Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

Представник позивача - адвокат Кравченко С.М. звернувся до суду в інтересах позивача з позовом до відповідача, у якому просив визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з батьком. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами 31.07.2015 укладено шлюб. В спільному шлюбі народився син, [PERSON] , [INFO] . Приблизно з вересня 2022 відповідач покинула сім`ю, не надає матеріальної допомоги на виховання та утримання сина. Позивач не бажає продовжувати шлюбні стосунки з відповідачем. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем остаточно припинені. Син, [PERSON] , [INFO] , постійно мешкає з батьком - позивачем за адресою: [ADDRESS] . Позивач є власником житла за адресою: [ADDRESS] , де розташовані садовий будинок, та земельна ділянка; має середній матеріальний стан (вище, ніж прожитковий мінімум), що надає можливість забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку сина, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач з вересня 2022 року не бере участі у вихованні та утриманні сина, який зареєстрований та проживає разом з батьком адресою: [ADDRESS] . Згідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідач не спілкується з сином, хоча ніхто не перешкоджає їй в цьому, не виявляє до сина турботи і уваги, не надає добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини. На підставі викладеного просив визначити місце проживання [PERSON] , 2016 р.н., разом з батьком - [PERSON] . Від відповідача надійшла заява, в якій вона зазначила, що дійсно між сторонами 31.07.2015 укладено шлюб. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , який наразі проживає з батьком за адресою: [ADDRESS] . Позивач має можливість забезпечувати належний рівень життя для всебічного розвитку сина. Син надає перевагу батьку, між ними склалися довірчі стосунки, син визнає авторитет батька. Проте відповідач вважає за не можливе визначити місце проживання сина, оскільки для нормального виховання сина необхідна мати. В майбутньому, коли відповідач зможе забезпечити належний рівень життя синові, вона планує його забрати та виховувати. Позов не визнала, просила розглядати справу за її відсутності. Від третьої особи надійшли пояснення, в яких Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради підтримує позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі, у зв`язку з тим, що він виконує свої батьківські обов`язки, створив належні умови для проживання та розвитку дитини. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без участі позивача та представника, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник третьої особи у поясненнях просив проводити судове засідання без участі представника. Суд, розглянувши позовну заяву, повно та всебічно дослідивши надані докази встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. 31.07.2015 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 31.07.2015 (а.с.14). Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 23.08.2016 (а.с.15). Позивач є власником садового будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , на підтвердження чого до суду надано копію договору купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки від 26.10.2012 (а.с.16-18), копію витягу з Державного реєстру правочинів №12034960 від 26.10.2012 (а.с.19), копію витягу про державну реєстрацію прав №36077622 від 01.11.2012 (а.с.20), копію договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23.12.2019 (а.с.21-24), копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №96425585 від 06.09.2017 (а.с.25), копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №194598567 від 23.12.2019 (а.с.26). Згідно копії витягу з реєстру територіальної громади №2024/011684370 від 26.09.2024 (а.с.40) [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідач винаймає житлове приміщення та постійно мешкає за адресою: [ADDRESS] , на підтвердження чого надано копію договору оренди квартири від 05.06.2024 (а.с.27-29) та копію розписки [PERSON] та [PERSON] від 26.07.2024 (а.с.30). Згідно з ч.5 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно копії висновку Департаменту служб у справах дітей ХМР №483 від 16.12.2024 (а.с.78/2-79) Департамент вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Згідно ч.ч.1-4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»,ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч.1ст.157 СК України). Відповідно дост.150-157 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків ,з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною, брати участь у її вихованні. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог позивача. При цьому судом береться до уваги та враховується висновок третьої особи, а також той факт, що відповідач не надала до суду жодного належного та допустимого доказу, які б спростовували доводи позивача, викладені в позовній заяві, не спростувала висновки органу опіки та піклування. Питання щодо розподілу судовий витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved