Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

Позивач АТ «ТАСКОМБАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 27\~жовтня 2022\~року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та відповідачем укладено кредитний договір № 5295949798, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 134\~505,00 грн., строком на 60 місяців, зі сплатою 0,01 % річних від суми боргу за договором та 2,49 щомісячних процентів від суми кредиту. Кредит надано безготівковим шляхом, протягом 3 банківських днів від дня укладення договору. 31\~жовтня 2022 року права вимоги за Кредитним договором перейшли до АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі Договору факторингу №01/09/21 та Витягу з Реєстру прав вимоги. Умови вищезазначеного Кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором (Графіком погашення кредиту) строки не повернуті. Станом на 29\~серпня 2023 року заборгованість позичальника за Кредитним договором №\~5295949798 від 27\~жовтня 2022 року становить 167\~099, 43 грн., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту (в т.ч. прострочена) 133\~710,67 грн.; заборгованість з річних процентів (в т.ч. прострочена) 5,00 грн.; заборгованість з щомісячних процентів (в т.ч. прострочена) 33\~383,76\~грн. Зазначену суму заборгованості, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою судді від 15 вересня 2023 року позовну заяву позивача залишено без руху з наданням позивачеві строку для усунення недоліків його позовної заяви, що було зроблено позивачем 14 грудня 2023 року. Ухвалою судді від 17 січня 2024 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін і відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою було установлено сторонам строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив на позовну заяву, а також заперечень. Відповідач [PERSON] подала до суду відзив, у якому зазначила, що кредит дійсно брала та має намір його повернути. Також просила суд розстрочити виконання судового рішення, у зв`язку з її матеріальним станом. Позивач відповіді на відзив на позовну заяву суду не подавав. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом установлено, що 27\~жовтня 2022 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір № 5295949798. За умовами договору, Кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Кредит надасться позичальнику на наступних умовах: сума кредиту 134\~505 грн., строк кредиту - 60 місяців. Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в Паспорті кредиту №5949798, який є невід`ємною частиною цього Договору. Підписавши цей Договір позичальник доручає кредитодавцю виплатити/сплатити, за рахунок отриманого кредиту, такі суми грошових коштів за наступними реквізитами: 128\~100 грн. переказ грошових коштів на погашення заборгованості. За умовами договору, Паспорту кредиту, підписаного відповідачем, за користування кредитом позичальник сплачує 0,01% річних від суми боргу за договором та 2,49 щомісячних відсотків від суми кредиту. Кредит надано безготівковим шляхом, протягом 3 банківських днів від дня укладення договору (а.с. 11-17). ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» свої зобов`язання за договором виконало, перерахувавши означенні грошові суми у Договорі відповідно до їх призначення, що підтверджується платіжними інструкціями банку (а.с. 38-41). 31\~жовтня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено договір факторингу № 01/09/21, відповідно до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» передає (відступає) АТ «ТАСКОМБАНК» за плату належні йому права вимоги, а АТ «ТАСКОМБАНК» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 30-33). Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до договору Факторингу № 01/09/21 від 31\~жовтня 2022 року АТ «Таскомбанк» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 5295949798 від 27\~жовтня 2022 року (а.с. 37). Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Так, згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем (а.с. 42) станом на 29\~серпня 2023 року заборгованість відповідача за Кредитним договором № 5295949798 від 27\~жовтня 2022 року становить 167\~099,43 грн., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту (в т.ч. прострочена) 133\~710,67 грн.; заборгованість з річних процентів (в т.ч. прострочена) 5,00 грн.; заборгованість з щомісячних процентів (в т.ч. прострочена) 33\~383,76 грн. Розрахунок підтверджується також і наданою позивачем випискою по особовому рахунку відповідача (а.с. 43-97). 09 травня 2023 року позивачем надіслало на адресу відповідача вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором, яка утворилася станом на 08 травня 2023 року (а.с. 101-104). Однак вимога відповідачем не виконана. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач не надав жодного доказу того, що належним чином виконав зобов`язання з повернення кредитних коштів первісному кредитору. Вирішуючи спір, суд враховує наступні положення законодавства, що регулює спірні правовідносини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено у ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 80 ЦПК України\~ достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Оскільки позивач надав суду докази наявності кредитної заборгованості відповідача перед ним, з урахуванням договору про відступлення права вимоги з первісним кредитором, а відповідач доказів на спростування заявлених позовних вимог не надав, навпаки, підтвердив укладення кредитного договору, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Щодо вимоги відповідача про можливість розстрочення виконання судового рішення суд зазначає таке. Відповідно до положень статті 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Так, розстрочка виконання рішення суду - це розподіл виконання рішення на частини, що підлягають виконанню протягом певного періоду часу або через певні періоди часу, що призводять до перенесення строку виконання рішення на пізніші періоди, зокрема, полягає в розподілі належних до сплати сум платежу на певні частини із встановленням конкретного строку для виконання кожної з визначених частин рішення. При розгляді заяв щодо розстрочки виконання рішення суд виходить з міркувань доцільності та об`єктивності необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання такого додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання строку для розстрочки виконання рішення суд не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, розстрочка має бути компромісом між заінтересованими сторонами. Відповідно роз`яснень Пленуму Верховного суду України наведених у п. 10 постанови «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року за № 14, задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року за № 8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду. Суд приходить до переконання, що наведені відповідачем обставини не є такими, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, вони не є конкретизованими. Таким чином, клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду не підлягає задоволенню, оскільки він не довів належними та допустимими доказами обставин, які мають характер особливих або виняткових та які б давали підстави для розстрочення виконання рішення суду. Разом з тим, у зв`язку з фактичним визнанням позову відповідачем на підставі ч. 1 ст.\~142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» суд вважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1342,00 грн., решта суми підлягає відшкодуванню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved