Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитними договорами № 76541819 від 20.07.2023 в розмірі 30579, 29 грн., № 4157948 від 29.11.2023 в розмірі 9116,08 грн та судових витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач не виконує умови вищевказаних договорів. Ухвалою судді від 10 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 23.09.2024 представником відповідача подано відзив на позов у якому просить поновити строк на подання відзиву та відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками по спірним договорам позики виходячи з того, що відповідач є військовослужбовцем і на нього поширюється дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а отже має встановлені законодавством пільги, а саме звільнення від сплати відсотків за користування кредитом. В решті позовних вимог позов визнає. \~ \~ \~ 03.12.2024 представником позивача подано відповідь на відзив у якому просить позовні вимоги задовольнити посилаючись, на те, що відповідачем при укладенні спірних договорів не було зазначено про наявність у нього статусу військовослужбовця та розповсюдження на нього дії Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Отже, відповідач не виконав узятих на себе зобов`язань відповідно до умов укладених договорів та не повідомив первісного кредитора про зміну свого статусу та не надав підтверджуючих документів. Крім того, представник позивача просить витребувати з АТ КБ «Приватбанк» інформацію про надходження на картку банку (рахунок) відповідача кредитних коштів. Проте, суд враховує, що з огляду на положення ст. ст. 7, 19, 274 ЦПК України оскільки характер спору не вимагає проведення публічного розгляду, фактичні обставини справи вже були встановлені, під час підготовки справи до розгляду, тому не виникло питань, які не можна було вирішити шляхом дослідження письмових доказів. У судове засідання представник позивача не з`явився, проте у позові просить розглянути справу за його відсутності. Позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач та його представник адвокат Зощенко В.В. у судове засідання не з`явились, проте представником відповідача, який діє від імені та в інтересах відповідача подано заяву про розгляд справи за їхньої відсутності. Просить поновити строк подання відзиву та позовні вимоги задовольнити частково. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. 20.07.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 76541819 в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства (а.с. 8-10). Підписанням цього договору позичальник підтверджує, що він ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами. 29.11.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 4157948 в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства (а.с. 19-21). 14.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Европейська агенція з повернення боргів»» та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» укладено Договір факторингу № 14/06/21 відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 20 від 20.03.2024 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 30 579,29 грн., з яких: 8 137,50 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 22 441,79 грн. сума заборгованості за відсотками. Відповідно до Реєстру боржників № 23 від 11.04.2023 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 9 116,08 грн., з яких: 2 150,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 966,08 грн. сума заборгованості за відсотками. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Стаття 530 ЦК України встановлює, що якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу. Як вбачається з відзиву відповідача він визнає заборгованість за кредитним договором № 76541819 від 20.07.2023 в сумі 8 137,50 гривень та по кредитному договору № 4157948 від 29.11.2023 за основною сумою боргу 2 150,00 гривень 00 копійок, а заборгованості за відсотками не визнає та заперечує проти їхнього стягнення, з огляду на його статус військовослужбовця та положення п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» від 30 березня 2021 року № 1357-IX, який набрав чинності 23 квітня 2021 року пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладено в новій редакції: «15. Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються». Останніми змінами, які набрали чинності 19 серпня 2022 року пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено словами «крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля». Частиною 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» визначено, що військовослужбовці - це особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час. Відповідно до статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Особливий період в Україні діє з 18 березня 2014 року по теперішній час. Статтею 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" унормовано, що дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, вирішено, зокрема оголосити та провести загальну мобілізацію. Як вбачається з копії військового квитка серії [NUMBER] , який виданий на ім`я [PERSON] , останній 06.06.2022, на підставі Указу Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року, був призваний до лав Збройних Сил України. Згідно довідки командира військової частини [NUMBER] від 22 липня 2022 року, солдат [PERSON] призваний по мобілізації у зв`язку з введенням воєнного стану та перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 04.07.2022. Таким чином, на відповідача [PERSON] з 06.06.2022 року, як на військовослужбовця, призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, поширювалися пільги передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом на весь час його призову. Доводи представника позивача про те, що відповідач не звертався до фінансової установи та не надавав документів, які дають йому відповідні пільги передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» суд оцінює відповідно до вимог процесуального законодавства, і з урахуванням конкретних обставин цієї справи та вважає, що відсутність звернення відповідача до первісного кредитора та позивача, не спростовує той факт, що на [PERSON] , розповсюджується дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». При цьому, за наявності позову банку про стягнення боргу за кредитним договором суди повинні самостійно здійснювати перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (зменшити визначений банком обсяг заборгованості за тілом кредиту на суми зарахованих платежів на погашення штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом). Аналогічний висновок щодо застосування відповідних норм права висловлено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року по справі №642/548/21. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що підстави для стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом з 06.06.2022 по строк закінчення дії кредитного договору, відсутні. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial