Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

25.11.2024 представник позивача - адвокат Кузьменко Є.А., звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вказаною заявою, в якій просить стягнути з відповідача судові витрати. Заява обґрунтована тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.11.2024 задоволено позовом [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 14 800 доларів США за договором позики. В зв`язку з розглядом вказаної справи позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 56 980 грн. Вказана заява зареєстрована канцелярією суду та присвоєно номер провадження 2-др/357/121/24. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Сторони в судові засідання не з`явились, про час та місце розгляду повідомлялись у встановленому порядку. У заяві представником заявника висловлено прохання про розгляд без участі позивача та його представника. Інших заяв на адресу суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 20.11.2024 заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі № 357/3648/24 задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 14 800 доларів США та судовий збір в розмірі 4 558,40 грн. Вказаним рішенням питання про судові витрати на професійну правничу допомогу судом не вирішувалось. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З матеріалів справи вбачається, що у першій заяві по суті, а саме у позові за вх. № 12440, представником позивача заявлено про очікувані витрати сторони на професійну правничу допомогу в розмірі 10% від суми стягнення боргу, докази на понесення яких будуть надані суду протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення у справі. Заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат подана через канцелярію суду 25.11.2024, тобто протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення суду від 20.11.2024. На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано: 1) копія договору № 2-К про надання правничої допомоги від 02.03.2024, укладений між АО «Кузьменко, Діденко та партнери» та [PERSON] ; 2) копія додатка № 1 від 01.05.2023 до договору № 2-К про надання правничої допомоги від 02.03.2024; 3) копія рахунку-фактури № 10-К від 22.11.2024 на суму 56 980 грн.; 4) копія квитанції до прибуткового касового ордера № 4 від 25.11.2024 про сплату [PERSON] суми в розмірі 56 980 грн. на підставі рахунка-фактури № 10-К від 22.11.2024; 5) копія акта наданих послуг до договору 10-К від 02.03.2024, складеного 25.11.2024 на суму 56 980 грн.; 6) роздруківка з сайту НБУ з курсом валют станом на 02.03.2024; Також в матеріалах справи міститься ордер серії АІ № 1561961 від 04.03.2024 на надання правової допомоги Вдовиці Б.О. адвокатом АО «Кузьменко, Діденко та партнери» Кузьменко Є.А. З наданих документів вбачається, що [PERSON] та адвокат АО «Кузьменко, Діденко та партнери» [PERSON] домовились про надання правової допомоги та вартість послуг в розмірі 10% від суми позову в твердій грошовій сумі, що становить 56 980 грн., які передані адвокатом клієнту та прийняті клієнтом. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Згідно з положеннями ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання, зокрема, про те як розподілити між сторонами судові витрати. В силу вимог п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із частинами 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положень ч. 4, 6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18. Отже, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази, які подані представником позивача, є підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, адже цей розмір доведений документально, обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат, при цьому не встановлено підстав для зменшення вказаної суми. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на правничу допомогу в заявленому розмірі.

Outcome: approved