Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даною заявою в якій вказує, що рішенням Тернівського районного суду міста Кривого рогу Дніпропетровської області від 11.12.2024 задоволено його позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню; треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна; приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна. Але, судом не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат пов`язаних з отриманням мною професійної правничої допомоги. На підставі викладеного, позивач адвокат Єрохін А.О. просить суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на його користь витрати на правничу допомогу в сумі 7000 грн. \~ \~ \~ \~Сторони у справі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що рішенням Тернівського районного суду міста Кривого рогу Дніпропетровської області від 11.12.2024 задоволено позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню; треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В.; приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. (а.с.). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). \~ \~ \~ \~Відповідно п.1\~ч.2\~ст.141\~ЦПК України,\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у\~разі задоволення\~позову -\~на відповідача. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи ухвалити додаткове рішення, якщо, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. \~ \~ \~ \~Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. \~ \~ \~ \~У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі\~№922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.\~Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі 904/4507/18. \~ \~ \~ \~Позивачем [PERSON] в якості доказів понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. було надано: копію договору про надання правничої допомоги від 09.01.2024, копію додаткової угоди до договору про надання правничої допомоги від 09.01.2024 та копію акту прийому-передачі наданих послуг за договором про надання правничої допомоги від 09.01.2024. \~ \~ \~ \~Чинне процесуальне законодавство встановило такі\~основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, за\~статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно). При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо. У постановах Верховного Суду у\~справі №905/1795/18\~та у\~справі №922/2685/19 вказано, що\~суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved