Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

У жовтні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , за період з 01 жовтня 2020 року по 31 серпня 2023 року в сумі - 75 766 грн. 29 коп. В обґрунтування вимог зазначається, що 03 червня 2019 року Виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області зареєстровано шлюб між сторонами. Від спільного подружнього життя у них народилася дочка, [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2020 року з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки доходу від усіх видів заробітку, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення заяви до суду з 01 жовтня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття. Судове рішення про стягнення аліментів відповідач ні у добровільному ні у примусовому порядку не виконує, заборгованість станом на 09 вересня 2023 року складає 75 766 грн. 29 коп. Розмір пені за прострочення сплати аліментів за період з 01 жовтня 2020 року по 31 серпня 2023 року становить 580 827 грн. 54 коп. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 01 лютого 2024 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву. 28 жовтня 2024 року позивач подала до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить стягнути з [PERSON] на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01 жовтня 2020 року по 01 жовтня 2024 року у розмірі - 30 861 грн. 63 коп. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги з урахуванням зменшень підтримали, просили позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Панамаренко Д.М. позовні вимоги не визнав, пояснив, що розрахунок заборгованості по аліментах органами державної виконавчої служби проведено не вірно, після проведення перерахунку заборгованість зменшено на 40 000 грн. 00 коп. Відповідач знав про існування судового рішення про стягнення аліментів. Вислухавши пояснення позивача, її представника, заперечення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 03 червня 2019 року Виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Від спільного подружнього життя у них народилася дочка, [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2020 року з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки доходу від усіх видів заробітку, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення заяви до суду з 01 жовтня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття. Постановою головного державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 30 грудня 2020 року відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу № 361/6719/20, виданого 13 листопада 2020 року Броварським міськрайонним судом Київської області. Постановою головного державного виконавця Броварського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 22 липня 2021 року звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] . Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 01 жовтня 2024 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на підставі судового наказу № 361/6719/20 від 13 листопада 2020 року, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області, становить 30 861 грн. 63 коп. Вирішуючи питання по суті заявлених позовних вимог, суд керується наступним. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. У Сімейному кодексі України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Згідно з частиною четвертою статті 155 Сімейного кодексу України (далі - СК України) ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідач зобов`язаний довести відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів і сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. Визначаючи розмір пені за прострочення сплати аліментів, суд керується розрахунком заборгованості по аліментах станом на 28 жовтня 2024 року, виконаним державним виконавцем Лобко О. Крім того, здійснюючи розрахунок пені, суд враховує положення частини першої статті 196 СК України в тій частині, що розмір пені обмежений розміром заборгованості, на який нараховується пеня. Перевіряючи розрахунок пені по аліментам, поданий позивачем, суд вважає його правильно обчисленим та не спростований відповідачем. При розгляді даної справи по суті відповідачем не наведено суду підстав (особливостей матеріального, сімейного стану тощо), у зв`язку з якими зазначена вище сума може бути зменшена. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі - 1 073грн. 60 коп.

Outcome: approved