Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

25 жовтня 2024 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, мотивуючи вимоги тим, що з 2001 року вона з відповідачем проживали в шлюбі, який рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області 06 червня 2012 року розірвано та від якого мають п`ятьох дітей : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час позивачка проживає з дітьми [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в [ADDRESS] . Всі питання щодо виховання вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Діти знаходиться на повному її утриманні, вона самостійно піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. У зв`язку з цим, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків, позивачка звернулася до суду щодо позбавлення його батьківських прав. Ухвалою суду від 01 листопада 2024 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 22 листопада 2024 року. Ухвалою суду від 22 листопада 2024 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17 грудня 2024 року. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав підтримала та пояснила, що відповідач ніяким чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться успіхами та їх станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, не спілкується з дітьми, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти, тому створились умови, які шкодять інтересам дітей. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явися, проте надав заяву завірену приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Мільком А.М., в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, розгляд справи просить проводити без його участі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області Стрельчук Л.П. у судовому засіданні позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав підтримала в повному обсязі пояснивши, що дійсно позивачка звернувся до Чечельницької селищної ради служби у справах дійтей із заявою про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав його колишнього чоловіка, оскільки він не займається вихованням дітей, тому ними були перевірені умови проживання дитини, бралися характеристики із школи, із яких було видно, що батько не бере участі у навчанні та вихованні дітей. На підставі зібраних документів 19 листопада 2024 року було затверджено рішення виконавчого комітету Чечельницької селищної ради про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . У судовому засіданні неповнолітні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , стосовно яких вирішується питання про позбавлення їх батька батьківських прав, не заперечували проти задоволення позову, оскільки вони проживають із мамою, батько їх вихованням не займається та не спілкується. Суд, вислухавши позивачку [PERSON] , представника третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] , дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванню обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Відповідно до п. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом установлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 11 жовтня 2010 року виконавчим комітетом Вербської сільської ради Чечельницького району Вінницької області, про що 11 жовтня 2010 року зроблено відповідний актовий запис № 11; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 26 листопада 2012 року виконавчим комітетом Вербської сільської ради Чечельницького району Вінницької області, про що 26 листопада 2012 року зроблено відповідний актовий запис № 22 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 26 березня 2007 року виконавчим комітетом Вербської сільської ради Чечельницького району Вінницької області, про що 26 березня 2007 року зроблено відповідний актовий запис № 01. (а.с. 5,6,7) Згідно рішення Чечельницького районного суду Вінницької області від 06 червня 2012 року провадження 2/229/191/12 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с. 12) Відповідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, наданого Чечельницькою селищною радою Гайсинського району Вінницької області № 292 від 19 листопада 2024 року [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно свої дітей, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування та медичного догляду, не бачиться із дітьми, не здійснює підготовку до дорослого життя, тому Чечельницька селищна рада, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , щодо його дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . (а.с. 28-30) Згідно до акту обстеження умов проживання від 15 листопада 2024 року встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] мають особистий простір, забезпечений всім необхідним для комфортного проживання та навчання і знаходяться на повному утриманні матері. (а.с. 41) Як вбачається із довідки № 44 виданої 23 жовтня 2024 року [PERSON] працює в СТОВ "Агрофірма "Вербка" . (а.с. 16) Відповідно до характеристики виданої Вербською гімназією Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області [PERSON] , 2010 року народження навчається у 9 класі, [PERSON] , 2012 року народження навчається у 6 класі, проте їхній батько [PERSON] контакту із школою не підтримує, успішністю дітей не цікавиться, з вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує. (а.с. 13) Відповідно заяви від 30 вересня 2024 року, яка нотаріально посвідчена приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Мільком А.М., відповідач [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав в судовому порядку, щодо його дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають в с. Вербка. Статтею 150 СК України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі зобов`язання піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти. Відповідно до ч. 4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Окремого рішення суду на підтвердження цього факту не потрібно. У пунктах 15, 16 постанови судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до частини 1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, і судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Стаття 165 СК України визначає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Виходячи з вищенаведеного достовірно з`ясовано, що в порушення вимог статей 150, 180 СК України, [PERSON] усунувся від виконання конституційного обов`язку, передбаченого ст. 51 Конституції України щодо належного виховання своїх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно нього.

Outcome: approved