Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

У березні 2024 року ТОВ "Діджи Фінанс" через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС звернулося до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого позивач посилається на те, що 26 травня 2021 року між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 4990851, на виконання умов якого, Товариство надало позичальнику грошові кошти (кредит) у сумі 7 000,00 грн., на підставі та на умовах, передбачених цим договором. Даний договір був укладений в електронному вигляді, з використанням електронним підпису з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України "Про електронну комерцію". Товариство свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі надавши відповідачеві кредитні кошти у вищезазначеному розмірі. 13 вересня 2021\~року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Діджи Фінанс" було укладено договір відступлення прав вимоги №07Т, за умовами якого право вимоги, в тому числі й за кредитним договором, укладеним з [PERSON] , перейшло до ТОВ "Діджи Фінанс". Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку із чим утворилася заборгованість, яка на момент отримання права вимоги становить 31\~395,00\~грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 7 000,00 грн.; заборгованості за відсотками 23 625,00грн. та заборгованості за комісійними винагородами 770,00 грн. Зазначену суму заборгованості, а також судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу, позивач просить стягнути з відповідача на його користь. Не погоджуючись із пред`явленим позовом, 16 вересня 2024 року відповідач [PERSON] через свого представника адвоката Макаренка С. С. та підсистему "Електронний суд" ЄСІТС звернувся на адресу суду із відзивом на позовну заяву, відповідно до змісту якого останній заперечує проти позову, зазначаючи про відсутність доказів перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача, оскільки номер такого рахунку в анкеті-заяві на укладання договору не визначений і, як наслідок, відсутність доказів наявності заборгованості за кредитним договором. У зв`язку із чим просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі (а.с. 87-89). 18 вересня 2024 року позивач через свого представника та підсистему "Електронний суд" ЄСІТС звернувся на адресу суду із відповіддю на відзив на позовну заяву, в якій, посилаючись на наявність всіх доказів, як укладення кредитного договору з первісним кредитором, так доказів перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника через систему "LiqPay", що відповідає, як умовам кредитного договору, так і вимогам Закону України "Про фінансові послуги та фінансові компанії". У зв`язку із чим просив позов задовольнити в повному обсязі (а.с. 95-96, 100-103). 11 червня 2024 року на адресу суду надійшла інформація щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) фізичної особи-відповідача (а.с. 80). Ухвалою судді від 12 червня 2024 року постановлено про прийняття позовної заяви до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Цією ж ухвалою сторонам були установлені строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив на позовну заяву, а також заперечень (а.с. 81). Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.\~1.ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цьогоКодексув межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1ст.13ЦПК України). Згідно з ч.ч. 1, 2\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2\~ст. 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі\~ст. 79 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до вимог\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 26 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №\~4990851, відповідно до п.п.1.1.-1.4. якого, Кредитодавець надає позичальнику кредит у сумі 7 000,00 грн. строком на 30 днів; термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 25 червня 2021 року. Проценти за користування кредитом складають 2 625,00грн., які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2 Договору); стандартна (базова) процентна ставка становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом\~\~(п.\~1.6 Договору). Комісія за надання кредиту 770,00 грн. (п.1.5.1 Договору) (а.с.16-17, 18-23). ТОВ "Мілоан" свої зобов`язання за договором виконало, надавши відповідачеві обумовлену суму кредитних коштів, що підтверджується платіжним дорученням №\~47196219 від 26 травня 2021 року (а.с. 24). Судом установлено, що 13 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" укладено договір факторингу №07Т. Відповідно до п.2.1. Договору Клієнт відступає Фактору права вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі прав вимоги, Фактор їх приймає і передає грошові кошти у розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. ТОВ "Діджи Фінанс" зобов`язання за Договором факторингу виконало в повному обсязі, та відповідно перерахувало належну суму коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мілоан" (а.с.41-48), за таких обставин, до ТОВ "Діджи Фінанс" відповідно до Договору факторингу №07Т перейшло право за Договором №4990851 від 26 травня 2021\~року, що укладено між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] (а.с. 27-34). У порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, не здійснив жодного платежу на погашення заборгованості за кредитом. Так, згідно з розрахунком позивача (а.с.25-26) заборгованість відповідача за договором №\~4990851 від 26 травня 2021 року, станом на 20 лютого 2024 року становить 31\~395,00\~грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 7 000,00 грн.; заборгованості за відсотками 23 625,00грн. та заборгованості за комісійними винагородами 770,00 грн. Отже, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Вирішуючи спір, суд враховує наступні положення законодавства, що регулює спірні правовідносини. Згідно з частиною 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" від 03 вересня 2015\~року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Так, електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 23 березня 2020 року по справі № 404/502/18, відповідно до якого: будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Отже, кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Підписавши кредитний договір (а.с. 18-21), паспорт споживчого кредиту та графік платежів (а.с. 22), анкету-заяву на кредит (а.с. 16-17) відповідач погодився з умовами договору та правилами надання споживчих кредитів від ТОВ "Мілоан". Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12\~січня 2021 року в справі № 524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Зазначений договір є чинним та підлягає виконанню сторонами. Позивачем надано суду письмову копію укладеного між відповідачем та ТОВ "Мілоан" Договору про споживчий кредит № 4990851 від 26 травня 2021 року,в пункті 6.1, 6.5. якого зазначено, що цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, і прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Будь-яких доказів на спростування того, що договір був укладений в електронному вигляді, або доказів належного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, відповідачем не надано, самі лише посилання останнього на відсутність окремого зазначення в анкеті-заяві на укладання договору його розрахункового рахунку, як доказ невиконання кредитором свого обов?язку з перерахування кредитних коштів не може свідчити про такі обставини. Разом з тим, відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідач не надав жодного доказу того, що належним чином виконав зобов`язання з повернення кредитних коштів первісному кредитору. 27 вересня 2023 року позивач звернувся на адресу боржнику із досудовою вимогою вих.№ 3442605315-АВ про\~\~повернення простроченої суми заборгованості в розмірі 31\~395,00\~грн., в якій попередив про стягнення грошових коштів у судовому порядку у разі невиконання даної вимоги (а.с. 37-38). Зі змісту досудової вимоги, Витягу з Додатку до договору факторингу (а.с. 34) та\~\~розрахунку заборгованості (а.с. 25-26) вбачається, що з 13 вересня 2021 року розмір заборгованості та її складові не змінилися. Позивачем заявлено позовні вимоги в межах суми та складових заборгованості, які мав первісний кредитор. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено у ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, суд вбачає підстави для задоволення позову та присудження до стягнення заборгованості за кредитним договором на користь позивача у зазначеному вище розмірі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне. Згідно статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. В даному випадку відповідач не заявляв про неспівмірність витрат на оплату правничої допомоги адвоката та не надав суду відповідних доказів. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23\~січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015\~року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано копія договору №42649746 про надання правової допомоги від 11 грудня 2023 року з додатковою угодою до нього за №003442605315 від 09 лютого 2023 року, укладених між адвокатським бюро "Анастасії Міньковської" та ТОВ "Діджи Фінанс" (а.с. 60-62, 63); детальний опис робіт, виконаних адвокатським бюро "Анастасії Міньковської" (а.с.\~65); акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 20\~лютого 2024 року, згідно якого загальна вартість послуг адвоката складає 6\~000,00\~грн., яка складається із: правового аналізу обставин спірних правовідносин, надання консультацій у розмірі 2\~250 грн., витрачено 1,5 год.; складанням позовної заяви у розмірі 1\~000 грн., витрачено 3 години; формування додатків до позовної заяви у розмірі 750 грн. витрачено 1 годинну 00 хвилин (а.с. 64). Враховуючи складність справи, кількість і зміст поданих представником позивача процесуальних документів, суд, з урахуванням вимог співмірності і розумності, вважає за необхідне стягнути на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 6000 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн. (а.с. 1), які позивач поніс при зверненні до суду з позовом. На підставі викладеного,

Outcome: approved