Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

У вересні 2024 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив розірвати шлюб з відповідачкою. Позов мотивовано тим, що сторони зареєстрували шлюб 25 жовтня 2003 року, мають спільних дітей: повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , та неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 вересня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання у справі призначено на 29 жовтня 2024 року 08-30 год., яке в подальшому відкладено на 12 грудня 2024 року 12-30 год. У матеріалах справи міститься заява позивача, в якій він позов підтримав у повному обсязі, просив розірвати шлюб, проти заочного розгляду справи не заперечував, просив судове засідання проводити без його участі. У судове засідання не з`явилася відповідачка; відзиву на позов, жодних заяв/клопотань не подавала, повідомлена у встановленому законом порядку про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. З урахуванням вимог ст. 128, 223, 280\~ЦПК\~України суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідачки та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ст.\~24\~Сімейного\~кодексу\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 3 та 4\~ст.\~56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За вимогами\~ст.\~112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що з 25 жовтня 2003 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Ніжинського міського управління юстиції Чернігівської області, Україна, за актовим записом №\~525. Сторони мають повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , та неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] відповідно. За твердженням позивача, і це не спростовано відповідачкою, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейних відносин не підтримують. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим; причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати шлюбно-сімейні відносини позивач наміру не має, і такого наміру не висловила відповідачка. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах СК України, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір.

Outcome: approved