Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Дніпропетровської філії Акціонерного товариства «Укртелеком» до [PERSON] про стягнення заборгованості та штрафних санкцій за договором оренди. Позивач просить постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість за договором оренди в сумі 71 963 грн. 81 коп., що складається з: суми основного боргу - 62 808 грн. 94 коп.; 3 % річних - 2 049 грн. 46 коп.; розміру інфляційних збитків - 7 105 грн. 41 коп.; та сплачений при подачі позову судовий збір у сумі 2 684 грн., а всього стягнути - 74 647 грн. 81 коп. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, не заперечував проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується повернутим на адресу суду рекомендованим повідомленням, відзив на позовну заяву відповідачка не подавала, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. 26 лютого 2021 року між ПАТ «Укртелеком» (надалі - позивач) та [PERSON] (далі - відповідач) укладено договір оренди нерухомого майна №12Е100-478/21 (далі - Договір). Зміна назви відбулась згідно з протоколом Загальних зборів акціонерів публічного акціонерного товариства «Укртелеком» № 20 від 22.04.2021 року товариство перейменовано на Акціонерне товариство «Укртелеком». Вищевказаний договір у відповідності до ст. 204 ЦК України є правомірним, його не визнано судом недійсним. Пунктом 11.1. Договору передбачено, що цей Договір набирає чинності після його підписання Сторонами і діє до 31.07.2023 року включно та до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань. Сторони домовилися, що згідно зі ст. 631 ЦК України умови договору застосовуються до відносин, що виникли з 01.09.2020 року. Відповідно п.п. 1.1.1. п. 1.1 Договору орендар бере в строкове платне користування наступне нерухоме майно, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , на 1-му поверсі 3-поверхневої будівлі АТС № 2 , загальною площею 127,60 m2, для використання у якості розташування фітнес-центру. Межі нерухомого майна, що передається в оренду, зазначено на план-схемі у Додатку № 1 до Договору. Факт передачі в оренду підтверджується актом приймання-передачі від 01.09.2020 р., що підписаний між сторонами. Відповідно до п. 3.1., п.3.1.1, п.3.1.2 Договору за користування Орендованим майном Орендар зобов`язаний сплачувати Орендодавню орендну плату, що складається з: ?плати за користування нерухомим майном, визначеної за орендною ставкою у розмірі 30,68 грн. за 1 m2 за місяць (без урахування ПДВ та коефіцієнта загальних площ), що з урахуванням ПДВ та коефіцієнта загальних площ становить 5167,49 грн. за 140,36 m2 за місяць ?плати за надання Орендодавцем послуг з утримання Орендованого майна, порядок розрахунку та розмір якої зазначено у Додатку № 2 до Договору. При визначені такої плати підлягає застосуванню коефіцієнт використання загальних площ (якщо такий визначений Договором). Згідно п. 3.7 Договору орендна плата сплачується Орендарем щомісяця шляхом перерахування у безготівковому порядку на банківський рахунок Орендодавця. Згідно п. 3.8. договору орендна плата сплачується на підставі рахунку-акту, що надсилається Орендодавцем Орендарю на його e-mail або за допомогою іншого Сторонами електронного сервісу обміну документами. У разі не отримання Орендарем рахунку-акту від Орендадавця, Орендар зобов`язаний здійснити оплату орендної плати не пізніше 20 числа місяця, у якому має бути здійснена така оплата. При цьому , розмір плати за надання послуг з утримання Орендованого майна визначається у розмірі, що дорівнює попередній оплаті за надання таких послуг (з поданням корегування переплати/недоплати Орендодавцем). Будь-які грошові зобов`язання Орендаря перед Орендодавцем за цим Договором забезпечуються грошовою заставою у розмірі 7043,82 грн (п. 3.10 Договору). Данна застава була врахована в рахунок сплати заборгованості. Водночас, п.п. 5.3.12 п. 5.3 Договору передбачено, що орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі вносити Орендну плату та інші платежі передбачені цим Договором. На виконання умов Договору відповідачу у період за лютий 2022 року по липень 2022 року були виставлені рахунки-акти, які станом на 21.08.2023 відповідач не сплатив. Рахунки-акти направлялись на електронну пошту відповідача - [INFO] 9яка вказана в договорі), але підтвердження направлення цих рахунків не збереглися. Жодної оплати від відповідача не надходило. З метою врегулювання спору в досудовому порядку 14.04.2023 на адресу Відповідача було направлено лист № 501-BHX-DP-12E100-2023 від 13.03.2023 щодо припинення дії договору оренди та сплати заборгованості з орендної плати разом з рахунками-актами за січень-липень 2022, про що свідчить опис вкладення в цінний лист. 26.06.2023 на адресу Відповідача була направлена вимога від 22.06.2023 за вих. № 1139-BHX-DP-12E100-2023 з проханням сплатити заборгованість в сумі 62808,94 грн. Лист та вимога залишилися Відповідачем без задоволення. Частиною другою ст. 625 ЦК України передбачено, що у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки ст. 625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування втрат від інфляції та трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Відповідач, відповідно рахунку-акту № 1200ДЦ/22-323 від 31.07.2022 повинна була сплатити заборгованість до 20.07.2022, таким чином з 21.07.2022 почалося прострочення платежів. Враховуючи вищевикладені обставини на суму боргу в розмірі 62808,94 грн., було проведено розрахунок за період прострочення платежу з 21.07.2022 по 21.08.2023 інфляційних збитків у розмірі 7105,41 грн. та 3 % річних у розмірі 2049,46 грн. Згідно статті 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ст. 762 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно з приписами ст. 525, 526 ЦК України цивільні зобов`язання мають бути виконані належним чином відповідно до закону та договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На момент подання цієї позовної заяви вищевказаний договір не було розірвано або/чи визначено недійсним у судовому порядку. Не існує й інших доказів щодо відкладення/пролонгації або відмови від виконання зобов`язання за вказаним договором. Згідно з ч.І ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання,то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. У зв`язку з тим, що відповідачем не надано до суду заперечень проти позову, доказів в підтвердження того, що нею належним чином виконувалися умови договору, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом перевірено правильність розрахунків наданих представником позивача, вважає їх вірними виходячи з розміру заборгованості за договором оренди 62 808 грн. 94 коп., 3% річних - 2 049 грн. 46 коп. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «Укртелеком» та необхідність стягнення з відповідачки заборгованість за договором оренди в сумі 71 963 грн. 81 коп., що складається з: суми основного боргу - 62 808 грн. 94 коп.; 3 % річних - 2 049 грн. 46 коп.; розміру інфляційних збитків - 7 105 грн. 41 коп. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується положенням ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684 грн. На підставі ст. 525, 526, 530, 610, 625, 759, 762, 901 ЦК України,

Outcome: approved