Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що 14.10.2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, [PERSON] , у відділі реєстрації актів цивільного стану Тлумацького району управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 89. У них народилися троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між ними не склалось, через різні характери та погляди на спільне життя. Подружніх відносин не підтримують, шлюб носить формальний характер. Надалі перебувати у шлюбі не бажає, примирення не можливе, збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Просила постановити рішення, яким шлюб мiж нею та відповідачем розірвати, залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON] », витрати по сплаті судового збору та за надання правової допомоги стягнути з відповідача. У судове засідання позивач, [PERSON] , не з`явилася, однак у позовній заяві просила розгляд справи провести без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, [PERSON] , у судове засідання не з`явився хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за адресою місця проживання, не подав відзиву, на адресу суду 22.11.2024 року повернулося рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу (а.с. 24). За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. 21.10.2024 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що 14.10.2006 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Тлумацького району управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 89, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 25.01.2008 року (а.с. 3). У шлюбі народилися троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , який на даний час є неповнолітнім, дочка [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є неповнолітньою, та дочка [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є малолітньою, що вбачається з копії свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 01.02.2007 року, серії [NUMBER] від 05.02.2010 року та серії [NUMBER] від 04.10.2013 року (а.с. 4-6). Сторони мають різні характери та погляди на життя, різні інтереси, спільного господарства не ведуть. Шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивач просила залишити їй шлюбне прізвище, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При такому вирішенні позову, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211 грн 20 коп, що підтверджується квитанцією № ПН3199220 від 15.10.2024 року (а.с. 11). Також, на користь позивача слід стягнути з відповідача понесені нею судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн 00 коп, що підтверджується витягом з договору № 48 про надання правової допомоги від 17.10.2024 року, актом виконаних робіт від 17.10.2024 року та квитанцією серії АД № 008274 від 17.10.2024 року (а.с. 8-10). На підставі наведеного, відповідно до ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved