Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення суми процентів та пені за договором позики. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 05.11.2018 року між позивачем, як позикодавцем, та відповідачем [PERSON] , як позичальником, було укладено договір позики у письмовій формі, за умовами якого позичальник отримав у позику грошові кошти в розмірі 500 доларів США, зобов`язавшись повернути до 01.09.2020 року, сплативши 8 % річних від суми позики. На момент укладення вищевказаного договору позики та отримання позичальником грошових коштів останній перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , а позика була отримана для витрачання на потреби сім`ї відповідачів. Оскільки відповідачі договірні зобов`язання належним чином не виконали, позику в обумовлені договором строк та розмірі не повернули, внаслідок чого перед позикодавцем виникла заборгованість за договором позики у розмірі 500 доларів США. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2023 року було солідарно стягнуто із [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , та [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , заборгованість за договором позики від 05 листопада 2018 року в розмірі 500 доларів США. На виконання вказаного рішення 15.02.2024 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчі листи. Оскільки відповідачі жодним чином рішення суду не виконували, заборгованість за договором позики не сплатили, внаслідок чого [PERSON] звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська із цивільним позовом про солідарне стягнення суми процентів річних від суми позики у розмірі 219,28 доларів США, стягнення процентів річних від простроченої суми у розмірі 146,41 доларів США, та стягнення пені у розмірі 668,50 доларів США. Також, позивач просив стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся в установленому законом порядку. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Довженко О.В. у судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи були повідомлені належним чином. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.11.2018 року між позивачем, як позикодавцем, та відповідачем [PERSON] , як позичальником, було укладено договір позики у письмовій формі, за умовами якого позичальник отримав у позику грошові кошти в розмірі 500 доларів США, зобов`язавшись повернути до 01.09.2020 року, сплативши 8 % річних від суми позики (а.с.7-8). На момент укладення вищевказаного договору позики та отримання позичальником грошових коштів останній перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.14), а позика була отримана для витрачання на потреби сім`ї відповідачів. Оскільки відповідачі договірні зобов`язання належним чином не виконали, позику в обумовлені договором строк та розмірі не повернули, внаслідок чого перед позикодавцем виникла заборгованість за договором позики у розмірі 500 доларів США. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2023 року було солідарно стягнуто із [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , та [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , заборгованість за договором позики від 05 листопада 2018 року в розмірі 500 доларів США (а.с.10-12). На виконання вказаного рішення 15.02.2024 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчі листи. Зобов`язання відповідачами виконані не були, станом на сьогоднішній день грошові кошти позивачу не повернуті. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо стягнення суми процентів річних від суми позики, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Випадки, коли договір позики вважається безоплатним, зазначені в ч. 2 ст. 1048 ЦК України. Визначене вказаною нормою правило про безоплатність договорів позики є імперативним і не може бути змінене за погодженням сторін. Таким чином, законом передбачено право позикодавця на одержання від позичальника суми позики та винагороди (процентів за користування позикою) у разі, якщо інше не встановлено договором або законом. Винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 09 лютого 2022 року у справі №523/11575/16, провадження №61-2893св19, зазначено якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Тобто позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики на рівні облікової ставки НБУ лише у тому разі, якщо договір позики не передбачає інших умов. Відповідно до п. 2.3.1 Договору позики, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів у розмірі 8% річних від суми позики протягом дії договору. Пунктом 2.3.2. Договору позики передбачено, що проценти нараховуються та виплачуються 01.09.2020 року. Стороною позивача здійснено розрахунок процентів річних від суми позики за період із 05.11.2018 року по 30.04.2024 рік в сумі 219,28 доларів США. У постанові від 25 травня 2021 року у справі №149/1499/18 (провадження №14-48цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну сплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18). Таким чином, загальний розмір процентів річних від суми позики, який підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача за період з 05.11.2018 року по 01.09.2020 року становить 73,09 доларів США (500/100*8/365*667 днів). Щодо стягнення\~з відповідачів пені у\~розмірі 668,50\~доларів США, які розраховані позивачем за період 01.09.2020 року по 30.04.2024 року, суд зазначає наступне. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом, зокрема , сплата неустойки. Положеннями ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Однак, відповідно до пункту 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Крім цього, згідно з п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24лютого2022 року, строк якого на теперішній час продовжено. Таким чином, у задоволенні позову в частині стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] пені у розмірі 668,50 доларів США, яка нарахована за період 01.09.2020 року по 30.04.2024 року, слід відмовити, оскільки наявні підстави звільнення позичальника від обов`язків сплатити на користь позикодавця пені. Щодо стягнення\~з відповідачів процентів річних від простроченої суми у розмірі 146,41 доларів США, які розраховані позивачем за період 01.09.2020 року по 30.04.2024 року, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 5.4 Договору позики, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання за договором позики, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити 8 процентів річних від простроченої суми. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Вказана правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18). Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Схожий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц, №464/3790/16-ц та від 23 жовтня 2019 року у справі №723/304/16-ц. Разом із цим, судом враховується, що підстави звільнення позичальника від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення, у разі прострочення у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, не стосуються сум, які підлягають нарахуванню на підставі статті 625 ЦК України. Звільнення позичальника від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, передбачене положенням пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та стосується лише періоду дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення. Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24лютого2022 року, строк якого на теперішній час продовжено. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідачів процентів річних від простроченої суми за період із 24.02.2022 року по 30.04.2024 року, є безпідставною та необґрунтованою, оскільки законодавець встановив імперативну норму про звільнення позичальника від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, незалежно від того, ким було надано кредит (позику): банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, загальний розмір процентів річних від простроченої суми, який підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача за період із 01.09.2020 року по 23.02.2022 року становить 59,28 доларів США (500/100*8/365*541 (день). Враховуючи вищевикладене,\~а також\~те,\~що до\~теперішнього часу\~відповідачі \~зобов`язання не\~виконали та\~від повернення\~коштів ухиляються,\~тому суд\~вважає за\~доцільне позов\~задовольнити частково\~та стягнути\~солідарно із\~ [PERSON] ,\~РНОКПП [NUMBER] ,\~та [PERSON] ,\~РНОКПП [NUMBER] ,\~на користь\~ [PERSON] ,\~РНОКПП [NUMBER] , суму процентів річних від суми позики у розмірі 73,09 доларів США, а також суму процентів річних від простроченої суми у розмірі 59,28 доларів США. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 155,02 гривень.

Outcome: partial