Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини. В обґрунтування позову зазначила, що 04 грудня 2021 року між сторонами було укладено шлюб. За час шлюбу у подружжя народилася дочка - [PERSON] [INFO] . На сьогоднішній день подружжя проживає окремо, фактично шлюбні стосунки припинені. Постійно виникають непорозуміння, суперечки щодо виховання дитини, забезпечення сім`ї та з інших питань. Позивачем із своєї сторони було вжито багато спроб до примирення, стало зрозуміло, що воно неможливе, та подано позов про розірвання шлюбу. Дочка залишилась проживати з матір`ю, вона дбає про здоров"я та розвиток дитини, забезпечує належний рівень утримання. Зважаючи, що дитина малолітня та потребує цілодобового догляду позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, тому немає змоги працювати та має право відповідно до ст.84 СК України на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Добровільно вирішити питання про утримання дитини та дружини, надання їм матеріальної допомоги не вийшло. Уже давно відповідач коштів на проживання дитини та дружини не надає, через що вони перебувають у скрутному становищі. Враховуючи наведене просить суд стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дочкою повноліття; стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, і до досягнення дитиною трирічного віку. Від позивача надійшла заява в якій позов підтримала та просила провести розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 04.12.2021 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, Серія [NUMBER] від 04.12.2021 року. З довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру від 22.01.2022 року встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої зазначені: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] . Із витягу з реєстру територіальної громади від 10.05.2023 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки АТ «Укрпошта» від 23.10.2024 року [PERSON] працює в АТ «Укрпошта» з 22.07.2021 року по теперішній час та на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 15.08.2022 року по [INFO] .\~ Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено судом неповнолітня дитина сторін [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно кошти на утримання дитини не надає. Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку, суд дійшов висновку, що позов в частині\~ стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини слід задовольнити, та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 01 листопада 2024 року до досягнення дитиною повноліття. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно з ч. 1 ст.79, ч. 1 ст.191 СК України, аліменти на утримання дружини та аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ч. 2ст.84СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст.84 СК України право на утримання дружина з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Ч.1 ст.80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Так, судом встановлено, що сторони разом не проживають, малолітня дитина сторін [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю, яка на даний час знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, отже вона потребує матеріальної допомоги від свого чоловіка, що у свою чергу є його обов`язком відповідно до вимог ст. 84 СК України. Оскільки відповідач є працездатною особою, та ним не надано суду доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення його від обов`язку утримувати дружину, тому на думку суду відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання [PERSON] . В той же час, позивач просить стягувати з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини усіх його доходів, щомісячно. Однак доказів того, що відповідач має можливість надавати допомогу саме в такому розмірі на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, позивачем не надано і судом не встановлено. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів, керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Враховуючи наведене, на думку суду, розмір аліментів, який просить стягнути позивач з відповідача на своє утримання, є завищеним, оскільки може поставити відповідача в скрутне матеріальне становище, так як суд вирішив стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу, а тому приходить до висновку, що достатнім для стягнення з відповідача аліментів буде\~ розмір 1/6 частини\~ усіх видів заробітку (доходу),\~ щомісячно, до досягнення дитиною трьох років, відтак вимоги позову в частині стягнення аліментів на утримання [PERSON] підлягають до часткового задоволення. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів. На підставі викладеного та ст.ст. 180-184 СК України,

Outcome: approved