Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Луганської міської ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] в м. Луганськ померла її матір - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] видане Артемівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області. Після її смерті залишилось майно, в тому числі квартира [ADDRESS] , загальною площею 43,3 кв.м., яка належала померлій на підставі свідоцтва про право на житло від 05.04.1998 року, виданого на підставі розпорядженні (наказу) органу приватизації від 05.03.1998 року № 2070 та зареєстрованого в державному комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації м.Луганська» за № 371/55357. За заповітом від 03 лютого 2012 року, нотаріально посвідченим та зареєстрованим в реєстрі за № 381, все належне [PERSON] нерухоме та рухоме майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, все що належало на час смерті, та належні майнові права та обов`язки було залишено позивачці, як єдиній дитині. В межах шестимісячного строку визначеного діючим законодавством, позивачкою було подано заяву до приватного нотаріуса Луганського міського нотаріального округу Луганської області Кравченко Світлани Юріївни про прийняття спадщини за заповітом, що підтверджується листом за вих. № 280/01-16 від 02.12.2013 року. На підставі заяви від 23.04.2013 року нотаріусом було відкрито спадкову справу № 12/2013. 03.08.2023 року позивачка звернулась до нотаріуса стосовно видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на двокімнатну квартиру [ADDRESS] що залишилась після померлої [PERSON] , але нотаріус фактично відмов у видачі свідоцтва та роз`яснив, що до 03.07.2015 року цей нотаріус здійснювала нотаріальну діяльність в м. Луганську Луганської області, що на тепер знаходиться на непідконтрольній Україні території. На сьогодні нотаріальна діяльність в м. Луганськ припинена. Нотаріальний архів не є її особистою власністю, є власністю держави України та залишився на тимчасово окупованій території в м. Луганську. Тому на даний час не можлива передача спадкової справи після померлої для подальшого провадження та видачі свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, оскільки нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, позивач позбавлена можливості одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину з причин, зазначених вище, тому вимога щодо визнання права власності на спадкове майно за таких обставин є обґрунтованою. Враховуючи викладене позивач просить суд визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на спадкове нерухоме майно, двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 43,3 кв. м., в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Розгляд справи відбувався за правилами загального позовного провадження. Позивач надана заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та прохає суд їх задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяви, клопотання про відкладення розгляду справи, розгляд справи за його відсутності від нього на адресу суду не надходили. Відповідно до ст. 280 ЦПК України Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивачка згідно копії Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] та копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00012095626 від 26 квітня 2013 року виданого Артемівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану, реєстраційної служби Луганського, міського управління юстиції є донькою [PERSON] . З копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] видане Артемівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області вбачається, що [INFO] в м. Луганськ померла [PERSON] , у віці 74 роки. Після смерті [PERSON] , залишилось майно, а саме квартира [ADDRESS] , загальною площею 43,3 кв.м., яка належала померлій на підставі свідоцтва про право на житло від 05.04.1998 року, виданого на підставі розпорядженні (наказу) органу приватизації від 05.03.1998 року № 2070 та зареєстрованого в державному комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації м.Луганська» за № 371/55357 та Технічного паспорту на квартиру на її ім`я виданим державним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації м.Луганська» За заповітом від 03 лютого 2012 року, нотаріально посвідченим та зареєстрованим в реєстрі за № 381 приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Кравченко С.Ю., все належне [PERSON] нерухоме та рухоме майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, все що належало на час смерті, та належні майнові права та обов`язки було заповідано позивачці. Реєстрація заповіту підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 29518732, дата видачі: 03.02.2012 року, витяг надав: Приватний нотаріус Кравченко С.Ю. В межах шестимісячного строку визначеного діючим законодавством, а саме 23.04.2013 року позивачкою було подано заяву до приватного нотаріуса Луганського міського нотаріального округу Луганської області Кравченко Світлани Юріївни про прийняття спадщини за заповітом. На підставі заяви від 23.04.2013 року нотаріусом було відкрито спадкову справу № 12/2013. Зазначене підтверджується Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру №69118252 від 03.06.2022 року та №75386073 від 11.01.2024 року. Інші спадкоємці не зверталися, єдиним спадкоємцем що прийняв спадщину за заповітом є позивач, що підтверджується листом приватного нотаріуса Кравченко Світлани Юріївни за вих. № 280/01-16 від 02.12.2013 року. Позивачка звернулась до нотаріуса Кравченко С.Ю., стосовно видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на двокімнатну квартиру [ADDRESS] що залишилась після померлої [PERSON] , але нотаріус фактично відмов у видачі свідоцтва та листом №134/02-14 від 03.06.2022 року роз`яснив, що до 03.07.2015 року цей нотаріус здійснювала нотаріальну діяльність в м. Луганську Луганської області, що на тепер знаходиться на непідконтрольній Україні території. На сьогодні нотаріальна діяльність в м. Луганськ припинена. Нотаріальний архів не є її особистою власністю, є власністю держави України та залишився на тимчасово окупованій території в м. Луганську. Тому на даний час не можлива передача спадкової справи після померлої для подальшого провадження та видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтею 1216 Цивільного кодексу (далі ЦК) України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною п`ятою вказаної вище статті передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (стаття 1270 ЦК України). Судом установлено, що [PERSON] , у встановлений законом строк, 23.04.2013 року, звернулася до приватного нотаріуса Луганського міського нотаріального округу Луганської області Кравченко Світлани Юріївни із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, у зв`язку із чим нотаріусом заведено спадкову справу № 12/2013. Зважаючи на те, що на після початку збройної агресії на сході України населений пункт, у якому нотаріус Луганського міського нотаріального округу Луганської області здійснювала нотаріальну діяльність (м. Луганськ) було віднесено до зони проведення антитерористичної операції (Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р), зазначене унеможливило отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом за місцем її відкриття. Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не визначений порядок оформлення спадщини, яка була прийнята спадкоємцями на території проведення антитерористичної операції та оформлення якої не було завершено. У листі Міністерства юстиції України від 17 липня 2014 року роз`яснено, що видача свідоцтв про право спадщину, яка відкрилася на території тимчасово непідконтрольній Україні, буде проведена після відновлення установ нотаріату Донецької та Луганської області. Статтею 9-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» закріплено, що місцем відкриття спадщини, у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затверджений рішенням Кабінету Міністрів України, є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Відповідно до частини першої статті 11-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», який набрав чинності 27 квітня 2014 року, у разі, якщо останнім місцем проживання спадкодавця є тимчасово окупована територія, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Відповідно до частини третьої статті 11-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» спадкова справа підлягає реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Разом із тим, чинним законодавством не врегульовано питання щодо порядку отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину, на підставі спадкової справи, заведеної на території, у подальшому віднесеної до зони проведення антитерористичної операції. Зазначена законодавча прогалина дає підстави вважати, що позивач з неналежних від нього причин фактично позбавлений можливості оформити свої спадкові права після смерті матері шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 24 липня 2019 року у справі № 761/28970/16-ц (провадження № 61-25123 св18). З огляду на те, що є труднощі в отриманні такої інформації на непідконтрольній Україні території, відомості про наявність/відсутність осіб, які постійно проживали, тобто були зареєстровані зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, зазначаються спадкоємцями у відповідних заявах при зверненні до нотаріуса. При цьому, нотаріус має роз`яснити спадкоємцям положення статті 27 Закону України «Про нотаріат» щодо відповідальності за подання неправдивих відомостей, а також наслідки прийняття спадщини іншими спадкоємцями (за згодою спадкоємців або через суд) з урахуванням норм статті 1280 ЦК України, яка передбачає порядок перерозподілу спадщини. Суд враховує, що позивач зі свого боку вжив усіх необхідних та передбачених законом заходів для своєчасного подання заяви про прийняття спадщини, а відсутність матеріалів спадкової справи, яку відкрив приватний нотаріус Луганського міського нотаріального округу Луганської області Кравченко С.Ю., проте її матеріали не передала до Луганського обласного нотаріального архіву, не залежить від волі позивача. Судом встановлено, що [PERSON] , звернувся до нотаріуса у встановлений законом строк у 2013 році, що підтверджується Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру №69118252 від 03.06.2022 року та №75386073 від 11.01.2024 року. Таким чином, позивач вчинив дії, які свідчать про прийняття спадщини, відповідно до вимог статей 1269,1270 ЦК України. Позивач у встановлений законом строк прийняв спадщину після смерті матері, а іншого способу захисту його прав, крім звернення до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, закон у цьому випадку не передбачає. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03 березня 2021 року справа № 189/904/19 та від 23 жовтня 2019 року справа № 233/3737/16. Вирішуючи спір, суд, враховуючи наведені вище норми матеріального права та обставини справи, дослідивши та давши оцінку поданим сторонами доказам, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved