Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. 12.02.2021 був вчинений виконавчий напис № 23652 про стягнення з неї на користь ТОВ "Вердикт Капітал", правонаступником якого є ТОВ "ДЕБТ ФОРС", заборгованості у сумі 11146,88 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Малковою М.В. було відкрите виконавче провадження №64611996 від 23.02.2021. По теперішній час виконавче провадження триває. Вважає виконавчий напис незаконним, а тому таким, що підлягає скасуванню, оскільки з 22.02.2017 нотаріуси України не мають права вчиняти виконавчі написи щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами, які не посвідчені нотаріально. Крім того, рішенням Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 18.02.2021 №1 свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю № 8679 від 26.12.2011, видане Гораю О.С., анульоване. Про існування боргу перед ТОВ "Вердикт Капітал" вона дізналась із автоматизованої системи виконавчих проваджень, та взагалі не погоджується із розміром заборгованості, так як вона грошові кошти від відповідача не отримувала, а отже заборгованість не є безспірною. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №23652, виданий 12.02.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з неї на користь ТОВ "ДЕБТ ФОРС" заборгованості в сумі 11146,88 грн, у виконавчому провадження № 64611996. Стягнути з відповідача витрати, пов`язані з розглядом справи. Розгляд справи просить проводити без виклику сторін. Крім того, просить визнати причини пропуску позовної давності для подання позовної заяви поважними та поновити строк позовної давності, оскільки про даний виконавчий напис вона дізналась 09.10.2024 із автоматизованої системи виконавчих проваджень, так як жодних повідомлень по виконавчому провадженню № 64611996 від 23.02.2021 і по вчиненню виконавчого напису не отримувала. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 21.10.2024 справу прийнято до свого провадження суддею Ратушняком І.О. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім цього, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 09.12.2024 представником позивача Лазорко Р.Й. подано суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, у якій він просить збільшити розмір позовних вимог, стягнувши з відповідача на користь позивача в порядку повернення стягнутих за виконавчим написом грошові кошти в сумі 5330,64 грн. 11.12.2024 до суду надійшов відзив на позовну заявку, відповідно до якого представник відповідача М.Костюченко просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, оскільки стягувачем були надані належні та допустимі докази безспірності заборгованості, а виконавчий напис вчинений нотаріусом відповідно до чинного законодавства. Крім того, до відзиву додано клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, у якому представник відповідача просить відмовити позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу, оскільки до позовної заяви не долучено належних та допустимих документів, які б підтверджували оплату правничої допомоги, в тому числі документів, які б підтверджували перерахунок коштів адвокату в сумі 4000 грн. 09.12.2024 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача Лазорко Р.Й. зазначає, що твердження відповідача не відповідають дійсності, оскільки відповідач звернувся до нотаріуса із кредитним договором, який нотаріально не посвідчений та з позивачем не укладався, крім того, вимоги щодо стягнення боргу не є безспірними, так як позивач категорично їх не визнає. Оскільки Тиврівським районним судом Вінницької області не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. Позивачка [PERSON] про виконавчий напис дізналась 09.10.2024 із автоматизованої системи виконавчих проваджень, інших сповіщень вона не отримувала, а відповідачем даний факт не спростовано, а тому суд вважає за необхідне визнати причини пропуску позовної давності для подання позовної заяви поважними та поновити строк позовної давності. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, прийшов до наступних висновків. Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в узагальненні «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07 лютого 2014 року підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за №282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу II Порядку. Згідно зі статтею 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку. 26.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017. Тобто, на сьогоднішній день редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Судом установлено,\~що 23.02.2021 приватним\~виконавцем виконавчого\~округу міста\~КиєваМалковою М.В. було відкрито виконавче провадження № 64611996, на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С., вчиненого 12.02.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 23652, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованості в розмірі 11146,88 гривень (а.с.12). Постановою приватного\~виконавця виконавчого\~округу міста\~КиєваМалкової М.В. від 16.01.2024 про заміну сторони виконавчого провадження змінено стягувача у виконавчому провадженні ТОВ "Вердикт Капітал" на його правонаступника ТОВ "Дебт Форс" (а.с.13). Починаючи з 22.02.2017, нотаріуси позбавлені можливості вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості, що випливають з кредитних відносин. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 12.02.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Укладений з позивачем договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна позиція закріплена в постанові Верховного суду України від 15.04.2020 № 158/2157/17. Враховуючи вищевикладене спростовуються твердження представника відповідача викладені у відзиві на позовну заяву. За таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а оспорюваний виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а стягнуті з позивачки за виконавчим провадженням № 64611996 грошові кошти в сумі 5330,64 грн підлягають поверненню. Щодо витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Матеріали справи містять документально підтверджені понесені позивачем судові витрати, які складаються зі сплати судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру у розмірі 1211,20 грн (а.с. 6), та витрат на правничу допомоги у розмірі 4000 грн, що стверджується договором про надання правничої допомоги № 24 від 09.10.2024 (а.с.18-19), детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Лазорко Р.Й. (а.с.20), платіжною інструкцією №ПН122237З від 09.10.2024, сума платежу 4000 грн, призначення платежу: УОН120454 Когут Оксана Костянтинівна; за послугу адвоката, дог.№24 від 09/10/2024 р (а.с.21). Враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення цих позовних вимог. Задовольняючи позов, відповідно до статті 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати, які складаються зі сплати судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру у розмірі 1211,20 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 4000 грн, всього 5211,20 грн.

Outcome: approved