Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

13 серпня 2024 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява ТОВ «Євро-Реконструкція» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що у зв`язку із несплатою відповідачами коштів по наданню послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою їх місця проживання: [ADDRESS] , у них виникла заборгованість у період з 22 квітня 2019 року по 01 червня 2024 року з урахуванням інфляційної складової боргу та трьох процентів річних в загальному розмірі 30 671, 84 грн, яку позивач просить стягнути із [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а також заборгованість, яка виникла у період з 01 листопада 2018 року по 21 квітня 2019 року з урахуванням інфляційної складової боргу та трьох процентів річних в загальному розмірі 9214, 80 грн, яку позивач просить стягнути з [PERSON] , [PERSON] . Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 753/15740/24 між суддями від 14 серпня 2024 року головуючим суддею обрано Шаповалову К.В. Фактично справу було передано судді 15 серпня 2024 року. 26 серпня 2024 року до суду з електронного реєстру територіальної громади м. Києва "ГІОЦ/КМДА" надійшла інформація стосовно зареєстрованого місця проживання відповідачів. Ухвалою суду від 29 серпня 2024 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Копії ухвал про відкриття провадження у справі та копії позовних заяв з додатками двічі направлялися відповідачам на адресу їх місця реєстрації: [ADDRESS] , проте поверталися до суду без вручення адресатам, з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» та «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідачі не скористалися своїм процесуальним правом та не направили суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Суд, проаналізувавши обставини справи у їх сукупності, дослідивши додані до позовної заяви докази, доходить наступного висновку. Відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10.04.2014 № 1198-VII виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності з 1 липня 2014 року є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Надання послуг з постачання теплової енергії та гарячого водопостачання в будинку [ADDRESS] здійснюється Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» на підставі ліцензії від 01.06.2012 № 198. [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у квартирі [ADDRESS] даного будинку, окрім того, з 22 квітня 2019 року у помешканні була зареєстрована [PERSON] . Звертаючись із позовом до суду позивач вказує, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] у період з листопада 2018 року по 21 квітня 2019 року не вносили плату за отримані послуги з постачання теплової енергії та за отримані послуги з гарячого водопостачання, внаслідок чого у відповідачів утворилася заборгованість у розмірі 4971, 99 грн - за постачання теплової енергії та 1776, 38 грн - за послуги з постачання гарячої води, що разом складає 6748,37 грн. Окрім того, у період з 22 квітня 2019 року по 01 червня 2024 року відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не вносили плату за отримані послуги з постачання теплової енергії та за отримані послуги з гарячого водопостачання, внаслідок чого у них утворилася заборгованість у розмірі 6904, 65 грн - за постачання теплової енергії та 16551,26 грн - за послуги з постачання гарячої води, що разом складає 23 455, 91 грн. Позивач просив стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] суму заборгованості, що утворилася у період з листопада 2018 року по 21 квітня 2019 року у розмірі 6748, 37, а також 3% річних від вказаної суми боргу та інфляційні втрати, що складає 632,50 грн та 1833, 93 грн, відповідно, що загалом складає 9214, 80 грн. Окрім того, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заборгованість, що утворилася у період з 22 квітня 2019 року по 01 червня 2024 року у розмірі 23 455,91 грн, а також 3% річних та інфляційні втрати, що склало 1284,40 грн та 5931,53 грн, відповідно, що загалом складає 30 671, 84 грн. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2015 року № 630, врегульовані відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-ІУ (діяв до 1 травня 2019 року), ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (введено в дію з 1 травня 2019 року відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень), п.п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 № 630 (далі - «Правил»), п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 № 572, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. 23 липня 2014 року у газеті Хрещатик (№103 (4503)) позивачем розміщено відповідне повідомлення, із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської Ради - газеті «Хрещатик» 6 серпня 2014 року (№ 111 (4511)). Згідно із пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 за №630 (далі - Правила) регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. За змістом пунктів 18, 30 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. З 1 травня 2019 року набула чинності нова редакція Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року (далі - Закон № 2189-VIII). За приписом пункту 5 частини 2 статті 7 Закону № 2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Правовідносини у сфері надання послуг з ТЕ/ПГВ регулюються ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року, Постановою КМУ від 11 грудня2019 року № 1182 "Про затвердження Правил надання послуг з постачання гарячої води та попових договорів про надання послуг з постачання гарячої води" та Постановою КМУ від 21 серпня 2019 року № 830 "Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії". Згідно із статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідачами у справі не було подано суду будь-яких заперечень щодо вимог позивача, а також не надано доказів на спростування наявності заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води чи існування такої заборгованості у меншому розмірі ніж визначено позивачем. У відповідності до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦКУ порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно наданої позивачем довідки, заборгованість відповідачів у період з листопада 2018 року по 21 квітня 2019 року склала 4971, 99 грн - за постачання теплової енергії та 1776, 38 грн - за послуги з постачання гарячої води; та за період з 22 квітня 2019 року по 01 червня 2024 року у розмірі 6904, 65 грн - за постачання теплової енергії та 16551,26 грн - за послуги з постачання гарячої води, яка доведена позивачем суду належними та допустимими доказами та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідачами не надано суду заперечень щодо наданих/отриманих послуг, відсутність обов`язку щодо сплати коштів за надані послуги, відсутність заборгованості з оплати комунальних послуг чи наявність її в у меншому розмірі, ніж визначено позивачем. Позивачем також ставиться вимога про стягнення нарахованих у період до 23 лютого 2022 року 3% річних від сум боргу та інфляційних втрат, яка також підлягає задоволенню із таких правових підстав. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Перевіривши розрахунок інфляційного збільшення та 3% річних, наданий позивачем, судом встановлено вірність здійсненого нарахування. Вказаний розрахунок суд покладає в обґрунтування рішення, оскільки він виконаний за вірними формулами, з урахуванням статистичних даних про індекси інфляції за період прострочення і не спростований відповідачем. Відповідачами не надано доказів на спростування обставин та розрахунків наданих позивачем. Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, зважаючи на встановлені обставини та наведені положення Закону, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог ТОВ «Євро-Реконструкція» до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у період з 22 квітня 2019 року по 01 червня 2024 року з урахуванням інфляційної складової боргу та трьох процентів річних в загальному розмірі 30 671, 84 грн, а тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню. Разом з тим, суд зазначає, що з тексту позовної заяви та відповідно до розрахунків, які містяться у позовній заяві, позивач зазначає, що стягненню з [PERSON] та [PERSON] підлягає заборгованість за житлово-комунальні послуги, яка виникла у період з 01 листопада 2018 року по 21 квітня 2019 року з урахуванням інфляційної складової боргу та трьох процентів річних в загальному розмірі 9214, 80 грн (6748, 37 грн - сума основного боргу, 1833,93 грн - інфляційна складова боргу, 632,50 грн - 3% річних), однак, у прохальній частині позову позивач просить стягнути з відповідачів заборгованості у загальному розмірі 35 556, 78 грн, інфляційну складову боргу 3124,73 грн та а 3% річних - 638,50 грн, яка виникла у період з 01 червня 2019 року по 01 січня 2024 року. Враховуючи викладене, з огляду на розрахунки, долучені до позовної заяви, пояснення викладені у самій позовній заяві, суд дійшов висновку, що з відповідачів [PERSON] , та [PERSON] за період з 01 листопада 2018 року по 21 квітня 2019 року з урахуванням інфляційної складової боргу та трьох процентів річних підлягає до стягнення саме 9214, 80 грн (6748, 37 грн - сума основного боргу, 1833,93 грн - інфляційна складова боргу, 632,50 грн - 3% річних). Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі положень статті 141 ЦПК України суд покладає на відповідачів сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved