Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

У лютому 2024 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом до відповідача, вказавши, що на підставі договору дарування від 03.02.2004 року йому належить на праві власності квартира [ADDRESS] . Відповідачка була його дружиною та на підставі цього була зареєстрована у належній йому квартирі. Після погіршення стосунків у 2018 році вони припинили подружні відносини. Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 15.11.2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Так, відповідачка знятися з реєстрації не може, оскільки перебуває за кордоном, у зв`язку з чим позивач позбавлений можливості вільно розпоряджатися вказаною квартирою. Протягом всього часу відповідачка не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд визнати відповідачку такою, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням. Ухвалою судді від 04.03.2024 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до підготовчого засідання за правилами загального позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачам строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. 31.10.2024 року закрито підготовче провадження в цивільній справі та справу призначено до судового розгляду. В попередньому судовому засідання представник позивача адвокат Березюк В.Г. позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, причин неявки суду не повідомила, натомість про розгляд справи була повідомлена належним чином. Після з`ясування всіх обставин справи та перевірки їх доказами в попередніх судових засіданнях, представник позивача [PERSON] в заключне судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та вказав, що заявлені вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити на основі досліджених судом доказів та показань свідків. З огляду на наведене та при відсутності заперечень позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 03.02.2004 року [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS] . Вказаний факт також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №429 від 15.02.2024 року, підтверджується, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно акту обстеження, складеного комісією в складі [PERSON] та [PERSON] від 05.12.2023 року, вбачається, що під час обстеження квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , встановлено, що [PERSON] зареєстрована за вище вказаною адресою, але не проживає з 2018 року і належне їй майно в квартирі відсутнє. Згідно рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 15.11.2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Разом з цим, відповідачка у добровільному порядку з реєстраційного обліку у вказаній будинку знятись не бажає, чим порушила право позивача на користування своїм майном, вказана обставина стала підставною для звернення до суду із зазначеним позовом. Статтею 41 Конституції України\~встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. За положеннями\~статті 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Спірні правовідносини, які виникли між сторонами за своєю природою є цивільно-правовими, регулюються ЦК України щодо права власності та захисту права власності та положеннями ЖК України. Права власника житлового будинку визначені у статті 383 ЦК України і статті 150 ЖК України, які передбачають, що власник майна має право використовувати помешкання житлового будинку, використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до змісту частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення призначені та придатні для постійного проживання в них. Також, відповідно до статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном. Зокрема, стаття 72 ЖК України передбачає визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Відповідно до вимог частини другої статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідна наявність одночасно двох умов, зокрема, відсутність члена сім`ї без поважних причин понад один рік, а також відсутність поважних причин непроживання за адресою такого житлового приміщення. Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною 15 лютого 2021 року у справі 235/2993/19. Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 17.10.2018 у справі № 521/17805/16-ц, відповідно до якої згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, будинку або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Судом встановлено, що відповідачка тривалий час не проживає разом з позивачем, який є власником квартири, спільним побутом не пов`язана, спільного господарства не веде, що підтверджується письмовими доказами. Отже, право \~ \~ \~ \~ [PERSON] на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника, оскільки остання не проживає у вказаній квартирі з 2018 року, що свідчить про втрату інтересу до даного житла як до постійного місяця проживання, враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, що в свою чергу захистить права позивача, як власника даного житла, щодо можливості безперешкодного користування та розпорядження майном. На підставі викладеного та

Outcome: approved