Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

у жовтні 2024 позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про виділення в натурі частки із спільної часткової власності та припинення спільної часткової власності на майно. Поданий позов обґрунтовує тим, що йому на підставі договору дарування частини житлового будинку з надвірними будівлями від 15.11.2012 року належить 1/4 частина будинку за адресою: [ADDRESS] . Іншими співвласниками будинку є відповідачі по справі. Фактично будинок розподілений між співвласниками на окремі домоволодіння з обладнаними окремими входами та підведеними до кожної з них окремо комунікаціями. Крім того, в результаті виділення частки в натурі, частки відповідачів в праві власності на будинок не зменшуються, не змінюється порядок користування. Просить суд виділити 1/4 частини житлового будинку в натурі із спільного часткового майна, за адресою: [ADDRESS] , а саме кімната під літ.2-1 площею 10,5 кв м, кухня під літ.2-2 площею 11,14 кв м, кімната під літ.2-3 площею 7,1 кв м, коридор під літ.2-4 площею 8,2 кв м, санвузол під літ.2-5 площею 2,9 кв м, що разом складає 39,7 кв м, в тому числі житлова площа - 17,6 кв м, з господарськими будівлями та спорудами: сарай під літ. «Б-1» та визнати за позивачем право власності в цілому на виділене в натурі домоволодіння як окремий об`єкт нерухомості та припинити право часткової власності. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 жовтня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Від відповідачів надійшли заяви про визнання позову. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подали, у зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (стаття 12 ЦПК України). Згідно із ч.3 ст.12\~ЦПК України кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що згідно договору дарування частини житлового будинку з надвірними будівлями, посвідченого 15.11.2012 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногором О.В. за №3224 позивачу належить частини у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] складається з трьох приміщень: всього по приміщенню 1: кухня 1-1 площею 7,5 кв.м, житлової кімнати 1-2 площею 7,2 кв.м, житлової кімнати 1-3 площею 7,2 кв.м, житлової кімнати 1-4 площею 18,6 кв.м, веранди 1-І площею 4,0 кв.м загальною площею 44,5 кв.м, житловою площею 33,0 кв.м.; всього по приміщенню 2: кухня 2-2 площею 11,0 кв.м, житлової кімнати 2-1 площею 10,5 кв.м, житлової кімнати 2-3 площею 7,1 кв.м, коридор 2-4 площею 8,2 кв м, санвузол 2-5 площею 2,9 кв м, що разом складає 39,7 кв м, в тому числі житлова площа - 17,6 кв м, всього по приміщенню 3: кухня 3-1 площею 7,5 кв.м, житлової кімнати 3-2 площею 6,8 кв.м, житлової кімнати 3-3 площею 16,9 кв.м, веранди 3-І площею 2,4 кв.м загальною площею 33,6 кв.м, житловою площею 23,7 кв.м. Всього по будинку 117,8 кв.м загальна площа, 74,3 кв.м. - житлова площа. Відповідно до договору дарування земельної ділянки, посвідченого 15.11.2012 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногором О.В. за №3227, позивачеві належить земельна ділянка площею 0,0189 га, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта 1/4 частина житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , 1/3 [PERSON] , 5/12 [PERSON] . Статтею 41\~Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до частини першої статті 355\~ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Поняття спільної часткової власності викладено в частині першій статті 356\~ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробовому виразі. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності (частина перша статті 364 ЦК України). Положенням статті 364\~ЦК України закріплено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною третьою статті 364\~цього Кодексу визначено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Разом з тим, статтею 367\~ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. За таких обставин, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про поділ спільного майна та/або виділ у натурі частки із спільного майна, що призвело до не можливості вчинити укладення відповідного правочину в порядку передбаченому статей\~364,\~367 ЦК України, позивач має право на звернення до суду за захистом свого права, шляхом виділу у натурі своєї частки із майна, що є у спільній частковій власності. Подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (стаття 183 ЦК України). Виходячи з аналізу змісту норм статей\~183,\~358,\~364,\~379,\~380,\~382\~ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Тому визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Такий правовий висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 03.04.2013 у справі № 6-12цс13. Крім того, суд враховує роз`яснення, що містяться у пункті 6\~постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", згідно з яким при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Згідно висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна, що розташований в [ADDRESS] , виданого власнику [PERSON] , про те, що вище зазначена будівля має три окремі виходи. Склад новоутвореного об`єкта нерухомого майна для виділу: кімната під літ.2-1 площею 10,5 кв м, кухня під літ.2-2 площею 11,14 кв м, кімната під літ.2-3 площею 7,1 кв м, коридор під літ.2-4 площею 8,2 кв м, санвузол під літ.2-5 площею 2,9 кв м, що разом складає 39,7 кв м, в тому числі житлова площа - 17,6 кв м, з господарськими будівлями та спорудами: сарай під літ. «Б-1», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Отже, враховуючи, що право власності [PERSON] на 1/4 частину будинку підтверджено відповідними документами, визнання позову відповідачами, а також те, що кожен із співвласників, зокрема позивач, має право на виділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, суд знаходить доцільним позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. На підставі ст.ст. 356, 358, 364 ЦК України,

Outcome: approved