Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. До суду 09.08.2024 надійшла позовна заява від ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування\~поданого позову\~ТОВ «ФК\~«Фінтраст Україна»\~зазначено про\~те,\~що 24.09.2023\~між ТОВ\~«Авентус Україна»\~та [PERSON] \~було укладено\~електронний Договір\~№ 7099840 про надання споживчого кредиту, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 25000 грн строком на 360 днів із стандартною процентною ставкою 1,99 % в день, що застосовується в межах строку кредиту. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 25000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Разом з тим, [PERSON] свої зобов`язання за Договором не виконав, не повернув кредитні кошти та не сплатив проценти за користування ними. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором 27.05.2024 між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та позивачем, як фактором, було укладено Договір факторингу № 27.05/2024-Ф, згідно із умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитними договорами, у тому числі і за кредитним договором, укладеним із відповідачем. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складається із 23250,00 грн - тіло кредиту, 45770,00 грн - нараховані проценти, нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів (після укладання договору факторингу) 27760,80, всього 96780,80 грн. Вказану суму заборгованості позивач просить стягнути з відповідача на його користь разом із понесеними судовими витратами, що складаються із витрат на правову допомогу та витрат по сплаті судового збору. Представник позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» у судове засідання не з`явився, 11.12.2024 на адресу суду від представника позивача надійшла заява, у якій останній просив суд розглядати справу без участі позивача, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомляв, правом на подання відзиву не скористався. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 21.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. Визначено порядок подання до суду документів по суті у справі. Ухвалою суду від 18.11.2024 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 18.11.2024 клопотання позивача про витребування доказів задоволено та витребувано у АТ КБ «Приват Банк» інформацію, що становить банківську таємницю, а саме інформацію щодо належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] , а також щодо підтвердження факту зарахування коштів 24.09.2023 на дану платіжну картку банком-емітентом, якої є АТ КБ «Приват Банк», у сумі 25 000 грн від ТОВ «Авентус Україна». 17.11.2024 від відповідача у справі надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, яке судом було задоволено. 04.11.2024 від відповідача у справі надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке судом було задоволено. 10.12.2024 та 11.12.2024 від представника позивача у справі надійшли клопотання про долучення доказів до матеріалів справи. Інші заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, процесуальні дії не вчинялись. У визначену дату та час судового засідання сторони у справі до суду не з`явилися, про дату та час судового засідання були належним чином повідомлені. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Згідно положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 12.12.2024 постановлено провести заочний розгляд цивільної справи на підстав наявних у ній доказів. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено,\~що 24.09.2023\~між ТОВ\~«Авентус Україна»\~та [PERSON] \~було укладено\~Договір №\~7099840 про надання споживчого кредиту. Згідно із умовами цього кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 25000 грн (п. 1.3. Договору). Строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (18.09.2024) вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору (п. 1.4. Договору). Відповідно до п. 1.5.1. Договору стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. Відповідно до п. 1.5.2. Договору знижена процентна ставка 0,995 % в день та застосовується, якщо споживач до 24.10.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 25000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] у відповідності до умов п. 2.1. Договору. Вказане підтверджується довідкою ТОВ "Універсальні Платіжні Рішення" про перерахування коштів за вих. № 485 від 27.05.2024. Указаний кредитний Договір разом із Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту з аналогічними умовами підписано відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором «А2622», що свідчить про його ознайомлення із умовами договору та їх погодження. Разом з тим, у подальшому позичальник виконав свої зобов`язання з повернення суми кредиту разом з процентними платежами лише частково та, як вбачається із розрахунку заборгованості за Договором № 7099840 наданим первісним кредитором, 26.12.2023 здійснив платіж на рахунок кредитора в розмірі 1750,00 грн. на оплату тіла кредиту. 27.05.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» був укладений договір факторингу № 27.05/2024-Ф. Відповідно до п. 1.1. Договору Факторингу за цим договором позивач (фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Авентус Україна» (клієнта) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Згідно п. 1.2. Договору Факторингу перехід від клієнта (ТОВ «Авентус Україна») до фактора (позивача) вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор (позивач) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора (позивача) права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. На підтвердження\~укладення указаного\~Договору факторингу\~позивачем надано\~платіжні інструкції\~№ 421\~від 31.05.2024,\~№ 424\~від 04.06.2024,\~№ 420\~від 31.05.2024,\~скріплений підписами\~та печатками\~сторін договору\~акт прийому-передачі\~Реєстру боржників\~за договором\~факторингу №\~27.05/2024-Ф\~від 27.05.2024,\~а також\~скріплений печатками\~та підписами\~сторін друкований\~Реєстр боржників\~від 27.05.2024\~до договору\~факторингу №\~27.05/2024-Ф\~від 27.05.2024,\~за змістом\~якого ТОВ\~«ФК «Фінтраст\~Україна» набуло\~права вимоги\~за кредитним\~договором №\~7099840 на суму 69020,00 грн, з яких 23250,00 грн - заборгованість за основним боргом, 45770,00 грн - заборгованість за відсотками. Вказана сума\~заборгованості збігається\~із розрахунком\~заборгованості,\~що складений\~первісним кредитором\~за кредитним\~договором №\~7099840 від 24.09.2023 за період з 24.09.2023 по 26.05.2024. У подальшому, позивачем нараховано проценти за 60 календарних днів (27.05.2024 25.07.2024) в межах строку договору відповідно до наступного: 23250,00 грн * 1,99% = 462,68 грн*60 календарних днів = 27760,80 грн. Вказана сума\~нарахованої заборгованості\~збігається із\~долученим позивачем\~розрахунком заборгованості\~за кредитним\~договором №\~7099840 від 24.09.2023 за період з 27.05.2024 по 25.07.2024. Відтак, загальна сума заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь складає 96780,80 грн, з яких 23250,00 грн заборгованість за основним боргом, 73530,50 грн заборгованість за відсотками. Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та відповідачем [PERSON] є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини). Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування. Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у пін мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. В силу пункту 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень ч. 1 ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною першою ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено,\~що позивачем\~у передбаченому\~законом порядку\~доведено належними\~та допустимими\~доказами те,\~що 24.09.2023\~року між\~ТОВ «Авентус\~Україна» та\~ [PERSON] \~було укладено\~Договір №\~7099840 про надання споживчого кредиту, який підписано позичальником шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. За вказаним договором відповідач отримав кредитні кошти у сумі 25000 грн, що підтверджується довідкою ТОВ "Універсальні Платіжні Рішення" про перерахування коштів за вих. № 485 від 27.05.2024, а також повідомленням АТ КБ «Приват Банк» від 05.12.2024. Відтак, за вказаним договором позичальник отримав доступ до кредитних коштів та частково періодично здійснював погашення заборгованості, про що свідчить розрахунок заборгованості по кредитному договору № 7099840 за період з 24.09.2023 по 26.05.2024. Указане дозволяє суду зробити висновок, що відповідачем грошові кошти за вказаним кредитним договором були отримані та перебували у його користуванні. Разом з тим, [PERSON] порушено погоджені умови Договору, внаслідок чого, як вбачається із наданих первісним кредитором та позивачем розрахунків заборгованості за загальний період з 24.09.2023 по 25.07.2024, заборгованість останнього перед позивачем, що отримав право вимоги в порядку укладення договору факторингу, за вказаним кредитним договором складає в сукупному розмірі 96780,80 грн, з яких 23250,00 грн заборгованість за основним боргом, 73530,50 грн заборгованість за відсотками. Надаючи оцінку доказам у справі, що розглядається, суд звертає увагу, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Розрахунок заборгованості по Договору № 7099840 від 24.09.2023, наданий позивачем, відповідає вимогам до первинних документів, що підтверджують наявність заборгованості у [PERSON] перед ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», що набуло права вимоги до останнього від ТОВ «Авентус Україна» в порядку переуступки. Вказаний розрахунок заборгованості є офіційним документом, що виготовляється уповноваженим працівником фінансової установи у ліцензованому програмному забезпеченні, у якому вбачаються усі наявні на рахунку Клієнта кошти та фіксується їх розподіл на погашення заборгованості. Наданий розрахунок підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний опис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, кількість днів, за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових зазначеної заборгованості за кредитом. Вказана позиція прослідковується у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.12.2020 р. по справі № 278/2177/15-ц, а саме вказується на те, що наданий банком розрахунок заборгованості с належним та допустимим доказом в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України. Отже, розрахунок заборгованості є актуальним, а також належним доказом що підтверджує наявність заборгованості у [PERSON] перед ТОВ «ФК «Фінтраст Україна».\~ При цьому, відповідачем суду не надано контррозрахунок заборгованості чи підтверджень сплати ним утвореної заборгованості за кредитним договором. Відтак, вирішуючи спір між сторонами щодо неналежного виконання умов кредитного договору № 7099840 від 24.09.2023 та обґрунтованості позовної вимоги про стягнення заборгованості за ним із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», суд надав об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу позивача на момент звернення до суду, а також визначив чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача, та дійшов висновку про доведеність позивачем належними та допустимими доказами факту отримання позивачем права вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором, та, як наслідок, наявність порушеного права, що є підставою для прийняття судового рішення про задоволення позову. Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позивачем належними та допустимими доказами доведено факт порушення його права у вказаних правовідносинах із [PERSON] , а саме доведено факт надання позичальнику доступу кредитних коштів за Договором № 7099840 від 24.09.2023, утворення заборгованості у нього перед кредитором, а тому позов підлягає до задоволення. Розподіл судових витрату справі. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Разом із позовною заявою позивачем заявлено клопотання про відшкодування понесених витрат на правову допомогу у загальному розмірі 10000,00 грн. У п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи. За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Частинами 1,2 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частинами 3-5 ст.137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат . До схожого висновку Верховний Суд дійшов у своїй постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) та постанові від 15 червня 2022 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20). Отже, витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною та доказами такої сплати. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано Договір № 17/07-2024 від 17.07.2024 про надання правничої допомоги, Акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) до Договору № 17/07-2024 від 17.07.2024 із описом виконаних робіт у справі [PERSON] щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 7099840 на загальну суму 10000 грн, а також рахунок на оплату ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» замовлення № 3585/18/07 від 18.07.2024 у справі [PERSON] щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 7099840 на загальну суму 10000 грн. Досліджуючи матеріали справи, що розглядається, суд вважає, що заявлений розмір судових витрат на загальну суму 10000 грн. є достатнім та співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), доведений долученими до матеріалів доказами, а також відповідає критерію розумної необхідності таких витрат, враховуючи також те, що позов було задоволено у повному обсязі. Відтак, суд приходить до висновку, що клопотання позивача про стягнення на його користь із відповідача понесених витрат на правову допомогу підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви до суду ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Оскільки позов ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» до [PERSON] задоволено повністю, з останнього на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, а саме у повному розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved