Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

Представник позивача - адвокат Гофельд Г.С. звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просила позбавити останню батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач та відповідач є батьками спільної дитини [PERSON] , [INFO] , шлюб між батьками не укладався. З 2019 року Відповідачка не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не спілкується дитиною взагалі, не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини не надавала і не надає по цей час, протягом останніх п`яти років, дитина не знає біологічну матір навіть в обличчя. Крім відсутності виховання дитини, приділення їй уваги, підтримки у скрутні моменти, які спричинені стресом від війни в Україні, Відповідачка не була присутня на жодній радісній події доньки (ні дні народження, ні святкування новорічних та різдвяних свят, ні виступи на шкільних виставах). Відповідачка ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами доньки, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не створює умов для отримання нею освіти. Відповідачка, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Усі питання щодо виховання вирішуються Позивачем самостійно без участі та підтримки з боку Відповідачки. Дитина знаходиться на повному утриманні батька. З 24.01.2019 року по теперішній час позивач проходить службу в Державній службі України з надзвичайних ситуацій та перебуває на посаді водія 47 ДПРЧ 10 ДПРЗ, виконує конституційний обов`язок з захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України. 05.11.2019 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Батько дитини та мачуха займаються освітою та розвитком дитини, формуванням критичного мислення у дитини, відвідують батьківські збори, виховують в дусі поваги до батьківщини, розвивають патріотизм, підтримують зв`язок з класним керівником та адміністрацією, приймають активну участь у житті школи. Дитина є учнем КЗ "Харківської гімназії № 30 Харківської міської ради". За інформацією наданою Комунальним закладом "Харківської гімназії № 30 Харківської міської ради" оформленням та підписанням документів для початку навчання у комунальному закладі "Харківської гімназії № 30 Харківської міської ради" займалися батько [PERSON] та мачуха [PERSON] , займаються вихованням доньки, цікавляться навчанням та забезпечують її всім необхідним для навчання, спілкуються з класним керівником, підтримують зв`язок з вчителями, відвідують батьківські збори. Діана відвідує усі онлайн-уроки, пропускає лише за поважною причиною, батько повідомляє про це класного керівника. [PERSON] , мати дівчинки, жодного разу не з`явилась у школі. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини матір`ю, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення Відповідачки до своїх батьківських обов`язків. У зв`язку з чим просила позбавити останню батьківських прав стосовно доньки. Позивач надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Від відповідача надійшла нотаріально посвідчена заява з проханням розглянути справу без її участі, в якій визнала позовні вимоги. Від третіх осіб надійшли заяви з проханням про розгляд справи без участі представників. Суд, розглянувши позов, повно та всебічно дослідивши надані докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] , на підтвердження чого надано копію свідоцтва про народження від 19.09.2018 (а.с.19) та копію повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо аковго запису про народження №00044792662 від 30.04.2024 (а.с.24-25). 05.11.2019 між [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 05.11.2019 (а.с.23), після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - « [PERSON] ». Згідно копій довідок від 10.05.2024 про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи щодо [PERSON] , [INFO] , (а.с.17), [PERSON] , [INFO] (а.с.22), [PERSON] , [INFO] (а.с.31), зареєстровані за адресою: [ADDRESS] ; взяті на облік за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії довідки від 15.05.2024 за підписом голови вуличного комітету №31 (а.с.28) [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з дружиною [PERSON] , донькою [PERSON] , донькою дружини [PERSON] . Згідно копії довідки №77 від 15.10.2024 (а.с.84) [PERSON] навчається у КЗ «Харківська гімназія №30 ХМР». Згідно копії листа з КЗ «Харківська гімназія №30 ХМР» №02-10/102 від 19.04.2024 (а.с.16) [PERSON] , [INFO] , навчається у закладі з 17.10.2022; оформленням та підписанням документів для початку навчання в закладі займалися батько [PERSON] та мачуха [PERSON] ; батько займається вихованням доньки, цікавиться навчанням та забезпечує її всім необхідним для навчання, спілкується з класним керівником, підтримує зв`язок з вчителями, відвідує батьківські збори; мати дівчинки жодного разу у школі не з`явилася. Згідно довідки від 11.10.2024 (а.с.85) [PERSON] перебуває на обліку у сімейного лікаря КП «ЦПМСД Вовчанської міської ради» з 2018 по теперішній час. На профілактичні щеплення та медичні огляди з`являється у супроводі батька [PERSON] та/або його дружини [PERSON] . Згідно довідки від 15.10.2024 з Вовчанського ЗДО (дитячий садок) №2 (а.с.87) [PERSON] дійсно була зарахована до закладу у вересні 2018 та відвідувала заклад до 31.08.2020. Батько [PERSON] та дружина [PERSON] брали активну участь у житті дитячого садочка, цікавилися життям дитини; мати [PERSON] з дитиною не спілкувалась, у вихованні дитини участі не брала, на батьківські збори не з`являлась. Відповідно копії нотаріально посвідченої заяви [PERSON] (а.с.89) [PERSON] 001.09.2020 по 31.05.2022 була зарахована до КЗ «Вовчанський ліцей №2»; батько [PERSON] та мачуха [PERSON] брали участь у вихованні дитини, регулярно відвідували батьківські збори та спілкувалися з вчителями; мати [PERSON] не цікавилась навчальним процесом, на зв`язок з вчителями не виходила. Згідно копій нотаріально посвідчених заяв [PERSON] (а.с.90) та [PERSON] (а.с.92) вони знайомі з родиною [PERSON] та [PERSON] , підтвердила, що вони виховують двох доньок - [PERSON] та [PERSON] , забезпечують їх всім необхідним; [PERSON] доньку жодного разу не провідувала, не цікавилася її існуванням. Як вбачається з довідки №43 від 28.10.2024 (а.с.88) [PERSON] , [INFO] , була зарахована до Чугуївського МЦСПРД 13.09.2018 у зв`язку з перебуванням матері дитини [PERSON] в складних життєвих обставинах, зловживання матір`ю алкогольними напоями. Після звернення батька дитини дитина відрахована із закладу і передана батькові [PERSON] . Позивач офіційно працевлаштований: майстер-сержант служби цивільного захисту ГУ ДСУзНС у Харківській області та отримує доходи, на підтвердження чого надано копію відповідної довідки №299 від 22.04.2024 (а.с.18) та копію довідки №745/640 від 30.04.2024 (а.с.27). За місцем служби на посаді водія 47 ДПРЧ 10 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Харківській області характеризується позитивно, що вбачається з копії службової характеристики від 26.04.2024 (а.с.21). Згідно копії повідомлення №80аз/119-20/01-2024 від 30.10.2024 (а.с.83) згідно обліків відділу документального забезпечення та ІКС «ІП НП України» в Харківській області стосовно [PERSON] заяви та скарги щодо обмеження [PERSON] у спілкуванні з їх неповнолітньою донькою в період з 01.11.2019 по 30.10.2024 до ГУ НП в Харківській області не надходило. З копії листа з Чугуївського міського суду Харківської області від 30.10.2024 №03-06/2024/39 (а.с.82) вбачається, що [PERSON] не зверталася до суду із позовом про усунення перепон у спілкуванні матері з дитиною, щодо визначення порядку участі матері у вихованні дитини тощо. Позивач на обліку лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває, на підтвердження чого надано копію сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду від 09.04.2024 (а.с.20) та копію медичної довідки про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів від 09.04.2024 (а.с.30) відповідно. Згідно з ч.5 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. До суду надано копію наказу №1693 від 02.12.2024 за підписом начальника Чугуївської МВА (а.с.71) та рішення №16/1 від 28.11.2024за підписом голови комісії з питань захисту прав дитини Виконавчого комі тету Чугуївської міської ради (а.с.72) про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з частиною 1 статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Дитина має право на отримання інформації про відсутніх батьків, якщо це не завдає шкоди її психічному і фізичному здоров`ю. Відповідно до частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. Згідно пунктів 15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків та саме ухилення від здійснення своїх батьківських обов`язків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Досліджені судом докази свідчать про те, що мати неповнолітньої [PERSON] , [INFO] - [PERSON] , [INFO] , не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її розвитком та навчанням, підготовкою до самостійного життя, не цікавиться її здоров`ям, не приїздить до неї, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, матеріально не підтримує. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як свідоме та умисне ухилення від виховання дитини та як свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, тому, в даному випадку, суд, з урахуванням всіх фактичних обставин справи, вважає доцільним та необхідним застосування такого крайнього заходу впливу до відповідача як позбавлення його батьківських прав, та вважає, що у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, де буде забезпечено належні умови для зростання та розвитку дитини. Згідно з ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 ст. 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, що не позбавляє відповідача права в разі настання зазначених обставин за наявності належних та допустимих доказів звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved