Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

31.10.2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про витребування майна із незаконного володіння, в якому просить\~(з урахуванням уточнених позовних вимог) визнати за позивачем право власності на частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 36,9 кв.м., житловою площею 15,2 кв.м, як на частку у спільному майні подружжя, а також витребувати із незаконного володіння [PERSON] у власність [PERSON] частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 36,9 кв.м., житловою площею 15,2 кв.м. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з відповідачкою [PERSON] позивач перебуває у шлюбі з 24.04.2014 року. 06.10.2019 року від імені [PERSON] , в інтересах сім`ї був укладений Договір пайової участі в будівництві №53/5 з Обслуговуючим кооперативом «Нижньобереговий-2»\~на однокімнатну квартиру [ADDRESS] . З 23.05.2023 по 17.07.2023 позивач знаходився\~ в службовому відрядженні в Донецькій області та після прибуття додому дізнався, що квартира оформлена на дочку відповідачки, а саме [PERSON] . Право власності на спірну квартиру [PERSON] зареєструвала за собою на підставі Договору відступлення права\~вимоги в Договорі пайової участі в будівництві №53/5 від 06.10.2019, який був укладений між відповідачем \~та [PERSON] та погоджений Обслуговуючим кооперативом «Нижньобереговий-2». За умовами цього договору, дружина позивача одноособово, без його згоди, відступила права пайовика\~Обслуговуючого кооперативу\~«Нижньобереговий-2» своїй дочці, фактично розпорядившись належними майновими правами на власний розсуд без згоди [PERSON] . На день укладення Договору відступлення права\~вимоги в Обслуговуючому кооперативі\~«Нижньобереговий-2», вартість пайового внеску спірної квартири була повністю сплачена в сумі 381\~680.00 грн. за рахунок коштів сім`ї, у зв`язку з чим позивач вважає дії дружини [PERSON] по відчуженню придбаних за час шлюбу майнових прав на спірну квартиру на корись її дочки\~ [PERSON] незаконними та такими, що порушують його права. Договір пайової участі в будівництві №53/5 з Обслуговуючим кооперативом «Нижньобереговий-2» на однокімнатну квартиру [ADDRESS] укладений позивачем разом з відповідачем [PERSON] під час зареєстрованого шлюбу, а тому, дана квартира є їхньою спільною сумісною власністю. Окрім того, рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 08.07.2024 року по цивільній справі №686/7428/24 було частково задоволено позов [PERSON] до відповідачів та визнано недійсним Договір відступлення права вимоги в Договорі пайової участі в будівництві №53/5 від 06.10.2019 року. В задоволені позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності 01.03.2023 року по спірній квартирі відмовлено, оскільки дане звернення є передчасним. Однак, після звернення позивача до Відділу\~державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень з заявою про скасування державної реєстрації права власності за відповідачем [PERSON] , проведеної 01.03.2023 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Клімчук Аллою Володимирівною (номер відомостей про речове право 49435225) останнім було отримано рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій №75025030 від 13 вересня 2024 року, у зв`язку з тим, що подане рішення Хмельницького міськрайонного суду від 08.07.2024 року по цивільній справі №686/7428/24 не дає змоги встановити зміну або припинення права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] (нумерація житлового будинку була змінена з №2/2-В). В свою чергу, рішення Хмельницького міськрайонного суду від 08.07.2024 року по цивільній справі №686/7428/24 містить роз`яснення про те, що позивач має право звернутись з позовом до суду про витребування майна, що буде в подальшому правовою підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16, у пункті 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі №488/5027/14-ц. У зв`язку із викладеним у позивача виникла необхідність звернутися до суду за захистом його порушених прав на нерухоме майно спірну квартиру, майнові права на яку були відчужені в результаті недобросовісних дій відповідачів, у зв`язку з чим просить задоволити подану заяву. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04.11.2024 року відкрито провадження, справу призначено у підготовче засідання у загальному проваджені. 21.11.2024 року до суду від відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позов, у якому заперечуються позовні вимоги. Ухвалою суду від 25.11.2024 року закінчено підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання представник позивача не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі із дорученням уточненої позовної заяви в новій редакції від 25.11.2024 року та доказами поштового направлення уточненої позовної заяви іншим учасникам справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися у встановленому законом порядку, від відповідачки [PERSON] до суду надійшла заява про визнання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає\~задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.10.2019 року від імені [PERSON] , яка перебувала на той час у зареєстрованому шлюбі з позивачем [PERSON] , був укладений Договір пайової участі в будівництві №53/5 з Обслуговуючим кооперативом «Нижньобереговий-2»\~на однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Загальна ціна правочину та відповідно і майнових прав на квартиру, на момент укладення договору становила 381\~680.00 гривень. На виконання умов цього договору було сплачено на розрахунковий рахунок Обслуговуючого кооперативу\~«Нижньобереговий-2» обумовлену суму, які вносились від імені [PERSON] та [PERSON] . 30.05.2022 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір відступлення права вимоги в Договорі пайової участі в будівництві №53/5 від 06.10.2019 року, на підставі якого [PERSON] зареєструвала за собою право власності на частку квартири [ADDRESS] . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду по справі №686/24634/23 від 25.12.2023 року позивачу було відмовлено у задоволенні позову про визнання недійсним Договору відступлення права\~вимоги в Договорі пайової участі в будівництві №53/5 від 06.10.2019 року, з процесуальних підстав, а саме: у зв`язку із незалученням до участі у справі відповідача [PERSON] . Постановою Хмельницького апеляційного суду від 29.02.2024 року у цій справі виключено з мотивувальної частини встановлену Хмельницьким міськрайонним судом обставину про те, що [PERSON] сплатила пайовий внесок за квартиру [ADDRESS] , що підтверджується довідкою обслуговуючого кооперативу «Нижньобереговий-2» №53/5 від 1 вересня 2022 року. В свою чергу, даними довідки №03/09 від 18.09.2023 року ОК «Нижньобереговий-2», копія якої міститься в матеріалах справи, підтверджується, що 06.10.2019 року між [PERSON] та ОК «Нижньобереговий-2» було укладено договір пайової участі у будівництві №53/5 та за вказаним договором [PERSON] на рахунок кооперативу були сплачені кошти у розмірі 402\~321,80 (чотириста дві тисячі триста двадцять одна гривня 80 копійок). Також дана довідка вказує на зміну нумерації житлового будинку (не [ADDRESS] , як було спочатку вказано в договорі із забудовником, а №2/2-М по [ADDRESS] ). Згідно з рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 08.07.2024 року по цивільній справі №686/7428/24 було частково задоволено позов [PERSON] до відповідачів та визнано недійсним Договір відступлення права вимоги в Договорі пайової участі в будівництві №53/5 від 06.10.2019 року. В задоволені позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності 01.03.2023 року по спірній квартирі відмовлено, оскільки дане звернення є передчасним. Після звернення позивача до Відділу\~державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень з рішенням суду від 08.07.2024 року із заявою про скасування державної реєстрації права власності за відповідачем [PERSON] , проведеної 01.03.2023 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Клімчук Аллою Володимирівною (номер відомостей про речове право 49435225) у відповідності до якої, за [PERSON] було зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS] , останнім отримано рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій №75025030 від 13 вересня 2024 року, та державним реєстратором прав Сідорською С.В. роз`яснено, що подане рішення Хмельницького міськрайонного суду від 08.07.2024 року по цивільній справі №686/7428/24 не дає змоги встановити зміну або припинення права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до вимог ст.12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ч. 1 статті 61 Сімейного кодексу України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до вимог ст.\~65\~СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. В силу ч. 1, ч. 3 ст.61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. 20 березня 2024 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 712/3590/22, провадження № 61-14297св23 (ЄДРСРУ № 117890701) зазначив, що згода дружини, чоловіка на розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя поширюється на як на випадки відчуження майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, так і на випадки набуття майна подружжям у право спільної сумісної власності, а також наявність письмової згоди одного з подружжя на укладення іншим із подружжя договору купівлі-продажу майна, зафіксованої у такому договорі, свідчить про придбання майна за спільні кошти у спільну сумісну власність, оскільки згода іншого подружжя на набуття майна підтверджує придбання такого майна за спільні кошти подружжя; у разі, якщо інший з подружжя надав згоду на розпоряджаються майном (коштами) на набуття майна в спільну сумісну власність і така згода зафіксована безпосередньо у договорі купівлі-продажу майна, який вчинено іншим з подружжя, то суд не може своїм рішенням підміняти домовленість подружжя про набуття майна в спільну сумісну власність. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Відповідно до статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд вважає, що надані стороною позивача докази дають можливість у повній мірі встановити факт, що Договір пайової участі в будівництві №53/5 укладений з Обслуговуючим кооперативом «Нижньобереговий-2» на однокімнатну квартиру [ADDRESS] , був укладений спільно позивачем з відповідачкою [PERSON] під час зареєстрованого шлюбу, а тому, дана квартира є їхньою спільною сумісною власністю подружжя. Щодо вимоги позивача про витребування майна із незаконного володіння суд звертає увагу на наступне. Згідно з ч. 1 ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до\~статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до\~статті 388 цього Кодексу\~майно не може бути витребуване у нього. У пунктах 2 і 3 частини першої\~статті 388 ЦК України\~передбачено, що в разі придбання майна за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння, чи вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Власник має право витребувати майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України), незалежно від того, чи заволоділа ця особа незаконно спірним майном сама, чи придбала його у особи, яка не мала права відчужувати це майно. Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до\~статті 388 ЦК України\~майно не може бути витребуване в нього.\~Стаття 388 ЦК України\~містить сукупність підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Так, відповідно до частини першої вказаної норми якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Тобто можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (провадження № 12-35гс2). Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 4 Закону № 1952-IV\~«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності підлягає державній реєстрації. Суд звертає увагу на те, що підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав є задоволення позову про витребування майна. Такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, у пункті 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Таким чином, беручи до уваги те, що Договір відступлення права вимоги на користь [PERSON] в Договорі пайової участі в будівництві №53/5 від 06.10.2019 року було визнано недійсним, у зв`язку з чим було порушено право власності позивача на спірну квартиру, так як майнові права на вказане нерухоме майно були відчужені в результаті недобросовісних дій відповідачів. З огляду на вище викладене, з метою належного захисту прав позивача на спірну квартиру [ADDRESS] , суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та слід визнати за [PERSON] право власності на частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 36,9 кв.м., житловою площею 15,2 кв.м, як на частку у спільному майні подружжя та витребувати із незаконного володіння [PERSON] ) у власність позивача частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 36,9 кв.м., житловою площею 15,2 кв.м. Враховуючи те, що позов задоволено повністю, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати у сумі 2011,60 грн. у вказаній справі підлягають стягненню рівними частинами з відповідачів на користь позивача, тобто по 1005,80 грн. з кожного відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved