Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

17.07.2024 представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» Москаленко М.С., яка діє на підставі довіреності від 07.12.2023 (а.с. 66), звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитними договорами №9285358 від 11.08.2023, №76497824 від 07.09.2023 та №4678941 від 07.09.2023 на загальну суму 147385,62 грн, мотивуючи тим, що відповідачем порушено договірні зобов`язання в частині своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків у повному обсязі у строки та на умовах, передбачених договорами. Позивачем укладено Договори факторингу, відповідно до умов яких Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК«ЄАПБ») перейшло право грошової вимоги. Ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області від 23.07.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 75). 14.08.2024 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», оскільки позивачем не надано жодного первинного документу, який би засвідчив отримання ним через відділення банку чи зарахування йому на картковий рахунок грошові кошти в сум 16300,00 грн, 12000,00 грн й 12000,00 грн, відповідач не визнає отримання кредитних коштів; зазначає про незаконне нарахування відсотків, так як він є військовослужбовцем й належить до категорії осіб, які мають пільги, встановленні ч. 15 ст. 14 Закону України «Про військовий і правовий захист військовослужбовців та їх членів сімей»; неспіврозмірність нарахованих відсотків невиконаному зобов`язанню та про нарахування відсотків понад обумовлений строк кредитування; вважає, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не довело переходу до нього прав вимоги за договором факторингу від 14.06.2021, який був укладений з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» щодо позики за договором №76497824 від 07.09.2023 та позики за договором №4678941 від 07.09.2023, оскільки кредитні договори (позики) з відповідачем були укладені після укладення договорів факторингу (про відступлення прав вимоги) (а.с. 84-93). Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 22.08.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 100). 29.08.2024 до Котелевського районного суду Полтавської області представник позивача Мельник І.С., яка діє на підставі довіреності від 07.12.2023 (а.с. 129), подала до суду через систему «Електронний суд» відповідь на відзив, в якому зазначила, що позивачем доведено факт укладання договорів відповідачем в електронній формі, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк, умови кредитування й нарахування відсотків у зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів, що свідчить про наявність волі відповідача для такого укладання договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором; зі змісту кредитного договору вбачається, що жодної з перелічених умов, які законом визначаються несправедливими, до договору внесено не було, не містить він і будь-яких інших несправедливих умов, жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодився з правилами надання коштів, відповідачем при укладанні договору висловлено не було; доводи відзиву на позовну заяву про те, що умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання зобов`язання за договором є несправедливими, не повинно братися до уваги, оскільки розмір відсотків за користуванням кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України, відповідач розумів розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів; кредит було видано на платіжну картку позичальника, всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайром регулюються постановою НБУ №705 від 05.11.2014, відповідачем не надано до суду доказів, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок вказаний у договорах, або доказів того, що вказані карткові рахунки йому не належать, заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких; нарахування відсотків здійснювалось з тих підстав, що відповідач не повідомив первісних кредиторів про те, що він є військовослужбовцем, та що на нього поширюється норми ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; твердження відповідача про не виконання зобов`язань фактором за договорами факторингу та не набуття права вимоги до відповідача є необґрунтованими та безпідставними (а.с. 113-128). Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 08.11.2024 клопотання представника позивача про витребування доказів залишено без задоволення (а.с. 180, 181). Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 185, 186), у позові просить розгляд справи провести без участі представника позивача та не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення (а.с. 6). Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с. 189), подав заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 98). Відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2022 у справі №1519/2-5034/11 зазначено, що згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення ч. 5 ст. 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов необхідно задовольнити частково, з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 11.08.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі кредитодавець) та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] (далі позичальник), було укладено договір про споживчий кредит №9285358, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 16300,00 грн строком на 120 днів з 11.08.2023 (дата надання кредиту), і складає з пільгового та поточного періоду. Пільговий період складає 30 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 10.09.2023; поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 09.12.2023 (дата остаточного погашення заборгованості). Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника (за весь строк кредитування) складає 24042,50 гривень. Комісія за надання кредиту: 1630,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 6112,50 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 44010,00 грн, які нараховуються за ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду. п. 4.2. договору, у разі прострочення Позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, Кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п. 1.5.3 Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.5.3 Договору. Обов`язок Позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог Кредитодавця. п. 6.1.-6.5. даний договір укладається в електронній формі, й підписаний електронними підписами з одноразовим ідентифікатором, та прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (далі кредитний договір). Відповідно до п. 2.1. кредитного договору, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карт 516875*03. Згідно з п 3.3.2. кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п. 1.1.-1.5. та п. 2.4. цього договору. Відповідно до п. 7.1. кредитного договору, цей договір (з додатками №1, №2, №3, №4 та Правилами), набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п. 2.1 цього Договору. Строк дії цього договору складає період, що обчислюється з моменту його укладання і діє до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань (а.с. 8-15). ТОВ «Мілоан» на виконання умов договору на рахунок 516875*03 [PERSON] перерахував кошти згідно договору 9285358 в розмірі 16300,00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення №107408644 від 11.08.2023 (а.с. 147). 07.09.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (далі ТОВ «1БАНК») та [PERSON] укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №76497824 (надалі договір позики), за яким позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі позику), на погоджений умовами договору строк, шляхом перерахування їх на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Параметри та умови надання позики: сума позики становить - 12000,00 грн, строк позики (строк договору) 20 днів, дата надання позики 07.09.2023, дата повернення позики 27.09.2023, базова процентна ставка (фіксована) 2,5%; процента ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день 2,70 %, орієнтовна реальна річна процентна ставка 1797,54 %, орієнтовна загальна вартість позики 14100,00 грн. Договір укладений у вигляді електронного документа, шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». Договір підписується електронним підписом Позикодавця та надсилається для ознайомлення та узгодження умов Позичальнику особистий кабінет разом з електронним повідомленням пропозицією укласти Договір. На вказану Позичальником електронну пошту надсилається одноразовий ідентифікатор для підписання Договору, що згенерований під час проходження Позичальником процедури укладення Договору. Позичальник, приймає пропозицію Позикодавця укласти Договір, підписує в інформаційно-телекомунікаційній системі електронне повідомлення одноразовим ідентифікатором. Сформовані таким чином електронні підписи Позичальника Позикодавця накладені на Договір. Після підписання такими електронними підписами Договору його умови вважаються прийнятими, а Договір є укладеним. Договір містить накладену кваліфіковану електронну печатку Позикодавця з кваліфікованою електронною позначкою часу. Підписаний таким чином договір прирівнюється до укладеного у письмовій формі. Позичальник ідентифікований та верифікований за допомогою системи BankID НБУ. Договір укладено із використанням мобільного застосунку MyCredit. Сторони узгодили наступний спосіб надсилання (у тому числі повторного) підписаного Договору Позичальнику: примірник Договору надсилається на електронну пошту Позичальника, вказану в Договорі. Примірник Договору також доступний Позичальнику в особистому кабінеті (а.с. 27-30). 07.09.2023 між ТОВ «1БАНК» та [PERSON] укладено договір позики №4678941 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) (надалі договір позики), за яким позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі позику), на погоджений умовами договору строк, шляхом перерахування їх на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Параметри та умови надання позики: сума позики становить - 12000,00 грн, строк позики (строк договору) 30 днів, дата надання позики 07.09.2023, дата повернення позики 07.10.2023, базова процентна ставка за перший день користування позикою (фіксована) 29,71%; базова процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики (фіксована) 2,50%; процента ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день 2,70 %, орієнтовна реальна річна процентна ставка 2333,96 %, орієнтовна загальна вартість позики 15600,00 грн. Договір укладений у вигляді електронного документа, шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». Договір підписується електронним підписом Позикодавця та надсилається для ознайомлення та узгодження умов Позичальнику особистий кабінет разом з електронним повідомленням пропозицією укласти Договір. На вказану Позичальником електронну пошту надсилається одноразовий ідентифікатор для підписання Договору, що згенерований під час проходження Позичальником процедури укладення Договору. Позичальник, приймає пропозицію Позикодавця укласти Договір, підписує в інформаційно-телекомунікаційній системі електронне повідомлення одноразовим ідентифікатором. Сформовані таким чином електронні підписи Позичальника Позикодавця накладені на Договір. Після підписання такими електронними підписами Договору його умови вважаються прийнятими, а Договір є укладеним. Договір містить накладену кваліфіковану електронну печатку Позикодавця з кваліфікованою електронною позначкою часу. Підписаний таким чином договір прирівнюється до укладеного у письмовій формі. Позичальник ідентифікований та верифікований за допомогою системи BankID НБУ. Договір укладено із використанням мобільного застосунку СlickСredit-онлайн кредит». Сторони узгодили наступний спосіб надсилання (у тому числі повторного) підписаного Договору Позичальнику: примірник Договору надсилається на електронну пошту Позичальника, вказану в Договорі. Примірник Договору також доступний Позичальнику в особистому кабінеті (а.с. 43-45). Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За правилом ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України). За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина 2 статті 639 Цивільного кодексу України). Аналізуючи викладене, можна прийти до висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19, від 23.03.2020 року у справі №404/502/18, від 07.10.2020 року №127/33824/19; від 16.12.2020 року у справі №561/77/19 та від 22.11.2021 року у справі№ 234/7719/20. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину. За змістом частин 3, 4, 6, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредиту, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення таких договорів, на таких умовах шляхом підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. 26.12.2023 між ТОВ «ФК«ЄАПБ» (фактор) та ТОВ «Мілоан» (фактор) укладено Договір факторингу №26122023, у відповідності до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги. Згідно з витягом з Реєстру боржників №1 від 26.12.2023, [PERSON] за договором позики 9285358 має заборгованість 68052,50 грн (а.с. 16-19, 152-160). 14.06.2021 між ТОВ «ФК«ЄАПБ» (фактор) та ТОВ «1БАНК» (клієнт) укладено Договір факторингу №14/06/21, з урахуванням додаткової угоди №2 від 28.07.2021, додаткової угоди №20 від 27.02.2024, у відповідності до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги. Згідно з витягом з Реєстру боржників №17 від 27.02.2024, [PERSON] за договором позики 76497824 має заборгованість 41100,00 грн (а.с. 31-36, 161-164, 170-174). 14.06.2021 між ТОВ «ФК«ЄАПБ» (фактор) та ТОВ «1БАНК» (клієнт) укладено Договір факторингу №14/06/21, з урахуванням додаткової угоди №2 від 28.07.2021, додаткової угоди №21 від 20.03.2024, у відповідності до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги. Згідно з витягом з Реєстру боржників №21 від 20.03.2024, [PERSON] за договором позики 4678941 має заборгованість 38233,12 грн (а.с. 46-51, 161-169). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Будь-яких застережень про неможливість заміни кредитора у зобов`язанні кредитний договір не містить. У правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Також суд вважає, що відступлення права вимоги за кредитними договорами №76497824 від 07.09.2023 та №4678941 від 07.09.2023 відбулося за договорами факторингу укладеними ТОВ «ФК«ЄАПБ» з ТОВ «1БАНК», ніким не оскаржені, визнані недійсними не були, відтак позивач має право на стягнення з [PERSON] заборгованості за відповідними кредитними договорами. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] умов договорів, відповідно до наданих представником позивача розрахунків: заборгованість відповідача перед ТОВ «ФК«ЄАПБ» по укладеному кредитному договору №9285358 від 11.08.2023 станом на 31.05.2024 становить 68052,50 грн., яка складається з: заборгованості за основною сумою боргу 16300,00 грн; заборгованості за відсотками 50122,50 грн, заборгованість за комісією 1630 грн (а.с. 20); заборгованість відповідача перед ТОВ «ФК«ЄАПБ» по укладеному кредитному договору №76497824 від 07.09.2023 станом на 31.05.2024 становить 41100,00 грн, яка складається з: заборгованості за основною сумою боргу 12000,00 грн; заборгованості за відсотками 29100,00 грн (а.с. 37); заборгованість відповідача перед ТОВ «ФК«ЄАПБ» по укладеному кредитному договору №4678941 від 07.09.2023 станом на 31.05.2024 становить 38233,12 грн, яка складається з: заборгованості за основною сумою боргу 7701,87 грн; заборгованості за відсотками 30531,25 грн (а.с. 52). Суд вважає безпідставними заяву [PERSON] про не визнання отримання ним кредитних коштів у розмірі: 16300,00 грн за кредитним договором №9285358 від 11.08.2023; 12000,00 грн за кредитним договором №76497824 від 07.09.2023; 7701,87 грн за кредитним договором №4678941 від 07.09.2023, оскільки дані факти підтверджуються платіжним дорученням №107408644 від 11.08.2023 та пунктом 2.1 кредитних договорів №76497824 й №4678941 від 07.09.2023. Кредитні договори підписані відповідачем, та будь-яких застережень чи зауважень відносно них не заявлялися. Номер мобільного телефону вказаний у договорах, за допомогою якого [PERSON] підписано договір, відповідає вказаному номеру у відповіді на позовну заяву. Відповідач має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорах, і має можливість надати до суду виписку з нього в підтвердження того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, або що вказаний банківський рахунок йому не належить, чи кошти надійшли в іншому розміру, а також підтвердження виконання своїх зобов`язань за даними договорами та внесення коштів на погашення заборгованості. Згідно з ч. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію пов`язану з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Пунктом 1.5.1. договору про споживчий кредит №9285358 від 11.08.2023 передбачена сплата комісії за надання кредиту у розмірі 1630,00 грн, дана комісія є одноразовою і сплачується за оформлення кредиту, її розмір є незмінним, що погоджується з висновком Верховний Суд у постанові від 03 лютого 2020 року у справі №554/1400/16-ц. Щодо нарахування відсотків за кредитними договорами, суд зазначає, що [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 18.11.2019 по теперішній час, що підтверджується довідкою військової частини [NUMBER] від 06.08.2024 №472, має посвідчення серії [NUMBER] від 13.04.2020, що підтверджує право на пільги для ветеранів війни учасників бойових дій (а.с. 94, 95). Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, особи начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Згідно з пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля». Особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій (абз. 5 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію»). Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду у розумінні Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.08.2020 у справі №813/402/17 дійшла висновку, що навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи. Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу. На підставі Указу Президента України від 17.03.2014 №303/2014«Про часткову мобілізацію» з 18.03.2014 в Україні розпочався особливий період. Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022, який продовжувався і діє на час розгляду справи. Тобто, введення та продовження строку воєнного стану у зв`язку із триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України було визначено в законодавчому порядку і є особливим періодом. Враховуючи вище викладене, суд вважає, оскільки [PERSON] з 18.11.2019 є військовослужбовцем, отримав статус учасника бойових дій з 13.04.2020, то він має право на визначені й передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пільги, гарантії та компенсації, зокрема, на звільнення від обов`язку сплачувати проценти за користування кредитом, штрафні санкції та пеню за невиконання зобов`язань за кредитним договором. Отже позивачем доведений факт наявності заборгованості за кредитним договором №9285358 від 11.08.2023 на суму 17930,00 грн, яка складається з суми: заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 16300,00 грн, заборгованості за комісією в розмірі 1630,00 грн; за кредитним договором №76497824 від 07.09.2023, яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 12000,00 грн; за кредитним договором №4678941 від 07.09.2023, яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 7701,87 грн. Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками: у розмірі 50122,50 грн за кредитним договором №9285358 від 11.08.2023; у розмірі 29100,00 грн за кредитним договором №76497824 від 07.09.2023; у розмірі 30531,25 грн за кредитним договором №4678941 від 07.09.2023, задоволенню не підлягають. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 3 ст. 12 ЦПК України, ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Належних та допустимих доказів, у розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України на підтвердження виконання взятих на себе за договорами зобов`язань відповідач не надав. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов ТОВ «ФК«ЄАПБ» про стягнення заборгованості необхідно задовольнити частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому виходячи із змісту вище зазначеної норми з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФК«ЄАПБ» необхідно стягти судові витрати в розмірі 773,14 грн.

Outcome: partial