Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СУПЕРІУМ» звернулось до Суворовського районного суду м. Одеси з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, 20.04.2019 року між Публічним акціонерним товариством «УКРСИББАНК» та відповідачем у справі було укладено договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 94547931000. Щодо звернення позивача з даним позовом, представник зазначив, що первісний кредитор відступив право вимоги за кредитним договором, в подальшому фактор здійснив передачу прав вимоги позивачу. Представник зазначає, що заборгованість відповідача за кредитним договором становить 22\~656, 49 гривень. З урахуванням викладеного представник позивача просить: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором та витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 18 липня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Чергове судове засідання у справі призначено на 11 грудня 2024 року, сторони до суду не з`явились. Згідно прохальної частини позовних вимог (п.4) представник позивача зазначив щодо можливості розгляду справи за його відсутності, зазначив про підтримку позовних вимог та можливість розгляду справи в заочному прядку (а.с.7). Відповідач [PERSON] про час та місце слухання справи повідомлялась у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки за місце реєстрації, на адресу суду повернулись поштові повідомлення відповідно до яких відповідач виклик до суду отримала (а.с.59, 62), про причини не явки суду не повідомила, з будь-якими заявами на адресу суду не зверталась. Відзиву на позовну заяву не надала, не висловила думки щодо заявлених позовних вимог. Таким чином, судом встановлено, що сторони про час та місце слухання справи повідомлені, представник позивача звернувся на адресу суду з заявою про слухання справи за його відсутності, відповідач повідомлена встановленому законом порядку, а відтак підстав для відкладення слухання, передбачених ст. 223 ЦПК України не встановлено. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2024 року вирішено провести заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази надані позивачем на підтвердження позовних вимог, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.06.2018 року [PERSON] уклала з Публічним акціонерним товариством «УКРСИББАНК» Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 94547931000 (а.с.25-26). Відповідно до п. 1.1. Договору, підписуючи цей Договір, Позичальник погоджується з викладеними у Правилах споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК» з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків (далі - Правила), які розміщені для ознайомлення на сайті www.my.ukrsibbank.com та на інформаційних стендах у приміщеннях установ Банку та оприлюднені у газеті «Урядовий кур`єр» № 105, 09.06.2017 р. - умовами надання споживчого кредиту Позичальнику, його обслуговування і погашення; - умовами відкриття та розрахунково-касового обслуговування поточних карткових рахунків. Відповідно до п. 2.1. Договору, Банк надає Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього Договору та Правил. Документ сформований в системі «Електронний суд» 12.07.2024р. Відповідно до п. 3.3. Договору, Кредит надається Позичальнику для особистих потреб на споживчі цілі шляхом перерахування в безготівковій формі на поточний рахунок Позичальника відкритий у Банку, до якого випущено платіжну картку. Позичальник, в порушення умов Договору, свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим, ПАТ «УКРСИББАНК» було відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» на підставі Договору факторингу № 165 від 20.02.2020 було відступлено право вимоги до Відповідача за вищевказаним Договором. В подальшому, 20.02.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» було відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум», на підставі Договору факторингу № 2002-Ф2 від 20.02.2020. Таким чином ТОВ "ФК "Суперіум" набуло право вимоги до Відповідача та стало новим кредитором за вищевказаним Договором. Загальна сума заборгованості Відповідача у відповідності до Реєстру боржників до договору факторингу № 165 від 20.02.2020 та Реєстру боржників до договору факторингу № 2002-Ф2 від 20.02.2020 - 22656,49 грн., яка складається з: заборгованість за основним боргом 15418 грн., заборгованість за відсотками 6967,89 грн., заборгованість за комісіями 270,6 грн., а всього 22656,49 грн. Таким чином, відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 2002-Ф2 від 20.02.2020 Позивач набув права грошової вимоги до Відповідача в сумі 22 656,49 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 15 418 грн., заборгованість за відсотками 6 967,89 грн., заборгованість за комісіями 270,6 грн. Матеріалами справи встановлено, що позивачем не перераховувався вказаний розмір заборгованості по процентам та комісіям, оскільки вказаний в Реєстрі боржників розмір заборгованості нарахований первісним кредитором, а саме АТ "УКРСИББАНК" до моменту передачі права вимоги (станом на 20.02.2020). Вирішуючи позовні вимоги про стягнення заборгованості, суд виходить з наступного. Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Акцепт, як беззастережна згода (виражена прямо або непрямим способом шляхом виконання певних дій, які свідчать про бажання укласти договір. Стаття 642 Цивільного кодексу України передбачає, що акцептом є відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття. Коли пропозиція надається, відбувається оферта, яка приймається (акцепт) або скасовується іншою стороною договору. При цьому, якщо друга сторона відмовляється від договору на запропонованих умовах, але при цьому пропонує свої умови (формулює нову оферту), перша сторона може погодитися укласти договір (акцепт). Приймаючи пропозицію або формулюючи зустрічну пропозицію, сторони вже створюють для себе юридичні наслідки. Зазначені обставини щодо підписання Акцепту та Оферти підтвердженні матеріалами справи. Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію"). Таким чином, з огляду на досліджені письмові докази судом встановлено, що позивач належним чином виконав зобов`язання за кредитним договором, надав відповідачу в користування кредитні кошти, також судом встановлено, що відповідач допустив порушення умов договору, грошові кошти у визначений строк не повернув, порушив графік погашення заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 628 та ч. 1 ст. 638 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 1049 ЦК України). За приписами ч.1 ст. 1048 ЦК України - позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. За приписами\~ст.\~625\~ЦК України\~передбачена відповідальність\~за порушення\~грошового зобов`язання.\~Так, боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як передбачено ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладених обставин, судом встановлено, що банком були виконані умови договору, надано відповідачеві кредитні кошти, також, матеріалами справи встановлено, що відповідач грошові кошти по кредитному договору використала, однак порушила умови повернення та сплати відсотків, а відтак позовні вимоги є доведеними та таким, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача сплачені ним і документально підтвердженні судові витрати у загальному розмірі 2\~422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved