Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

23.08.2023р. АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, який було уточнено, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 26.03.2012р. в розмірі 24 294,07 грн. (24 294,07 грн. заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 24 294,07 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту), станом на 13.05.2024 року, а також понесені позивачем судові витрати. Вказуючи, що між сторонами було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит на картковий рахунок у вигляді кредитного ліміту. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета - заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ «Приват Банк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором з повернення отриманих коштів належним чином не виконав, у зв`язку з чим у відповідача перед банком виникла заборгованість у вищезазначеному розмірі, яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позові зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи судом, в судове засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання заперечень проти позову. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що відповідач, виходячи з положень ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, згідно зі ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач надає банківські послуги відповідно до Закону України «Про банки та банківську діяльність» на підставі ліцензії Національного банку України від 05.10.2011р. № 22, виданої ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (частина друга статті 207 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини другої статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частинами першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Так, 26.03.2012р. [PERSON] було заповнено та підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 17). З тексту даної анкети-заяви вбачається, що [PERSON] висловив свою згоду на те, що дана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Також 15.05.2019 р. [PERSON] підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 18-19). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг. До кредитного договору банк додав також Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приват Банку, які розміщені на сайті https://privatbank.ua, та паспорт споживчого кредиту (а.с. 20 - 24, 25 - 49). На підставі підписаної відповідачем заяви, 26.03.2012р. АТ КБ «Приватбанк» видав відповідачу кредитну картку № [NUMBER] (строк дії до 04/15), на яку йому встановлено кредитний ліміт 0.00 грн. (29.03.2012р. збільшено кредитний ліміт до 8\~000,00 грн.). Після спливу строку дії картки, остання неодноразово перевипускалась, востаннє 06.07.2022р. за № 5168742244369017 строком дії до 03/24. При перевипусканні видається картка з новим номером, однак, вона приєднується до раніше відкритого карткового рахунку (а.с. 15-16). Згідно довідки позивача про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача, старт карткового рахунку відбувся 26.03.2012р., 29.03.2012р. встановлений кредитний ліміт 8000 грн., який в подальшому змінювався, 05.05.2018р. збільшений до 35000 грн., а 26.12.2022р. зменшений до 0. (а.с.15). Відповідно до виписки по картковому рахунку [PERSON] , наявної у матеріалах справи, також вбачається, що йому був встановлений кредитний ліміт, який неодноразово змінювався, таким чином, були надані кредитні кошти, якими відповідач активно користувалася, здійснюючи фінансові операції, в тому числі, в продуктових магазинах, в аптеках, отримання готівки у банкоматах, поповнення мобільного зв`язку тощо (а.с.59-65). АТ КБ «Приват Банк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами. Відповідач взяті на себе зобов`язання з повернення наданих кредитних коштів не виконує. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з\~наданим банком\~розрахунком,\~у [PERSON] \~за вказаним\~кредитним договором\~від 26.03.2012р.\~станом на\~13.05.2024р. складає 24\~294,07\~грн.\~(24\~294,07\~грн.\~ заборгованість\~за тілом\~кредиту;\~в т.ч.\~24\~294,07\~грн.\~ заборгованість\~за простроченим\~тілом кредиту) (а.с. 95-97). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, на підставі частини другої статті 530 ЦК України АТ КБ «Приватбанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Вказана позиція цілком узгоджується з позицією Великої палати Верховного Суду України, викладеної у постанові від 03.07.2019р. (провадження 14-131цс19). Встановлено, що в анкеті-заяві від 26.03.2012р. не зазначено строк повернення кредиту, а також не передбачено порядку погашення заборгованості щомісячними черговими платежами до певної дати чи повернення кредиту в повному обсязі у строк кредитування, а зазначення позивачем про здійснення щомісячного платежу до 25 числа кожного місяця ґрунтується на Умовах та Правилах надання банківських послуг, з якими відповідач не був ознайомлений під час підписання анкети-заяви 26.03.2012р., тому відсутні підстави вважати, що сторони узгодили такі умови і строк повернення кредитних коштів. Водночас, як видно з матеріалів справи, сторони погодили строк дії кредитних карток [PERSON] , зокрема, останньої за № 5168742244369017 до 03/24., що відповідачем не спростовано. Таким чином, враховуючи строк дії кредитної картки, позовна давність за вимогами банку про стягнення тіла кредиту не сплинула. Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду від 03.02.2021р. (справа № 333/36/18). Таким чином, суд вважає необхідним позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» фактично отриману та неповернуту суму кредитних коштів в розмірі 24 294,07 грн. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2\~684 грн. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: approved