Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

Представник ТОВ «Діджи Фінанс» Гайова А.С. звернулася до суду з позовом до Відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ТОВ «Мілоан» у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №3933714 від 28.05.2021 у розмірі 47\~000 грн., стягнути судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6\~000 грн. В обґрунтування\~заявлених позовних вимог, представник Позивача посилається на те, що 28.05.2021р. за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан» Коваленко Владиславом Олеговичем було подано Заявку на отримання кредиту № 3933714. Таким чином, Відповідач уклав Договір про споживчий кредит № 3933714 від 28.05.2021 р. з ТОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення Відповідачу були перераховані кредитні кошти на Картковий рахунок в сумі 10000 грн. Згідно Договору відступлення права вимоги сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «Діджи Фінанс») є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 47000 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 10000 грн.; заборгованість за відсотками становить 35100 грн.; заборгованість за комісійними винагородами становить 1900 грн.; заборгованість за пенею становить 0 грн. У зв`язку з істотними порушеннями Відповідачем умов Кредитного договору №3933714 від 28.05.2021р., Позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу Відповідача, зазначену в Кредитному договорі №3933714 від 28.05.2021р., направлено Повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по Кредитному договору № 3933714 від 28.05.2021р. Також, посилаючись на ст. 137 ЦПК України та постанову колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 28 вересня 2023 року у справі 686/31892/19, просить відшкодувати витрати на правничу допомогу у розмірі 6\~000 грн. У зв`язку з чим представник Позивача звернувся до суду з вказаним позовом. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2024 справу передано для розгляду судді Колесник С.А. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26.03.2024 відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. Заочним рішенням Київського районного суду м.Харкова від 16.05.2024 позов\~Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про стягнення заборгованості - задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс заборгованість за Кредитним договором №3933714 від 28.05.2021р. у розмірі 47 000 гривень, витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028 гривень 00 копійок та витрати на правову допомогу у розмірі 6\~000 гривень (а.с.87-90). 26.06.2024 до суду надійшла заява відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 16.05.2024 (а.с.94-99). Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 02.08.2024 заяву Відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення Київського районного суду м.Харкова від 16 травня 2024 року задоволено. Заочне рішення Київського районного суду м.Харкова від 16 травня 2024 - скасовано. Цивільну справу № 953/2294/24\~за позовною\~заявою Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Діджи\~Фінанс» до\~ [PERSON] ,\~третя особа,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог на\~предмет спору:\~Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Мілоан» про\~стягнення заборгованості\~ - призначено до розгляду\~в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.133-134). 23.08.2024 до канцелярії суду від представника Відповідача [PERSON] [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На обґрунтування відзиву посилався на необґрунтованість та недоведеність позовних вимог. Зокрема зазначає, що відсутні докази укладення кредитного правочину від 28.05.2021 №3933714 між відповідачем та ТОВ «Мілоан», надання (перерахування) ТОВ «Мілоан» відповідачу кредитних коштів у кредит за кредитним договором від 28.05.2021 №3933714, відступлення ТОВ «Мілоан», права вимоги до відповідача на користь позивача за Договором факторингу від 13.09.2021 №07Т, наявність будь-якої заборгованості відповідача перед позивачем. Крім того вважав, що надані позивачем до суду копії доказів є сумнівними щодо їх достовірності або є підробленими, а тому просив виключити додатки 4,7,12,17 та 20 до позову з числа доказів. Також зазначив, що твердження позивача про укладення Кредитного договору в електронній формі не містить ознак його підписання відповідачем. Крім того вважав, що позивачем не надано доказів щодо отримання відповідачем коштів у кредит на виконання умов Кредитного договору від від 28.05.2021 №3933714. Також не надано первинних бухгалтерських документів на підтвердження існування заборгованості за відповідачем перед первісним кредитором та позивачем за Кредитним договором від 28.05.2021 №3933714. Представник відповідача зазначив, що відповідач очікує понести витрати в розмірі 5000 грн, що складаються із судових витрат на експертизи у справі (а.с.155-162). 20.08.2024 до суду через систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Андрущак С.В. про витребування доказів. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 29.08.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Андрущак Сергія Володимировича про витребування доказів у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до [PERSON] , про стягнення заборгованості (а.с.173-174). 03.09.2024 представник позивача подав до суду Відповідь на відзив (а.с.180-202), у яких зазначив, зокрема, наступне. Законодавством України передбачено, що оформлення Кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання Договору в паперовій формі власноручним підписом. Оскільки ТОВ «МІЛОАН» було направлено Відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого Відповідач підтверджує прийняття умов Кредитного Договору № 3933714 від 28.05.2021, який також знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному веб-сайті URL: https://miloan.ua/.\~Одноразовий ідентифікатор,\~як і\~лог підпису\~Кредитора (лоти\~(лог-файли)\~-\~містять інформацію\~про роботу\~сервера і\~зберігають в\~собі певні\~дії користувача\~або програми),\~зафіксовано у\~Кредитному договорі,\~переданому первісним\~кредитором Позивачу\~у pdf.форматі,\~проте є\~зашифрованим,\~у зв`язку\~із чим\~при стандартному\~завантаженні до\~електронного кабінету\~чи під\~час друку\~не відображається,\~у зв`язку\~із чим\~Позивач надає\~скріншот першого\~листа Договору\~із одноразовим\~ідентифікатором. У\~відповідності до\~умов договору,\~його підписання\~здійснювалось електронним підписом\~Позичальника,\~відтвореним шляхом\~використання одноразового ідентифікатора,\~який було\~надісланий на\~номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні договору. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Із матеріалів справи вбачається, що договори між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому Відповідач через особистий кабінет на веб-сайті Первісних кредиторів подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого Первісні кредитори надіслали позичальнику за допомогою засобів зв`язку на зазначений ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду (одноразовий ідентифікатор - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності), який Відповідач використав для підтвердження підписання договору. Законом України «Про електрону комерцію» визначено, що саме Договором оферти визначається технологію (порядок) укладення договору, порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору, спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту), технічні засоби ідентифікації сторони. Саме у Договорі оферти Первісним кредитором було чітко визначено, що всі документи щодо надання Кредиту підписуються Клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Саме Відповідач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті Первісного кредитора, підписавши договір з використанням одноразового ідентифікатора. Індивідуальна частина оспорюваного договору про надання фінансового кредиту містить основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі та строк його повернення, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник погодився на укладення договору саме такого змісту. Таким чином оспорюваний Договір підписаний Відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, а тому укладання між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт Первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Відповідачем та Первісним кредитором не були би укладені. Доказів протилежного заперечення на Відзив на позовну заяву не містить. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 та у справі № 524/5556/19 від 12 січня 2021 року. Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною. Наголосив, що згідно з положеннями Законів України «Про електронні довірчі послуги» та «Про електронну торгівлю» Різниця між Одноразовий ідентифікатор та ЕЦП полягає лише в способі ідентифікації підписувача та ступеня захисту такого підпису. Але юридично вони мають однакову силу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження № 14-308цс18) зазначено, що «стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню». З чого слідує, що не спростування Відповідачем презумпції правомірності Кредитного договору - всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення кредитного договору, підлягають виконанню. Також, виходячи з постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2019 року у справі № 526/405/13 - факт не вчинення жодних дій, щодо розірвання кредитних договорів, або визнання їх не дійсними тривалий час, а також користуванням кредитними коштами та сплати Відповідачем в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитними договорами - є нічим іншим як визнання вище наведених кредитних договорів такими що укладені з досягненням всіх істотних умов, а також підтвердженням отриманням всіх благ передбачених Кредитним договором. Відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості, оскільки вказаний договір є дійсним та ніким не скасованим. Позивач вважає, що надані суду докази є належними, допустимими та достатніми для підтвердження факту укладання договору про споживчий кредит між Відповідачем та Первісним кредитором, підтвердження факту перерахування коштів на рахунок Відповідача вказаний при укладенні договору та для обгрунтування розміру заборгованості Відповідача. Отже, Позивачем доведено факт укладання Відповідачем договору про споживчий кредит в електронній формі, обгрунтовано розмір заборгованості за вказаним договором, тому позовні вимоги Позивача е законними та обгрунтованими, а Відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. Відповідач розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами не спростував, не надав власний розрахунок наявної заборгованості, в цілому заперечивши позовні вимоги. Клопотання про проведення експертизи з метою визначення механізму і розміру нарахованих сум, що склали заборгованість, відповідач суду не заявив. Доказів про повернення кредитних коштів на умовах і в порядку, визначеними кредитними договорами, ані перед первісними, ані перед новим кредитором відповідач також суду не надав. Також зазначив, що за весь період перебування права вимоги за вищезазначеним Договором у ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», Позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до боржника. Відтак, Позивач лише просить суд стягнути із Відповідача ту заборгованість за кредитним договором, яка була нарахована первісним кредитором. Крім того, зі змісту договору про споживчий кредит вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, а саме прямо зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Відповідач погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Жодних заперечень\~з приводу\~того,\~що Відповідач\~не погодився\~з Правилами\~надання кредиту,\~Відповідачем при\~укладенні договору\~висловлено не\~було.\~Ніяких застережень\~або зауважень\~з боку\~Відповідача,\~щодо неповного\~розуміння або\~незгоди з\~умовами договору\~або додаткової\~угоди під\~час їх\~підписання,\~до суду\~не подано.\~Так,\~у випадку неповного розуміння умов договору позики у Відповідача була можливість відмовитися від підписання даного договору, якою він не скористався. Отже, підписавши договір, Відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору. Згідно з умовами укладеного кредитного договору, Позичальник зобов`язується повернути кошти, сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Позивач вважає, що надані суду докази є належними, допустимими та достатніми для підтвердження факту укладання договору про споживчий кредит між Відповідачем та Первісними кредитором та для обгрунтування розміру заборгованості Відповідача, вказаної у позовній заяві. Отже, Позивачем доведено правомірність нарахування відсотків за користування кредитом відповідно до умов договору про споживчий кредит та

Outcome: approved