Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

[PERSON] звернуласядо Дарницького районного суду міста Києва із заявою в порядку окремого провадження, в якій просить встановити факт народження дитини чоловічої статі, [PERSON] , який народився [INFO] в місті Генічеськ, Херсонської області - матір`ю якого є [PERSON] , [INFO] , громадянки України. Батько [PERSON] , [INFO] , на підставі свідоцтва про шлюб, актовий запис № 15 від 24 березня 2021 року, громадяни України. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що отримати свідоцтво про народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом для здійснення реєстрації народження відповідно до статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Вказує, що встановлення факту народження необхідно для отримання свідоцтва про народження. Заявник у судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила. Представник заінтересованої особи - Дарницького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Суд, розглянувши подану заяву, дослідивши письмові докази, надані заявником, встановив наступне. Судом встановлено, що 2 березня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Новотроїцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №15. Після укладення шлюбу прізвище дружини - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . [INFO] громадянка України [PERSON] народила дитину чоловічої статі (хлопчика), вагою 3200 грамів, що підтверджується Талоном №3. Відомості акушерського стаціонару про новонародженого від 25.04.2024. Як зазначає в заяві [PERSON] дитина народилась в місті Генічеськ, Херсонської області, яка є тимчасово окупованою територією. Згідно з п. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» окупованою територією визначається , зокрема, сухопутна територія тимчасово окупованих російською федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях. Як передбачено ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Під час вирішення питання щодо оцінки доказів суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, Loizidou v. Turkey, Cyprus v. Turkey), а також Молдови та Росії (зокрема, Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, Ilascu and Others v. Moldova and Russia), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Тобто, документи, видані органами чи установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як виняток, можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку ст. 317 ЦПК України. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Згідно з ч.2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, визначено, що дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Статтею 122 СК України визначено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Судом встановлено, що матір`ю новонародженого хлопчика є [PERSON] ( [INFO] , громадянка України), батьком - [PERSON] ( [INFO] , громадянин України), які перебувають у шлюбі, зареєстрованому відповідно до законодавства України. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про громадянство України» новонароджена дитина заявника є громадянкою України як особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження є громадянином України. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України Аналогічна за змістом норма викладена у ч. 3 ст. 144 Сімейного кодексу України. Як передбачено ч. 1 ст. 145, ч. 1 ст. 146, ч. 1 ст. 147 Сімейного кодексу України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їх згодою. Ім`я дитини визначається за згодою батьків. По батькові дитини визначається за іменем батька. Відповідно до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. З огляду на викладене вище, суд вважає, що існують об`єктивні перешкоди для проведення державної реєстрації народження дитини та з метою захисту прав і свобод громадян України суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту народження дитини, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянином України свідоцтва про народження доньки, виданого державним органом України, у зв`язку з чим вимоги заявника підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 317 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту народження дитини, допустити до негайного виконання.

Outcome: approved