Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

У листопаді 2024 року [PERSON] , від імені якої діє представник [PERSON] , за допомогою системи «Електронний суд» звернулася до суду із заявою, поданою в порядку окремого провадження, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа - трудової книжки, заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в обґрунтування якої зазначила, що вона 28.06.2024 року звернулася до відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області, з заявою про призначення пенсії за віком. За результатом розгляду документів до страхового (трудового) стажу не були зараховані періоди за трудовою книжкою [NUMBER] від 04.11.1981 р. та період навчання з 01.09.1982 р. по 29.06.1987 р. згідно з дипломом [NUMBER] від 29.04.1988 року, оскільки на титульній сторінці трудової книжки по батькові « [PERSON] » (російською мовою) не відповідає диплому « [PERSON] » (російською мовою). Трудова книжка [NUMBER] та диплому серії [NUMBER] , який виданий 29.04.1988 року Грузинським політехнічним інститутом ім. В.І. Леніна, в яких по батькові [PERSON] записано із помилкою належать заявниці. Допущена помилка не дає можливості зарахувати в страховий стаж заявниці за періоди до 18.08.1981 року та періоди навчання з 01.09.1982 року по 29.06.1987 рік. [PERSON] просила суд встановити факт, що трудова книжка серії [NUMBER] від 04.11.1981 та диплом серії [NUMBER] від 29.04.1988 належать [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 14 листопада 2024 року заяву прийнято до розгляду, відкрито окреме провадження, призначено підготовче судове засідання. Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області надало пояснення щодо заяви, в яких зазначило, що після ретельної перевірки документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області встановлені розбіжності, які не дають можливості визначити факт їх приналежності саме Заявникові. Таким чином, відповідно до пункту 26 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документах, що підтверджують трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документу даній особі може бути встановлено в судовому порядку. Ухвалою суду від 26 листопада 2024 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні, про що повідомлено учасників справи. В судове засідання учасники справи не з`явилися, представник заявника та представник заінтересованої особи надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] у с. Долоша Душетського району Грузинської РСР народилася [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження, виданим Бюро ЗАЦСу Душетського району, м. Душеті від 28 вересня 1971 року, серія [NUMBER] , з нотаріальним перекладом на українську мову. 04 листопада 1981 року заведено трудову книжку серія [NUMBER] на ім`я [PERSON] , в якій прізвище, ім`я та по батькові заявниці зазначено російською мовою « [PERSON] ». [PERSON] у 1982 році вступила до Грузинського політехнічного інституту ім. В.І. Леніна і в 1987 році закінчила повний курс цього інституту за спеціальністю «будівництво», рішенням Державної екзаменаційної комісії від 29 червня 1987 року їй присвоєно кваліфікацію «інженера викладач будівничих дисциплін», що підтверджується Дипломом серія [NUMBER] , виданим у м. Тбілісі 29 квітня 1988 року, реєстраційний номер 0885. У дипломі прізвище, ім`я та по батькові заявниці зазначено російською мовою « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] , [INFO] , видано паспорт громадянина України № [NUMBER] , в якому по батькові заявниці зазначено українською мовою « [PERSON] ». 28 червня 2024 року [PERSON] отримала з ГУ ПФУ в Харківській області Рішення про відмову у призначенні пенсії, яке мотивоване тим, що за доданими документами до загального страхового стажу не зараховано: - періоди роботи згідно з трудовою книжкою [NUMBER] від 04.11.1981р. та період навчання з 01.09.1982р. по 29.06.1987р. згідно з дипломом [NUMBER] від 29.04.1988р., оскільки на титульній сторінці трудової книжки по батькові « [PERSON] » (російською мовою) не відповідає диплому « [PERSON] » (російською мовою). Документу про підтвердження по батькові не надано. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж. Пунктом 2.1. Розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1) передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу). Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року. Відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Пунктом 4.2. Порядку визначено, що при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема: реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу; повідомляє про необхідність дооформлення документів. Згідно пункту 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів. Пунктом 26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу передбачено, що якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує стаж роботи, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом громадянина України або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як зазначено у пункті 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому у заяві про встановлення такого юридичного факту обов`язково має бути зазначено з якою метою заявник має бажання встановити такий факт (пункт 1 частини першої статті 318 ЦПК України). У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Пунктом 12 вказаної Постанови визначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Справи про встановлення юридичних фактів, зокрема факту належності документа, можуть бути предметом розгляду суду за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц та в постанові від 23 січня 2019 року у справі № 536/1039/17. З матеріалів справи вбачається, що (1) факт, який просить встановити заявник, породжує юридичні наслідки, оскільки з його встановленням пов`язане виникнення права на пенсійне забезпечення заявника відповідно до Закону України № 1058-ІV, (2) чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, і (3) встановлення цього факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право, оскільки внаслідок встановлення цього факту буде лише підтверджено страховий стаж заявника за період до 18.08.1981 року та період навчання з 01.09.1982 року до 29.06.1987 року. Факт належності [PERSON] , трудової книжки серії [NUMBER] від 04.11.1981 р, та диплому серії [NUMBER] підтверджується відомостями паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, в якому дата народження [INFO] та прізвище, ім`я співпадають з даними, які вказанні в трудовій книжці та дипломі; свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , в якому вказано по батькові Заявниці « [PERSON] », що відповідає трудовій книжці заявниці. Таким чином, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, які відповідають як критеріям належності, допустимості та достовірності кожен окремо, так і достатності та взаємозв`язку у їх сукупності, судом встановлено і не викликає сумніву той факт, що трудова серії [NUMBER] від 04.11.1981 р, та диплому серії [NUMBER] належить [PERSON] , що підтверджується відповідністю анкетних даних заявниці (прізвище, ім`я, дата народження), які зазначені у паспорті громадянина України, свідоцтві про народження, свідоцтві про шлюб. На переконання суду, розбіжність у написанні по батькові заявниці у трудовій книжці та дипломі зумовлена неправильним перекладом з російської на українську мову. При цьому, суд враховує, що заявник не має можливості виправити дані помилки в позасудовому порядку, оскільки підприємство, яке заповнювало трудову книжку зявниці вперше, на даний час не працює, а Грузинський політехнічний інститут ім. В.І. Леніна хоча і продовжує роботу на теперішній час, проте знаходиться в м. Тбілісі, Грузія, що, враховуючи майновий стан, вік, стан здоров`я заявниці, воєнний стан в Україні, свідчить про наявність непереборних перешкод для позасудового виправлення допущеної помилки в її дипломі. З урахуванням викладеного, суд задовольняє заяву [PERSON] про встановлення факту належності документа у повному обсязі.

Outcome: approved