Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

18.11.2024 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, і середнього заробітку за час затримки розрахунку, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.03.2024 року звільнилася з посади головного економіста ДП за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України) і при звільненні їй не виплатили нараховану заробітну плату, яка станом на день звернення до суду становить 63\~998, 33 грн, які вона просить стягнути на свою користь з відповідача, а також середній заробіток за час затримки розрахунку, який становить 288\~720, 00 гривень. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.11.2024 року, цивільну справу передано на розгляд головуючому судді Н.В. Шептицькій (ас 10). 21.11.2024 року на запит головуючого судді надійшла відповідь з ЄДРЮО про місце реєстрації відповідача, оскільки це має значення для вірного визначення територіальної підсудності даної категорії справ, згідно ч. 1 ст. 27, ч. 1 ст. 28 ЦПК України (ас 11-12). Ухвалою головуючої судді від 22.11.2024 року позовна заява прийнята до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання (ас 14-15). Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, підтримала з підстав, наведених у заяві, просила позов в цій частині задовольнити. Позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку просила залишити без розгляду. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча відповідач був вчасно і належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи (ас 20). Заяв та/або клопотань про відкладення розгляду справи не подали. Відзиву на позовну заяву не подали. Суд, заслухавши думку позивача, ухвалив: розгляд справи проводити у відсутності представника відповідача, згідно ч. 1 ст. 223, ч. 1 ст. 279 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, суд установив таке. Позивач з 01.02.2023 року по 08.02.2024 року працювала на посаді головного економіста ДП і звільнилася за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України. При звільненні позивачу не виплатили нараховану заробітну плату, розмір якої станом на день звернення до суду становить 63\~998, 33 гривень. Дані обставини підтверджуються поясненнями позивача і письмовими доказами: повідомленням Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 15.04.2024 року (ас 2-3), трудовою книжкою позивача (ас 6-8). Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як визначено в ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Стаття 43 Конституції України гарантує кожному право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Згідно статті 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану роботу. Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Таким чином, у день звільнення працівнику за нормами трудового законодавства має бути видана заробітна плата, включаючи плату за останній день роботи та компенсація за невикористані дні відпустки. Судом встановлено, що в день звільнення належні позивачу суми не були виплачені, що не спростовано відповідними доказами відповідачем. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша, друга статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Відповідачем не надано суду доказів виплати позивачу нарахованої заробітної плати при її звільненні з роботи, тому суд вважає встановленим факт наявності заборгованості по заробітній платі в сумі 63\~998, 33 грн, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача. \~ \~ \~ \~Щодо заяви позивача про залишення без розгляду її позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, то суд зазначає наступне. \~ \~ \~ \~Згідно пункту 5 частини 1, частини 2 статті 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. Враховуючи ту\~обставину,\~що залишення\~позову без\~розгляду є\~безумовним правом\~позивача,\~не суперечить\~чинному законодавству,\~не порушує\~права,\~свободи та\~інтереси учасників\~цивільного процесу,\~суд доходить\~висновку,\~що заява\~позивача від\~19.12.2024\~року про\~залишення без\~розгляду її\~позовної вимоги\~про стягнення\~середнього заробітку\~за час\~затримки розрахункупідлягає до задоволення. Згідно ч. 2 ст. 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно. З відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в частині вимог про стягнення заробітної плати, згідно ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved