання, протягом семи років жодних спорів або непорозумінь з приводу виконання договору не виникало, і лише в листопаді 2019 року між позивачем та відповідачем виникли суперечки з приводу виконання договору. А саме, позивач звернулася до ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» з листами про збільшення розміру орендної плати та проведення робіт з агрохімічної паспортизації земельної ділянки. Враховуючи викладене, оскільки договір оренди зареєстрований у встановленому законом порядку, фактична передача земельної ділянки відбулася, з часу реєстрації договору орендар своєчасно і повному обсязі сплачував орендну плату, а орендодавець приймав його виконання, отримуючи оренду плату за вказаним договором, відповідач вважає, що фактичне виконання умов договору свідчить про наявність волевиявлення позивача на укладення договору оренди землі із ТОВ «АК «Промінь-2012», та з посиланням на ч.2 ст.218 ЦК України стверджує про наявність підстав про визнання цього договору дійсним. Ухвалою суду від 15.07.2021 прийнято зазначений зустрічний позов та об`єднано його в одне провадження з первісним позовом [PERSON] . Ухвалою суду від 15.07.2021 задоволено клопотання представника позивача за первісним позовом адвоката Ястребової Є.Б. про призначення по справі судово-почеркознавчої експертизи. Призначено по справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса». На вирішення експертів поставлено наступне питання: «Чи виконано підпис від імені [PERSON] у договорі № 53/1 від 12 грудня 2012 року оренди земельної ділянки у графі «Реквізити сторін» рядок «Орендодавець» [PERSON] чи іншою особою?». Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. Ухвалою суду від 02.09.2021 поновлено провадження у справі для розгляду клопотання експерта. 21.12.2022 від представника позивача надійшла уточнена позовна заява зі зміненим колом осіб, в якій позивач просить суд : 1) визнати недійсним договір № 53/1 оренди земельної ділянки загальною площею 4,7357 га, кадастровий номер 6320887000:01:002:0299, укладений 12 грудня 2012 року між [PERSON] та ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012», зареєстрований у Реєстраційній службі Богодухівського районного управління юстиції Харківської області; 2) скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Богодухівського районного управління юстиції Харківської області № 11622047 від 14 березня 2014 року про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки. Відповідачем у вказаній уточненій позовній заяві зазначено ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012», а третьою особою - Богодухівську районну військову адміністрацію. В обґрунтування уточненої позовної заяви зазначено, що позивачка 15.04.2000 укладала договір оренди землі із СТОВ Агрофірмою «Березень», згодом зрозуміла, що її права як орендодавця порушуються. Як з`ясувалося після звернення позивачки за правничою допомогою у 2021 році, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 14.03.2014 державним реєстратором було зареєстровано договір оренди землі № 187 від 12.04.2007 із СФГ «Промінь», цього ж дня було зареєстровано припинення права оренди цього підприємства на земельну ділянку позивачки на підставі додаткової угоди, та зареєстровано договір оренди № 53/1 від 12.12.2012. [PERSON] довіряла представника СТОВ «Агрофірма «Березень» і коли до неї у 2007 році прийшли люди з приводу укладеного 15.04.2000 договору оренди земельної ділянки, вона дійсно підписала якісь документи, однак, не знала, що фактично це був новий договір оренди з іншим підприємством. Водночас, підпис на договорі № 53/1 від 12.12.2012 належить не [PERSON] , вона нікому не надавала повноважень підписувати договір від її імені, із заявами про його державну реєстрацію не зверталась, укладення цього договору не відповідає її волі. Позивач вказує на наявність підстав для визнання договору оренди земельної ділянки № 53/1 від 12 грудня 2012 року недійсним, оскільки підпис на зазначеному договорі (на підставі якого проводились реєстраційні дії) не належить [PERSON] , що порушує вимоги статті 203 ЦК України, а також у зв`язку з систематичним неотриманням позивачкою орендної плати у належному розмірі, відповідно до умов договору оренди земельної ділянки, що є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки. Ухвалою суду від 27.01.2023 прийнято до розгляду вказану уточнену позовну заяву та залучено до участі у справі Богодухівську районну військову адміністрацію в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Ухвалою суду від 22.02.2023 задоволено клопотання представника позивача. Повторно витребувано у ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» наступні документи: оригінал договору № 187 від 12 квітня 2007 року оренди землі, що укладений між [PERSON] та СФГ «ПРОМІНЬ»; оригінал додаткової угоди № 1 від 12 грудня 2012 року до договору оренди землі № 187 від 12 квітня 2007 року; оригінал акту приймання-передачі земельної ділянки (додаток № 2) до договору оренди землі № 187 від 12 квітня 2007 року; оригінал договору оренди земельної ділянки № 53/1 від 12 грудня 2012 року; оригінал акту приймання-передачі земельної ділянки (додаток № 1) до договору оренди землі № 53/1 від 12 грудня 2012 року; оригінал акту від 12 грудня 2012 року визначення меж земельної ділянки в натурі; оригінал нотаріально посвідченої довіреності, яким [PERSON] уповноважувала будь-яку фізичну або юридичну особу підписувати від свого імені договори № 187 від 12 квітня 2007 року та № 53/1 від 12 грудня 2012 року оренди земельної ділянки та усіх похідних від договорів документів. Представник позивача листом від 02.03.2023 повідомлено суд про тимчасову неможливість надати витребувані документи у зв`язку з тим, що оригінали всіх документів ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» були за архівовані та перевезені в безпечне місцем. Ухвалою суду від 26.07.2023 за клопотанням представника позивача повторно витребувано у ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» документи: оригінал договору оренди земельної ділянки № 53/1 від 12 грудня 2012 року; оригінал акту приймання-передачі земельної ділянки ( додаток № 1) до договору оренди землі № 53/1 від 12 грудня 2012 року; оригінал акту від 12 грудня 2012 року визначення меж земельної ділянки в натурі. Ухвалою суду від 18.09.2023 застосовано до ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» заходи процесуального примусу у вигляді тимчасового вилучення доказів для дослідження їх судом. Ухвалено тимчасово вилучити у ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» оригінал договору оренди земельної ділянки № 53/1 від 12 грудня 2012 року між [PERSON] та ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012»; оригінал акту приймання-передачі земельної ділянки (додаток № 1) до договору оренди землі № 53/1 від 12 грудня 2012 року; оригінал акту від 12 грудня 2012 року визначення меж земельної ділянки в натурі. Виконання ухвали про тимчасове вилучення доказів доручено Богодухівському відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Вказану ухвалу суду не виконано, тимчасово вилучені документи до суду не надійшли. Ухвалою суду від 12.12.2023 провадження у справі поновлено. Ухвалою суду від 09.01.2024 за клопотанням представника позивача витребувано у Богодухівської районної військової адміністрації Харківської області: оригінал договору оренди земельної ділянки № 53/1 від 12 грудня 2012 року, укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрна компанія «Промінь-2012»; оригінал акту приймання-передачі земельної ділянки (додаток № 1) до договору оренди землі № 53/1 від 12 грудня 2012 року; оригінал акту від 12 грудня 2012 року визначення меж земельної ділянки в натурі. 15.01.2024 до суду надійшли витребувані документи. Ухвалою суду від 31.01.2024 задоволено клопотання експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судово-почеркознавчої експертизи, направлено експерту додаткові матеріали: оригінал досліджуваного документа договір № 53/1 від 12.12.2012 оренди земельної ділянки між [PERSON] та ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012»; оригінал трудової книжки [PERSON] зі зразками підпису [PERSON] , виконаними до 2012 року; оригінали квитанцій про сплату комунальних послуг за 2017-2020 роки зі зразками підпису та почерку [PERSON] на 41 арк.; копія власноручної заяви [PERSON] на ім`я генерального директора КП «Харківводоканал» від 21.12.2015; експериментальні зразки підпису та почерку [PERSON] на 10 арк.. 15.03.2024 до суду надійшов висновок експерта, відповідно до якого підпис від імені [PERSON] у договорі оренди земельної ділянки № 53/1 від 12.12.2012, розташований у розділі «Реквізити сторін» у графі «орендодавець» на четвертій сторінці документа, виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Ухвалою суду від 19.03.2024 поновлено провадження у справі. 08.05.2024 від представника ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» надійшли додаткові пояснення у справі, у яких первісний відповідач послався на доводи, викладені у відзиві на позов та зустрічній позовній заяві. Крім того, зазначив, що на момент підписання оспорюваного договору позивачці було 63 роки, вона була здатна розуміти наслідки вчинення або не вчинення нею певних дій. Отже, на думку відповідача, посилання сторони позивача на похилий вік [PERSON] , її необізнаність у правових та юридичних тонкощах є спробою ввести суд в оману та замаскувати її недобросовісну поведінку. Твердження позивачки про необізнаність щодо того, хто саме є орендарем належної їй земельної ділянки, не відповідають дійсності, про що свідчить зміст її листів на адресу ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» від 21.11.2019, направлених засобами поштового зв`язку саме на адресу відповідача ( [ADDRESS] ). Крім того, позивачка була обізнана про те, що не продовжує відносин оренди із СТОВ «Агрофірма «Березень», оскільки за договором із останнім земельна ділянка передавалася в оренду на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) та договору дарування, а ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» земельна ділянка була передана на підставі іншого документу державного акту, з присвоєним кадастровим номером 6320887000:01:002:0299. Крім того, вказано, що з дня подання позовної заяви [PERSON] відмовляється від отримання орендної плати, неодноразово запрошувалась до офісу відповідача для виплати їй орендної плати, але не прибула, дані карткового рахунку також не повідомляє. З посиланням на постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 по справі № 696/1693/15-ц, від 10.04.2019 по справі № 390/94/17, Верховного Суду від 10.01.2024 по справі № 390/964/21 представник відповідача пояснила, що дії орендодавця щодо отримання від орендаря орендної плати протягом тривалого часу, відсутність заперечень проти використання її земельної ділянки підтверджують фактичне визнання нею договору оренди. Отже, відсутні підстави для визнання недійсним договору оренди. Також вказала, що протягом тривалого часу договір оренди добросовісно виконувався сторонами, які вчиняли дії, що свідчили про визнання ними спірного договору укладеним. Не можна вважати договір неукладеним після його повного чи часткового виконання сторонами. Орендодавець скористався тим, що з різних причин власноручно не підписав договір оренди, в такому випадку оспорювання ним договору оренди суперечить його попередній поведінці (отримання орендної плати за користування земельною ділянкою) і є недобросовісним. Отже, незалежно від висновку експерта відсутні підстави для визнання договору недійсним, з огляду на той факт, що він тривалий час добросовісно виконувався сторонами. Ухвалою суду від 19.08.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» [PERSON] про призначення експертизи. Ухвалою суду від 19.08.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в уточненій позовній заяві, просила їх задовольнити, у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, з підстав, викладених у відзиві, просила задовольнити зустрічні позовні вимоги. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вислухавши показання свідка, зазначає наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,7357 га з кадастровим номером 6320887000:01:002:0299 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 0128312 від 19.04.2005, виданого на підставі розпорядження Богодухівської РДА № 309 від 21.06.2004. Земельна ділянка розташована на території Полково-Микитівської сільської ради, цільове призначення\~ для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (т.1, а.с.13, 29-30). З договору оренди №53/1 від 12.12.2012 вбачається, що належна позивачеві земельна ділянка перебуває в оренді у Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрна компанія «Промінь-2012». Згідно з п. 45 договору, він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. В договорі також зазначено, що договір був зареєстрований державним реєстратором реєстраційної служби Богодухівського районного управління юстиції Харківської області 14.03.2014, номер запису 11622047 (т.1, а.с.22). Також, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.03.2014 № 18995278 в реєстрі державним реєстратором Богодухівського районного управління юстиції на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 11622047 від 14.03.2014 внесено запис № 4976157 від 14.03.2014 про право оренди спірної земельної ділянки за ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» на підставі договору оренди земельної ділянки від 12 грудня 2012 року №53/1. Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи № 1533 від 04.03.2024, складеного експертом Національного науково центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. Професора М.С. Бокаріуса» підпис від імені Якименко Н.В. у договорі оренди земельної ділянки № 53/1 від 12.12.2012, розташований у розділі «Реквізити сторін» у графі «орендодавець» на четвертій сторінці документа, виконаний не [PERSON] , а іншою особою (т.3, а.с.217-225). За змістом статті 11\~ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно із частиною першою статті202ЦКУкраїни\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Частиною третьою статті203ЦКУкраїни передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233\~ЦК України йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. За частиною першою статті 205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207\~ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Згідно із частиною першою статті 627\~ЦК України і відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті638ЦКУкраїни). За частиною першою статті 14\~Закону України\~«Про оренду\~землі» (у редакції, чинній на дату, зазначену в спірному договорі) договір оренди землі укладається в письмовій формі, а за статтею 18\~цього Закону договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. За частиною першою статті 15\~Закону України\~«Про оренду\~землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті). У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся. Враховуючи підстави позову, зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судом обставини цієї справи, які підтверджують, що спірний договір позивач не підписувала та, відповідно, з істотними умовами цього договору не погоджувалась, суд доходить висновку, що договір оренди між [PERSON] та ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» не є укладеним, а обраний позивачем спосіб захисту порушеного права у вигляді визнання договору недійсним не є ефективним. Такі висновки суду відповідають висновкам, висловленим у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц. Зайняття земельної ділянки фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не пов`язане із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Отже, власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсності змісту правовідносин, які склалися у зв`язку з фактичним використанням земельної ділянки. У цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельної ділянки, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимог про повернення такої ділянки. Разом з тим, вимог про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою позивачкою заявлено не було. Тому у позові слід відмовити саме з підстав обрання позивачем неефективного способу захисту, а не з підстав застосування наслідків пропуску позовної давності, позаяк суд розглядає питання про застосування позовної давності лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункти 69-73, 137-139), від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (пункт 65-66)). Відмова у задоволенні позову через обрання неефективного (неналежного) способу захисту не позбавляє позивача права заявити негаторний позов про повернення земельної ділянки. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок (див. також постанови Великої Палати Верховного Суду від\~28 листопада 2018 року у справі\~№ 504/2864/13-ц\~(пункт 71), від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (пункт 96), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 81), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 97)). Щодо позовних вимог про скасування рішення державного реєстратора № 11622047 від 14.03.2014 про державну реєстрацію права оренди, суд зазначає наступне. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, вбачається, що 14.03.2014 державним реєстратором Богодухівського районного управління юстиції Харківської області на підставі договору оренди землі від 12.12.2012 зареєстровано за ТОВ «Аграрна компанія Промінь - 2012» право оренди належної позивачці спірної земельної ділянки. Відповідно до частини першої статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з частиною першою статті 321ЦК\~України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391ЦК\~України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті16ЦКУкраїни\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц. Як зазначено\~у постанові Великої палати\~Верховного Суду\~від 29 листопада 2023 року у справі № 513/879/19 (провадження № 14-49цс22), Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є підставою для внесення відомостей (записів) про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; після початку відображення таких відомостей (записів) у цьому реєстрі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вичерпують свою дію (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 152)). Тому належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 Закону № 1952-IVсудове\~рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача (див. близький за змістом підхід щодо інших правовідносин у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.14)). Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23) зробив висновок про те, що належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача. Разом з тим, таких вимог позивачкою заявлено не було. Рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди спірної земельної ділянки вичерпало свою дію моментом його виконання. Беручи до уваги викладене, а також ту обставину, що вимога про скасування рішення державного реєстратора в даному випадку є похідною від вимоги про визнання договору оренди недійсним, яка не може бути задоволена судом з підстав, наведених вище, позовна вимога [PERSON] про скасування рішення державного реєстратора № 11622047 від 14.03.2014 про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» також не підлягає задоволенню. Вимоги зустрічного позову про визнання дійсним договору № 53/1 від 12.12.2012 задоволенню не підлягають, оскільки, як зазначалося вище, цей договір не був укладений, тобто, він не може бути визнаний дійсним або недійсним. Так, відповідно до ч. 2 ст. 218 ЦК України якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Водночас, якщо сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Як зазначалось вище, договір оренди землі між [PERSON] та ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» є неукладеним (ні в письмовій формі, ні в усній). Твердження ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» про те, що договір № 53/1 від 12.12.2012 був підписаний, і таким чином, укладений від імені та за дорученням [PERSON] її родичем [PERSON] , не є підставою вважати цей договір укладеним і дійсним, оскільки жодного письмового доручення [PERSON] на укладення цього договору [PERSON] не надавала, що підтвердила представник відповідача у судовому засіданні. Доводи сторони відповідача про суперечливу поведінку позивачки та вчинення нею як власником земельної ділянки конклюдентних дій, які свідчать про вчинення правочину, зокрема отримання [PERSON] орендної плати від ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» за договором оренди від12.12.2012, судом до уваги не беруться з огляду на таке. Відповідно до частини другої статті 205\~ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Отже, конклюдентними діями може підтверджуватися лише укладення договору в усній формі. Між тим, статтею 14\~Закону України\~«Про оренду\~землі» та статтею 18\~Закону України\~«Про оренду\~землі» у відповідній редакції передбачено, що договір оренди укладається в письмовій формі та набирає чинності після його державної реєстрації, що виключає можливість укладення спірного договору шляхом вчинення конклюдентних дій. Отже, враховуючи конкретні встановлені судом обставини справи, що розглядається, суд не вбачає підстав для застосування доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) до правовідносин, що склалися між сторонами у цій справі. При цьому, сам лише факт отримання орендної плати не свідчить про наявність волі і волевиявлення [PERSON] на укладення договору оренди землі №53/1 від 12.12.2012 та про схвалення нею його умов, тому посилання представника відповідача на цю обставину не беруться судом до уваги та не є підставою для задоволення зустрічних позовних вимог. Посилання відповідача (за первісним позовом) на необхідність застосування судом висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду у справах, наведених у відзиві, зустрічному позові та додаткових поясненнях, суд відхиляє, оскільки у зазначеній справі встановлені інші фактичні обставини та інші підстави позову, що у свою чергу призводить до іншого матеріально-правового регулювання спірних відносин. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по цій справі, суд дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи позивача та відповідача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття цього судового рішення. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи,покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи висновок суду про відмову в задоволенні як первісного, так і зустрічного позову, судові витрати зі сплати судового збору, правничої допомоги та оплати судової експертизи слід залишити за сторонами, які їх понесли.

Outcome: dismissed