Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

[PERSON] 11 листопада 2024 року пред`явила до [PERSON] позов про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15 грудня 2022 року. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 15 грудня 2022 року вони зареєстрували шлюб, від якого у них [INFO] народилася дочка [PERSON] , яка проживає із нею, позивачкою, та перебуває на повному її утриманні. Сімейне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, через що між ними виникали безпідставні сварки та непорозуміння. Відповідач не поважав її як дружину, не враховував її думку, безвідповідально ставився до своїх сімейних обов`язків. Також відповідач затівав безпідставні сварки, під час яких ображав її нецензурною лайкою в присутності їхньої малолітньої дочки, що негативно вплинуло на її виховання. Більше року вони разом не проживають і до цього часу вони неодноразово припиняли спільне проживання. На даний час спільного господарства не ведуть та майже не спілкуються. Згідно ухвали судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Варга Д.Д. у встановлений в ухвалі про відкриття провадження строк, через канцелярію суду подав відзив на позов, в якому зазначив, що відповідач позов визнає в повному обсязі та просить шлюб розірвати. Однак, він заперечує щодо обставин, котрі викладені позивачкою у позовній заяві, про причини розірвання шлюбу, а саме, заперечив те, що відповідач відмовлявся від участі у вихованні дочки [PERSON] . Так, між сторонами, протягом останнього часу почали виникати непорозуміння, які унеможливили їхнє спільне проживання, ведення спільного побуту та збереження сім`ї, але відповідач стверджує, що він завжди був зразковим чоловіком і батьком, дбав про добробут їхньої сім`ї та забезпечував комфортні умови для дружини і дочки. Зазначив, що відповідач регулярно надсилає на рахунок позивачки грошові кошти для утримання дочки та купує дитині всі необхідні їй речі, на підтвердження чого долучив відповідні квитанції. Щодо тверджень позивачки, що нібито він вчиняв безпідставні сварки та ображав її нецензурною лайкою в присутності малолітньої дочки, то вони не відповідають дійсності і викладені з метою принизити відповідача та показати його у негативному світлі в очах суспільства та суду. Розгляд справи просив провести за їх відсутності. Згідно п. 2), п. 3) ч. 1 ст. 43 ЦПК України, учасники справи мають право, зокрема брати участь у судових засіданнях і подавати заяви та клопотання. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За наведеного суд постановив судовий розгляд справи здійснювати за відсутності всіх учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд дійшов висновку про задоволення позову виходячи з таких підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Із копії паспортів, свідоцтв про шлюб та народження видно, що сторони зареєстрували шлюб 15 грудня 2022 року, під час перебування в якому у них [INFO] народилася дитина, дочка [PERSON] , яка на даний час є малолітня (а. с. 4, 6, 9). Із заяв по суті справи видно, що сторони більше року припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть, дочка [PERSON] проживає разом із позивачкою. Отже, фактичні взаємини подружжя свідчать про обґрунтованість позову, і при таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України передбачено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про\~розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, і тому право позивачки, передбачене ч. 3 ст. 56 СК України, на припинення шлюбних відносин підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову повністю, необхідно із відповідача у користь позивачки стягнути судові витрати в сумі 1211,20 грн., пов`язані зі сплатою судового збору, що підтверджені квитанцією (а. с. 1).

Outcome: approved