Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова Компанія «Абекор» звернувся в суд з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] 28739,40 гривень заборгованості за кредитним договором та судового збору в розмірі 2422,40 грн та 76,50 грн витрат за пересилання документів. Позовні вимоги мотивовано тим, що 25 липня 2024 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Абекор» і [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи позивача було укладено електронний кредитний договір №706910. Згідно з п.1.2. Кредитного договору, загальний розмір наданого кредиту складає 19000 грн. Позивач виконав свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором та надав йому кредит в сумі 19000 грн шляхом врахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника з кінцевим терміном відповідно до Додаткових угод від 04.08.2024 року та 18.08.2024 року - до 21.10.2024 року. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці (Графік платежів) обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до кредитного договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування акційної процентної ставки, виходячи з припущення, що позичальник виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Відповідно до п.2.1. кредитного договору, кошти кредиту надаються кредитором у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, враховуючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] , що емітована банком України. Кредитний договір та додаток №1 до договору підписано відповідачем з використанням кваліфікованого електронного підпису одноразовим ідентифікатором w77948/О.П.Буньо/15:20 «28» липня 2024 року. Кредитний договір укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі інтернет https://firstcredit.com.uа та підписаний ним електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до квитанції №19929-1363-126159348 від 25.07.18.06.є2024 року від 04.08.2024 року2024 року на банківську платіжну картку № [NUMBER] , зараховано грошові кошти в сумі 19000 грн, що здійснювалось за допомогою системи EasyРау, час операції 25.07.2024 року в 18:00 годин. Між сторонами 04.08.2024 року та 18.08.2024 року укладені додаткові угоди щодо пролонгації строку дії кредитного договору і кінцевий термін коритсування кредитом встановлений - 21 жовтня 2024 року. Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала. В [PERSON] виникла прострочена заборгованість перед кредитором в розмірі 28739,40 грн., з яких 19 000 грн. - тіло кредиту, 9739,4 грн. - нараховані проценти. ТОВ «Фінансова Компанія «Абекор» просило стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором 28739,40 грн та 2422,40 грн. судових витрат та 76,50 грн витрат за пересилання документів. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, відповідачу надано строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідно до положень ч. 7 ст. 178 ЦПК України, відзиву на позовну заяву відповідачем не подано, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що не суперечить вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши надані у справі докази, приходить до висновку про задоволення в повному розмірі. Судом встановлено, що 25 липня 2024 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Абекор» і [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи позивача було укладено електронний кредитний договір №706910. Згідно з пунктом 1.2. кредитного договору загальний розмір наданого кредит складає 19 000 грн. TOB «ФК «АБЕКОР» виконало свої зобов`язання перед позичальником за кредити договором та надало йому кредиту в сумі 19000 грн. шляхом зарахування кредиті коштів на платіжну картку позичальника № [NUMBER] , що підтверджується копією квитанції за сплату№ №19929-1363-126159348 від 25.727. 024 року Згідно з п. 1 ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування» - кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кедит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття з усвідомленого рішення. Надалі відповідач пройшов реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «ФК «АБЕКОР», що свідчить, про те, що відповідач з павилами та іншою наданою йому інформацією Між сторонами було укладено додаткові угоди до Кредитного договору № 706910 від 25.07. 2024 року продовження строку користування кредитним коштами, сторони домовились про продовдження строку користування крдитом н на 64 дні. Основнва процентна ставкв у розмірі 1,49% в день на період пролонгалціїю. У встановлений строк узгодженої дати повернення кредиту 21.10.2024 відповідач не виконав свої боргові зобов`язання за кредитним договором, в зв`язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість перед кредитором в розмірі 28739,40 гривень, з яких 19000,00 заборгованість за тілом кредиту 9739,4 грн. - нараховані проценти. За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 у справі № 732/670/19. Абзац другий ч 2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Таким чином, TOB«ФК «АБЕКОР» надало належні і допустимі докази укладення із [PERSON] кредитного договору № 706910 від 25.07.2024 року та отримання позичальником кредитних коштів в сумі 19000,00 грн. Відповідачем [PERSON] вищевказаний розрахунок не спростований, власних розрахунків останньою не подано, тому даний розрахунок судом приймається, як достовірний. Частиною 1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, судові витрати підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача у розмірі 2422,40 грн. Вимога позивача про стягнення із відповідача витрат за пересилання документів в розмірі 76,50 грн, не пілягає до задоволення, оскільки статтею 133 ЦПК України визначено вичерпний перелік судових витрат, який не містить витрат за пересилання документів.

Outcome: approved