Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

03 жовтня 2024 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що: - з 04 червня 2014 року вона перебуває у шлюбі з [PERSON] ; - у цьому шлюбі у них народився син, [PERSON] , [INFO] ; - сімейне життя подружжя не склалось через відсутність розуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати поваги та любові один до одного. 16 жовтня 2024 року суддя постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зобов`язав позивачку надати примірник позовної заяви з її підписом для відповідача; надати додатки до позовної заяви; надати відомості про наявність або відсутність електронного кабінету. 05 листопада 2024 року суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, в якій визначив розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження, призначив судове засідання на 26 листопада 2024 року. У зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання, призначене на 26 листопада 2024 року суд відклав розгляд справи на 16 грудня 2024 року. У судове засідання позивачка не з`явилася. У позовній заяві просила розглядати справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився. 02 грудня 2024 року подав заяву про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, суд установив таке. 04 червня 2014 року позивачка і відповідач зареєструвала шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області 04.06.2014, актовий запис № 91 (а.с. 11). Позивачка і відповідач є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 27.12.2019, актовий запис № 6246 (а.с. 5). Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також на достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. При цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно зі ст. 5 Протоколу 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 22.11.1984, що ратифікований Україною згідно із Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Отже, принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У справі, що розглядається: - позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, оскільки шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені, шлюб має формальний характер; - відповідач позовну вимогу визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу дійсно суперечить інтересам сторін та інтересам їхньої дитини. Отже, позов слід задовольнити повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачка при поданні позову сплатила судовий збір у сумі 1211,20 гривень, що підтверджується квитанцією АТ «ТАСКОМБАНК» № 6706-1365-7571-9505 від 03.10.2024 (а.с. 4). Доказів понесення інших судових витрат сторони у справі не надали. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки сторони не заявляли вимоги щодо відшкодування судових витрат, суд не вирішує питання їх розподілу. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved