Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

Позивач 29.09.2024 звернувся до Чутівського районного суду Полтавської області із позовом до відповідачів про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи тим, що дитина - [PERSON] , [INFO] , з 18.09.2018 перебуває в дитячому закладі на повному державному забезпеченні. За весь час перебування дитини у закладі її мати - [PERSON] та батько - [PERSON] дитину не відвідували, не телефонували, станом здоров`я та розвитком дитини не цікавились, участі в матеріальному забезпеченні дитини не брали. З наведених підставорган опіки і піклування Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області звернувся до суду із зазначеним позовом. Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 30.09.2024 відкрито провадження у даній справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просила їх задовольнити повністю. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог - служба у справах дітей виконавчого комітету Чутівської селищної ради Полтавського району Полтавської області надала суду письмові пояснення щодо позову, а також лист служби у справах дітей Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, яким підтверджено фактичне місце проживання [PERSON] разом з двома малолітніми дітьми без реєстрації за адресою [ADDRESS] . Також повідомили, що діти вищевказаної сім`ї на обліку служби як такі, що потрапили в складні життєві обставини, не перебувають ( а. с. 48- 50, 52). У судовому засіданні представник третьої особи позов підтримала та просила його задовольнити. В судове засідання відповідачі не з`явилися, відзив на позов з невідомих суду причин не подали, хоча заздалегідь повідомлялись належним чином про день та час розгляду справи за місцем останнього відомого місця проживання, про що наявні докази у справі, крім того, про розгляд даної справи судом відповідачі повідомлялись шляхомрозміщення оголошення на офіційному сайті судової влади. Таким чином, судом вжито належних заходів для повідомлення відповідачів про розгляд даної справи судом, однак, вони інтересу до розгляду справи не виявили, що вказує на їхню байдужість до вирішення питання щодо позбавлення їх батьківських прав відносно малолітньоїдоньки. Під час судового розгляду судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , з 18.09.2018 перебуває в закладі на повному державному забезпеченні. За весь час перебування дитини у закладі мати - [PERSON] та батько [PERSON] , дитину не відвідували, не телефонували, станом здоров`я та розвитком дитини не цікавились. Малолітня дитина має повторне свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 05.08.2015 видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чутівського районного управління юстиції у Полтавській області, про що виконавчим комітетом Артемівської селищної ради Чутівського району Полтавської областібуло складено актовий запис № 13 від 21.05.2014 (а.с. 8). За заявою матері [PERSON] від 18.09.2018 дитина була влаштована до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласний спеціалізований будинок дитини «Зелений Гай»» (а.с. 22). За час перебування дитини у вказаному дитячому закладі ніхто дитину не відвідував, не телефонував, станом здоров`я не цікавився. З 29.06.2023 [PERSON] , [INFO] , перебуває у Комунальному закладі «Харківський обласний центр соціальної підтримки дітей та сімей «Гармонія»» Харківської обласної ради. Батьки дитини за весь час її перебування в Центрі не відвідували доньку, не цікавились її життям та здоров`ям, з адміністрацією закладу на контакт не виходили та не виявляли бажання забрати дитину додому. Долею дитини жодним з доступних способів не цікавились. Таким чином, в порушення ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» мати та батько не піклуються про здоров`я своєї дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток, не приділяють уваги її навчанню, не готують до самостійного життя, безвідповідально відносяться до здоров`я дитини, не забезпечують матеріально, жодного разу в закладі дитину не відвідували, станом здоров`я не цікавилися, бажання забрати дитину додому не виявляли. Тобто, їм дитина байдужа. Відповідачі своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття, не виконують та не здійснюють жодних дій, спрямованих на їх виконання. Свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Вони зовсім не цікавиться розвитком, станом здоров`я дитини, не дбають про її інтереси. Згідно з випискою із медичної карти малолітня [PERSON] має затримку психологічного та психорозумового розвитку, дефект міжпередсердної перегородки та інші захворювання. Дитина потребує постійного нагляду та медичного втручання (а.с. 26). Згідно з висновком, наданим суду органом опіки та піклування Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області, останній вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 28-31). Як вбачається із абз. 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, що має місце і у даному випадку. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, дають підстави вважати, що відповідачі своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття, не виконують та не здійснюють жодних дій, спрямованих на їх виконання. Свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Зовсім не цікавляться розвитком, станом здоров`я дитини, не дбають про її інтереси. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 150 та 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язання виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків. Мати та батько малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , не піклуються про стан здоров`я своєї дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток, не приділяють уваги її навчанню, не готують до самостійного життя, безвідповідально ставляться до здоров`я дитини, не забезпечують матеріально. Свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків та не здійснюють жодних дій, спрямованих на їх виконання. Суд, дослідивши та оцінивши докази, якими обґрунтовано позов, вважає, що позовні вимоги щодо позбавлення відповідачів батьківських прав підлягають задоволенню. При цьому, ухвалюючи рішення про позбавлення батьків батьківських прав, суд виходить з найкращих інтересів дитини, зокрема враховує стійке небажання батьків брати участь у вихованні та утриманні дитини, що негативно впливає на здоров`я та розвиток дитини, та необхідність піклування про неї з боку держави в особі спеціалізованого дитячого закладу. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Крім того, згідно з положеннями ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки встановлено, що малолітня дитина [PERSON] на даний час перебуває в Комунальному закладі «Харківський обласний центр соціальної підтримки дітей та сімей «Гармонія»» Харківської обласної ради, то відповідно до ст. 245 СК України, функції опікуна та піклувальника щодо неї покладаються на адміністрацію цього закладу. Однак, даний факт не звільняє батьків дитини від обов`язку її утримання. Позивачем заявлено до стягнення з кожного з відповідачів на користь малолітньої їх доньки [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.ст. 180-182 СК України, оскільки батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, зазначений у позові розмір аліментів відповідає вимогам діючого законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку ( доходу ) платника аліментів. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 27 «Конвенції ООН про права дитини» від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи, що відповідачами не надано відзив на позов та не надано доказів щодо участі їх в утриманні та вихованні дитини, позовні вимоги щодо стягнення аліментів підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, зазначений у позові розмір аліментів відповідає вимогам діючого законодавства. Судовий збір підлягає стягненню на користь держави з відповідачів на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved