Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-12 00:00:00

І. Позиції учасників справи Аргументи позивача 22 липня 2024 року до суду через підсистему «Електронний суд» ЄСІКС надійшла позовна заява [PERSON] , подана адвокаткою Лук`янець О.О., до Державного підприємства «ЕКОІНФОРМ» (далі - Підприємство) про усунення перешкод у праві на працю шляхом внесення запису про виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про керівника і підписанта Підприємства. Позов обґрунтований тим, що: - 09 березня 2016 року [PERSON] був звільнений з посади директора Підприємства за власним бажанням; - попри те, що трудові відносини [PERSON] з Підприємством припинені, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - Реєстр) [PERSON]. дотепер відображається директором і підписантом Підприємства; - зазначена обставина перешкоджає [PERSON] в реалізації його конституційного права на працю. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися. 12 грудня 2024 року представник позивача, адвокатка Лук`янець О.О., подала заяву про розгляд справи у судовому засіданні без її участі та участі позивача. Позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Аргументи відповідача Представник Підприємства в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву Підприємство не подало. ІІ. Процесуальні дії суду 30 липня 2024 року суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху з підстав відсутності доказів направлення відповідачеві позовної заяви з додатками у паперовій формі листом з описом вкладення. 21 серпня 2024 року суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, у якій визначив проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначив судове засідання на 18 вересня 2024 року. У зв`язку з відрядженням судді судове засідання, призначене на 18 вересня 2024 року, суд відклав на 09 жовтня 2024 року. На підставі заяви представника позивача від 09.10.2024, судове засідання призначене на 09 жовтня 2024 року, суд відклав на 15 листопада 2024 року. У зв`язку з неявкою відповідача, судове засідання призначене на 15 листопада 2024 року, суд відклав на 13 грудня 2024 року. Інші заяви чи клопотання учасники справи не подавали. Відповідно до ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на те, що відповідач відзив на позовну заяву не подав, у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, з урахуванням думки представника позивача, який проти ухвалення заочного рішення не заперечив, суд без виходу до нарадчої кімнати ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Обставини, які встановив суд Відповідно до трудової книжки серії [NUMBER] 20 травня 2008 року [PERSON] був призначений на посаду директора Підприємства (а.с. 28-29). 09 березня 2016 року [PERSON] на підставі наказу Державної установи «Інститут геохімії навколишнього середовища Національної академії наук України» № 20 від 09.03.2016 року був звільнений з посади директора Підприємства за власним бажанням за ст. 38 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) про що внесений відповідний запис в його трудову книжку (а.с. 28-29). Згідно з відповіддю з Реєстру № 750226 від 21.08.2024 місцезнаходженням Підприємства є: місто Київ, проспект Академіка Палладіна, будинок 34-А; засновником Підприємства є Державна установа «Інститут геохімії навколишнього середовища Національної академії наук України»; керівником Підприємства є [PERSON] ; особою, яка може вчиняти дії від імені Підприємства, у тому числі підписувати договори, є [PERSON] (а.с. 64-65). Згідно з листом Державної установи «Інститут геохімії навколишнього середовища Національної академії наук України» № 297-240 від 10.08.2023 документацію щодо виконання наказу про звільнення [PERSON] відшукати не вдалося, що позбавляє можливості повідомити про причини не виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців. Установа продовжить пошук документації та у разі відшукання повідомить про це додатково. Більше того, розпорядження Кабінету міністрів України від 26 липня 2022 року № 683-р «Деякі питання управління об`єктами державної власності», ДП«ЕКОІНФОРМ» передано до сфери управління Фонду державного майна з метою їх подальшої приватизації (а.с. 33). Згідно з листом Національної академії наук України № 139/1094-12 від 10.08.2023 НАН України не володіє інформацією щодо звільнення [PERSON] з посади директора Підприємства та його виключення з Реєстру. Указане питання належить до компетенції ДУ «ІГНС НАН України», яка є засновником Підприємства і самостійно проводила процедуру звільнення [PERSON] з посади директора (а.с. 34). Згідно з листом Фонду державного майна України № 10-57-20002 від 09.08.2023 за актом приймання-передачі НАН України не надала документів про призначення/звільнення керівника Підприємства [PERSON] . Станом на 08.08.2023 року Підприємство не здійснює господарську діяльність, будь-який зв`язок з Підприємством відсутній, нового директора Підприємства не призначено. Уповноваженим органом управління Підприємства станом на дату видання наказу про звільнення [PERSON] з посади директора Підприємства була НАН України, отже питання обґрунтування причин невиключення [PERSON] як директора Підприємства з Реєстру належить до компетенції НАН України. Окрім того, відповідно до листа Пенсійного фонду України від 04.04.2023 № 19/13319, останній звіт було подано за березень 2016 року. Відповідно до листа Державної служби статистики України від 14.04.2023 № 9/14937, остання подана ДП «ЕКОІНФОРМ» фінансова звітність була за перший квартал 2016 року (а.с. 34-35). Згідно з листом Державної установи «Інститут геохімії навколишнього середовища Національної академії наук України» № 297-274 від 28.09.2023 на посаду директора Підприємства не було призначено іншу особу, а оригінал Статуту Підприємства у них відсутній (а.с. 39). Згідно з листом Національної академії наук України № 17/1344-12 від 02.10.2023 НАН України не ухвалювала рішення щодо призначення (звільнення) директора Підприємства. Статут Підприємства, а також документи щодо звільнення [PERSON] з посади директора Підприємства у НАН України відсутні (а.с. 47). Згідно з листом Фонду державного майна України № 10-57-2-257 від 04.10.2023 за актом приймання-передачі НАН України не надала документів про призначення/звільнення керівника Підприємства [PERSON] . Станом на 03.10.2023 року Підприємство не здійснює господарську діяльність, будь-який зв`язок з Підприємством відсутній, нового директора Підприємства не призначено. Уповноваженим органом управління Підприємства станом на дату видання наказу про звільнення [PERSON] з посади директора Підприємства була НАН України, отже питання обґрунтування причин невиключення [PERSON] як директора Підприємства з Реєстру належить до компетенції НАН України. Окрім того, відповідно до листа Пенсійного фонду України від 04.04.2023 № 19/13319, останній звіт було подано за березень 2016 року. Відповідно до листа Державної служби статистики України від 14.04.2023 № 9/14937, остання подана ДП «ЕКОІНФОРМ» фінансова звітність була за перший квартал 2016 року (а.с. 48). 11 січня 2024 року [PERSON] звернувся до Управління (Центру) надання адміністративних послуг Святошинського районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про державну реєстрацію змін відомостей про юридичну особу що містяться в Реєстрі з додатками, а саме: відомостей про керівника (директора) Підприємства, у зв`язку з його звільненням на підставі наказу № 20 від 09.03.2016 року (а.с. 49). 12 січня 2024 року державний реєстратор Костюченко Т.В. відмовив [PERSON] у державній реєстрації за вказаною заявою з огляду на відсутність рішення уповноваженого органу юридичної особи про зміну керівника, оформленого належним чином (а.с. 50). 21 травня 2024 року адвокатка Лук`янець О.Онаправила адвокатський запит вих. № 137 до Підприємства. Лист з адвокатським запитом повернувся до адресата, у зв`язку з закінченням терміну зберігання (а.с. 22-26). ІV. Мотиви суду Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Аналогічна за змістом норма наведена у частині першій статті 4 ЦПК України. Одним зі способів захисту цивільних прав, згідно із п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України, є припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 62 Господарського кодексу України (далі - ГК України) підприємство - це самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами. Підприємства можуть створюватись як для здійснення підприємництва, так і для некомерційної господарської діяльності. Одним з видів підприємств відповідно до положень статті 63 ГК України є державне підприємство. Згідно із ч. 1-3 ст. 65 ГК України управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу. Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів. Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) виконавчий орган (одноосібний чи колегіальний) підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді (у разі її утворення). Керівник підприємства (одноосібний виконавчий орган), головний бухгалтер, голова та члени наглядової ради (у разі її утворення), голова та члени колегіального виконавчого органу підприємства є посадовими особами такого підприємства. Статутом підприємства посадовими особами підприємства можуть бути визнані й інші особи. Посадові особи підприємства мають обов`язки перед підприємством, передбачені законом, зокрема щодо належного, добросовісного та ефективного управління підприємством (фідуціарні обов`язки). Відповідно до п. 1.2. Статуту Підприємства засновником Підприємства є Державний науковий центр радіогеохімії навколишнього середовища. Згідно з п. 4.1. Статуту Підприємства до виключної компетенції засновника належить призначення директора Підприємства. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 26.07.2022 року № 683-р «Деякі питання управління об`єктами державної власності» єдиний майновий комплекс Підприємства переданий до сфери управління Фонду державного майна з метою його подальшої приватизації. Відповідно до положень статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Конституційний Суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року №14- рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2- рп/2008 зазначив, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації. Згідно зі ст. 21 КЗпП України (тут і далі - в редакції на час звільнення позивача) сторонами трудового договору є працівник і власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган, якому й надано право звільнення працівника у певних випадках. Статтею 36 КЗпП України, передбачені підстави припинення трудового договору, до яких, зокрема, належить розірвання трудового договору з ініціативи працівника (ст. 38). Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Частиною 4 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» (в редакції, що діяла станом на день звільнення позивача), для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, у тому числі змін до установчих документів юридичної особи, подаються такі документи: 1) заява про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі; 2) примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про зміни, що вносяться до Єдиного державного реєстру, крім внесення змін до інформації про кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) юридичної особи, у тому числі кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) її засновника, якщо засновник - юридична особа, про місцезнаходження та про здійснення зв`язку з юридичною особою; 3) примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) протоколу засідання керівного органу громадського формування, на якому відповідно до установчого документа було скликано засідання вищого органу управління, - у разі державної реєстрації змін до відомостей про громадське формування; 4) документ, що підтверджує правомочність прийняття рішення відповідно до статуту громадського формування про внесення змін до Єдиного державного реєстру, - у разі державної реєстрації змін до відомостей про громадське формування; 5) відомості про керівні органи громадського формування (ім`я, дата народження керівника, членів інших керівних органів, реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності), посада, контактний номер телефону та інші засоби зв`язку) - у разі внесення змін до складу керівних органів; 6) документ, що підтверджує реєстрацію іноземної особи в країні її місцезнаходження (витяг із торговельного, банківського, судового реєстру тощо), - у разі змін, пов`язаних із входженням до складу засновників юридичної особи іноземної юридичної особи; 7) документ про сплату адміністративного збору - у випадках, передбачених статтею 36 цього Закону; 8) установчий документ юридичної особи в новій редакції - у разі внесення змін, що містяться в установчому документі; 9) примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) передавального акта - у разі внесення змін, пов`язаних із внесенням даних про юридичну особу, правонаступником якої є зареєстрована юридична особа; 10) примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про вихід із складу засновників (учасників) та/ або заява фізичної особи про вихід із складу засновників (учасників), та/або договору, іншого документа про перехід чи передачу частки засновника (учасника) у статутному (складеному) капіталі (пайовому фонді) юридичної особи, та/або рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про примусове виключення із складу засновників (учасників) юридичної особи або ксерокопія свідоцтва про смерть фізичної особи, судове рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою - у разі внесення змін, пов`язаних із зміною складу засновників (учасників) юридичної особи. Отже, якщо у разі, якщо зміна відомостей про юридичну особу, які містяться в Реєстрі, не пов`язана із змінами до установчих документів юридичної особи або не підлягає державній реєстрації, виконавчий орган юридичної особи або уповноважена ним особа зобов`язаний подати (надіслати рекомендованим листом) державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи юридичної особи заповнену реєстраційну картку про внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові від 24 грудня 2019 року в справі № 758/1861/18 Верховний Суд зазначив, що факт припинення повноважень директора як посадової особи законодавець пов`язує із моментом внесення відповідного запису до Реєстру. Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» №755-IV, державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі: 1) документів, що подаються заявником для державної реєстрації; 2) судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Реєстрі. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. V. Оцінка і висновки суду У справі, що розглядається: - трудові відносини [PERSON] і Підприємства припинені з 09 березня 2016 року у зв`язку зі звільненням [PERSON] з посади директора Підприємства за власним бажанням; - після звільнення [PERSON] з посади директора у Підприємства виник обов`язок подати державному реєстратору заяву про внесення змін до відомостей про юридичну особу щодо виключення з Реєстру даних про [PERSON] як керівника і підписанта Підприємства; - однак свій обов`язок Підприємство не виконало; [PERSON] значиться в Реєстрі як керівник і підписант Підприємства дотепер; - більш того, будь-яка інша особа на посаду директора Підприємства не призначена; останній звіт до органів Пенсійного Фонду України Підприємство подало за березень 2016 року, останню фінансову звітність - за перший квартал 2016 року. Наведене свідчить про те, що Підприємство фактично не здійснює господарську діяльність; - станом на день звільнення [PERSON] за посади директора Підприємство перебувало у сфері управління НАН України. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 26.07.2022 року № 683-р «Деякі питання управління об`єктами державної власності» єдиний майновий комплекс Підприємства переданий до сфери управління Фонду державного майна з метою його подальшої приватизації; - обидві зазначені державні інституції на адвокатські запити представника позивача відповіли, що питання про виключення з Реєстру відомостей про [PERSON] як про керівника і підписанта Підприємства не належить до їх компетенції. За таких обставин, суд доходить висновку, що тривале, без будь-яких обґрунтованих причин, невиконання Підприємством свого обов`язку виключити з Реєстру відомості про [PERSON] порушує конституційне право позивача на працю. Ситуація, за якої директор звільнений з посади, але не виключений з Реєстру, вочевидь не відповідає принципу правової визначеності і неприпустима у правовій державі. З наведених мотивів суд задовольняє позов повністю. VІІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 1 211,20 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією АТ КБ «Приватбанк» № 0.0.4054842404.1 від 10.12.2024 (а.с. 89). Доказів понесення інших судових витрат сторони у справі не надали. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки сторони не заявляли вимоги щодо відшкодування судових витрат, суд не вирішує питання їх розподілу. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved