Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

На адресу Роздільнянського районного суду Одеської області 24 жовтня 2024 року надійшов вищевказаний позов, згідно якого представник позивача Мєшнік Костянтин Ігорович просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість станом на 11 липня 2024 року за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 21 листопада 2019 року у розмірі 10286,08 гривень та судові витрати у розмірі 3028,00 гривень. Стислий виклад позиції позивача. 11 листопада 2019 року відповідач звернувся до Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, разом з цим, відповідач не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, в результаті чого станом на 11 липня 2024 року у розмірі 10286,08 гривень. Стислий виклад заперечень відповідачки. [PERSON] вважається таким, що належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов у встановлений судом строк не подав. Водночас обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 8 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України"). Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань». Процесуальні дії у справі. 21 листопада 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 46). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 21 листопада 2019 року відповідач звернувся до Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» з метою отримання банківських послуг та підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг (а.с. 9). Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, однак відповідач порушив свої зобов`язання, в результаті чого у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 10 286,08 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 5-8). Водночас, статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, та норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). У відповідності до приписів частини 8 статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами, оскільки відповідачем у встановлений судом строк відзив на позов не подано. Як встановлено, між відповідачем та позивачем було укладено Договір, за яким позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, однак відповідач порушив свої зобов`язання, що призвело до виникнення вищевказаної заборгованості, розмір якої відповідачем не спростовано. Частина перша статті 526 ЦК України визначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до положень статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно частини першої статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Велика Палата Верховного Суду (справа №127/15672/16-ц) в постанові від 08 листопада 2019 року зазначила, що для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. На підставі викладеного, надавши оцінку аргументам сторін та фактичним обставинам справи, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. При цьому, положення частини першої статті 280 ЦПК України визначають, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач вважається таким, що належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов у встановлений судом строк не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення. Розподіл судових витрат. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пункт перший частини другої вказаної статті ЦПК України визначає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі статей 525, 526, 530, 549, 611, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved