Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-19 00:00:00

У грудні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» звернулось до Печерського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості розмірі 41666 грн. 24 коп. та витрат з оплати судового збору у розмірі 2684 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 26.11.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем був укладений договір кредитної лінії № 420973296 на підставі якого відповідачем був отриманий кредит у розмірі 10600 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом на строк 26 календарних днів. Позивач своє зобов`язання по перерахуванню кредитних коштів виконав, але відповідачем кредит не погашається, що змусило позивача звернутись до суду з даним позовом, за захистом свого порушеного права. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.12.2023 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами відкрито провадження та роз`яснено відповідачу право надати у десятиденний строк з дня вручення даної ухвали надати відзив на позовну заяву. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15.01.2024, у задоволенні клопотання [PERSON] про передачу за підсудністю цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» до [PERSON] про стягнення заборгованості, відмовлено. 30.01.2024 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву та зазначає, що не сплачував заборгованість за кредитним договором, через мале фінансове забезпечення курсантів ВВНЗ, також подав до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» документи щодо того, що він є військовослужбовцем, та на нього поширюються пільги, передбачені Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» щодо звільнення від сплати відсотків. Згідно відповіді на звернення, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало відповідачу відповідь, щодо необхідності подати документи зазначені в листі, для застосування пільги передбаченої Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей». Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов наступних висновків. Як встановлено матеріалами справи, 26.11.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений договір кредитної лінії № 420973296 на суму 10600, 00 грн максимальна сума кредит. Згідно п.1.3. Договору кредитодавець надав переший транш з договором в сумі 10600, 00 грн строком на 26 календарних дні (з можливістю продовження строку) шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника (банківська картка № [NUMBER] ), що засвідчує факт укладання між сторонами кредитного договору у формі електронного документу згідно Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Закону України «Про електронну комісію». Відповідно до п.п. 1.3, 1.7, 1.9.1 Договору, позичальник зобов`язується повернути кредит протягом 26 днів (Дисконтний період), сплатити проценти за користування в розмірі 1, 93 % (процентів) від суми першого траншу за кожний день користування. 22.12.2021 строк платежу за дисконтним періодом закінчився, а відповідач не виконав свої зобов?язання, не повернув кредит, не сплатив проценти. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі, відповідно до статті 1055 Цивільного кодексу України. Відповідно до положень статей 5, 15 Закону України «Про електронній документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено статтею 526 Цивільного кодексу України. За приписами частин 1, 2 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, відповідаючи перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Оскільки відповідач не виконує умови договору в добровільному порядку, сума отриманого кредиту, підляга примусовому стягненню. Згідно розрахунку заборгованості, наданому представником позивача, станом на 15.06.2023 сума заборгованості відповідача складає 41666 грн 24 коп. з якої, сума траншу в межах кредитного ліміту складає 10600 грн. 00 коп., проценти за користування кредитом у дисконтний період (10600, 00*1, 93 % = 204, 58 грн день), 26 днів *204, 58 грн = 5319,08 грн (з 26.11.2021 по 22.12.2021). Щодо посилання відповідача, що останній є військовослужбовцем, тому звільнений від сплати відсотків, суд зазначає наступне. Пунктом п`ятнадцятим статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Згідно наданої довідки Форми 5, [PERSON] дійсно є військовослужбовцем та проходить військову службу в Збройних Силах України, є слухачем штатним денної форми навчання за освітнім рівнем «магістр», та навчається у Військовому інституті Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Відповідні роз`яснення надані до Національного банку України листом Міністерства Оборони України від 09.10.2020 №321/6192, за змістом яких перелік документів, що підтверджують статус військовослужбовця, серед яких довідка Форма 5. Будь який інший документ, який би підтверджував проходження служби в особливий період у Збройних Силах України не передбачений нормативними документами. Окрім того чітко зазначено, що військовослужбовцями є курсанти та слухачі вищих військових навчальних закладів Збройних Сил України, а організаційно Збройні Сили України складаються з військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій, які мають право видавати довідки, що підтверджують факт перебування на військовій службі у Збройних Силах України. Суд дійшов висновку, що надані відповідачем документи, зокрема довідка Форми 7, довідка Форми 5, копія посвідчення офіцера [NUMBER] є належним доказом на підтвердження його права на пільги, адже позивач є військовослужбовецем, та проходить військової служби в навчальному закладі, який відповідно до розділу ІІ статті 3 Закону України «Про Збройні Сили України», п.1 статті 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» прирівнюється до військової частини Збройних Сил України. Відтак, на [PERSON] поширюються пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» щодо звільнення від сплати відсотків. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких підстав, суж вважає, що позов підлягає задоволенню частково, та стягненню з відповідача заборгованості за договором, яка складається із суми траншу в межах кредитного ліміту 10600, 00 грн, та враховуючи добровільно сплачену відповідачем частину суми 2682, 04 грн, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 7917, 96 грн. У зв`язку із частковим задоволенням позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, що становить 19 % від заявлених вимог позивача, судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволенних вимог, що становить 509, 96 грн.

Outcome: partial