Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

До суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № 798912 від 16.04.2019 у розмірі 38314,61 грн. та судові витрати. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 16.09.2019 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №\~798912. Відповідно до індивідуальної частини договору ТОВ «Авентус Україна» надало відповідачу позику в сумі 7000,00 грн., строком на 30 днів. Договір про надання фінансового кредиту №\~798912 від 16.09.2019 був укладений з відповідачем в електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». При укладанні даного договору на фінансовий номер телефону відповідача був відправлений одноразовий ідентифікатор, який був використаний для прийняття та підтвердження умов вищезазначеного договору. Також на сайті ТОВ «Авентус Україна» була зазначена процедура верифікації особистості та підтвердження заявки. 12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу № 1 на підставі якого відбулося відступлення права вимоги, у тому числі за договором про надання фінансового кредиту №\~798912 від 16.04.2019, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», а на даний час ТОВ «ВІН ФІНАНС» набуло прав кредитора стосовно відповідача. 25.07.2024 загальними зборами учасників ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» прийнято рішення про зміну назви на ТОВ «ВІН ФІНАНС». Відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми позики, сплати пені та комісії, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед новим кредитором ТОВ «ВІН ФІНАНС», яка становить 25102,00\~грн., з яких: заборгованість за основним боргом 7000,00 грн.; заборгованість за процентами 3780,00 грн.; заборгованість за простроченими процентами 10962,00 грн.; заборгованість за іншими штрафами 3360,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання. Отже, сума збитків за кредитним договором № 798912 від 16.04.2019, з урахуванням 3% річних, становить 2262,02 грн., сума інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань становить 10950,59\~грн. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 38314,61 грн. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 20.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник позивача ТОВ «ВІН ФІНАНС» у судове засідання не з`явився. 09.12.2024 представник позивача Романенко М.Е. через систему «Електронний суд» подав до суду заяву у якій просив розглянути справу за відсутності представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, відзиву на позов не подав, своїми процесуальними правами скористався на власний розсуд. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Згідно з приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Приписами ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з приписами ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. За змістом ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). При цьому, одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Судом встановлено, що 16.04.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір № 798912 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту (а.с. 9-10), згідно з яким невід`ємною частиною цього договору є Правила надання коштів у позику, у тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», які розміщені на сайті creditplus.ua/assets/uploads/public/pravila_18/03/2019.pdf. Приймаючи умови цього договору, клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Згідно з п. 1.1 договору товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в загальній сумі 7000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат клієнта, а клієнт зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Позика видається строком на 30 днів. Договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором (п. 1.2 договору). Відповідно до п. 1.3.1, 1.3.2 договору знижена процентна ставка становить 1,53% від суми позики за кожен день користування позикою (558,45% річних) у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.2 цього договору. Стандартна процентна ставка становить 1,80% від суми позики за кожний день користування позикою (657,00% річних). Позика надається шляхом перерахування товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок, наданий клієнтом (п. 1.5 договору). У розділі 7 договору «Реквізити та підписи сторін» у графі «Клієнт» містяться персональні дані [PERSON] , зокрема: РНОКПП, паспортні дані, адреса зареєстрованого місця проживання, а також відмітка про те, що договір підписано [PERSON] електронним підписом 16.04.2019 о 20:40:20. Додаток № 1 до договору про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 798912 від 16.04.2019 містить графік платежів та погоджений сторонами договору (оборот а.с. 10). За змістом довідки про ідентифікацію 16.04.2019 [PERSON] надав особисті дані, прийняв та підтвердив умови договору, його підписання шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором «167390», який був направлений на фінансовий номер телефону відповідача [NUMBER] . Дата банківського переказу 16.04.2019 о 20:41:14 (а.с. 20). Будь-яких доказів на спростування того, що договір був укладений в електронному вигляді відповідачем не надано. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з пп. 5 п. 2.1 договору № 798912 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 16.04.2019, товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди клієнта. 12.04.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (клієнт) укладено договір факторингу № 1, згідно з умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 11-13). Відповідно до п. 4.1 договору факторингу право вимоги переходить від клієнта до фактора на день підписання ними відповідного реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Пунктом 8.2 договору факторингу встановлено, що строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1 цього договору та закінчується 31.12.2018, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. Даний договір може бути змінений повністю або частково за спільною письмовою згодою сторін. Сторони цим прийшли до взаємної згоди, що договір може бути достроково припинений лише за взаємною згодою сторін, з моменту підписання сторонами додаткової угоди до цього договору (п. 8.4 договору факторингу). Згідно з п. 8.6 договору факторингу, додатки та додаткові угоди до даного договору набувають чинності з моменту їх підписання обома сторонами та становлять його невід`ємну частину. На підтвердження переходу права вимоги до [PERSON] за кредитним договором, позивачем надано підписаний 21.08.2019 ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та ТОВ «Авентус Україна» реєстр прав вимог № 24, у якому під номером 1876 зазначений номер кредитного договору 798912, за яким боржником є [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , дата кредитного договору 16.04.2019, заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) 7000,00 грн., заборгованість по відсоткам 3780,00 грн., загальна заборгованість10780,00 грн. (а.с. 14-15). У позові зазначено, що 25.07.2024 загальними зборами учасників ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» прийнято рішення про зміну назви на ТОВ «ВІН ФІНАНС», що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 23). Відповідно до розрахунку заборгованості (станом на дату відступлення прав вимоги) загальна сума заборгованості відповідача перед новим кредитором складає 2510,00 грн., з яких: 7000,00 грн. сумка основного боргу; 3780,00 грн. проценти; 10962,00 грн. прострочені проценти; 0,00 грн. пеня; 3360,00 грн. інші штрафи (а.с.\~21). Згідно з розрахунком інфляційних втрат та 3% річних, інфляційні втрати за період з вересня 2021 року по липень 2024 року складають 10950,59 грн.; 3% річних за період з 16.08.2021 по 31.12.2023 складають 1790,84 грн., за період з 01.01.2024 по 16.08.2024 складають 471,18 грн., а всього 2262,02 грн. (а.с. 22). Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Приписами статті 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з приписами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Приписами ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У постанові Верховного Суду від 24.04.2018 по справі № 914/868/17 зроблено висновок, що відповідно до положень статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги щодо майбутніх вимог можливе тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Отже, ТОВ «Авентус Україна» за договором факторингу №\~1 від 12.04.2018 не могло відчужити право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» за майбутнім кредитним договором, укладеним з відповідачем 16.04.2019, тобто за договором, який станом на 12.04.2018 укладений ще не був. За таких обставин, станом на день укладання договору факторингу між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», відповідач не був боржником ТОВ «Авентус Україна» та не мав перед ним будь-яких зобов`язань, оскільки кредитний договір між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] був укладений після укладення договору факторингу. Крім того, строк дії договору факторингу № 1 від 12.04.2018, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», визначений до 31.12.2018. Оскільки доказів продовження правовідносин за вказаним договором позивачем не надано, немає підстав вважати, що 21.08.2019 на підставі вказаного договору та реєстру прав вимоги № 24 відбувся перехід прав вимоги до [PERSON] за договором про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 798912 від 16.04.2019. За вказаних обставин суд доходить висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт порушення його права у вказаних правовідносинах, оскільки не доведено факт відступлення йому права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за спірним договором позики первісним кредитором. У зв`язку з наведеним у задоволенні позовних вимог ТОВ «ВІН ФІНАНС» слід відмовити. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed