Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

16 жовтня 2024 року Турійська селищна рада звернулася до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позов мотивований тим, що відповідач є батьком трьох малолітніх дітей. Після смерті дружини [INFO] [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приймає жодної участі в житті дітей, проблемами та потребами дітей не цікавиться, систематично зловживає спиртними напоями. Діти проживають разом із бабусею [PERSON] , яка звернулася до Турійської селищної ради щодо надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Вказуючи, що заходи соціального супроводу сім`ї не дали позитивних результатів, позивач просив ухвалити рішення, яким позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] . У судове засідання представник позивача не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, 12 грудня 2024 року подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що не заперечує проти заочного розгляду справи, просить позов задовольнити та розглядати справу за її відсутності (а. с. 42). Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 41), про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позов не подавав. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 12 грудня 2024 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку до такого висновку. Звертаючись до суду із позовом, позивач, як на підставу своїх вимог, посилався на положення пункту 2 частини першої\~статті 164 СК України, відповідно до якого мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (стаття 12 Закон України «Про охорону дитинства»). Згідно зі\~статтею 15 вказаного Закону\~батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (стаття 165 СК України). Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише з підстав, передбачених\~статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого й умисного нехтування ними своїми обов`язками. За змістом наведених норм матеріального права предметом доказування у справах про позбавлення батьківських прав є наявність однієї із підстав або декількох підстав, передбачених частиною першою\~статті 164 СК України, - у розглядуваному випадку наявності факту ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків, яке може проявлятися у вищенаведених діях і бездіяльності по відношенню до дітей. Судом встановлено, що відповідач є батьком трьох малолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а. с. 4, 5, 6). Матір дітей [PERSON] , померла [INFO] (а. с. 18). Відповідно до листа Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Турійської селищної ради від 09 жовтня 2024 року відповідач [PERSON] систематично зловживає алкогольними напоями. В стані алкогольного сп`яніння поводиться неконтрольовано, агресивно, вчиняє конфлікти та домашнє насильство, не займається доглядом та вихованням дітей, не контролює їхнє навчання та не цікавиться ним, соціальні виплати на дітей використовує не за цільовим призначенням (а. с. 20). Згідно з Актами обстеження умов проживання (а. с. 21, 22, 23) відповідач [PERSON] не працює, живе за рахунок соціальних виплат на дітей, не займається вихованням та утриманням дітей, зловживає алкогольними напоями. Працівниками соціальних служб проведено бесіди з відповідачем щодо належного виховання дітей та попереджено про можливість позбавлення його батьківських прав. Зі змісту довідок Опорного закладу «Турійський ліцей» Турійської селищної ради видно, що відповідач батьківські збори у навчальних закладах не відвідує, успішністю дітей не цікавиться. Вихованням дітей займається бабуся [PERSON] , яка постійно спілкується з педагогами та цікавиться шкільним життям дітей (а. с. 14, 15). Рішенням служби у справах дітей Турійської селищної ради № 12 від 31 липня 2024 року діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , постановлені на профілактичний облік як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах (а. с. 24). Аналіз наведених вище обставин в їх сукупності дає підстави для висновку, що відповідач свідомо й умисно ухилився та самоусунувся від виховання дітей та виконання батьківських обов`язків, переклавши їх на [PERSON] , яка й звернулася до служби у справах дітей з проханням надати висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав (а. с. 19). За змістом статті 19 СК України\~при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно з висновком органу опіки та піклування від 08 жовтня 2024 року позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей є доцільним (а. с. 7-9). Суд погоджується із наявним у матеріалах справи висновком органу опіки та піклування і вважає його достатньо обґрунтованим та зробленим на підставі повного, всебічного, детального й об`єктивного аналізу фактичних обставин, що мають значення для справи, з життя дітей і відповідача, акцентуванні уваги на невиконанні відповідачем своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей та умисному ухиленні від виконання таких обов`язків. Факт неявки у судове засідання відповідача, який достовірно знав про розгляд цієї справи, суд розцінює як небажання останнього відстоювати і захищати свої батьківські права щодо дітей та незацікавленість у відновленні й утриманні родинних стосунків з ними. Системний аналіз наведених вище обставин справи дає підстави для висновку про доведеність у розглядуваному випадку факту умисного і свідомого ухилення відповідачем від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей та передбачених пунктом 2 частини першої\~статті 164 СК України\~правових підстав для застосування крайнього заходу впливу позбавлення батьківських прав, оскільки відповідач не приймає участі у вихованні, утриманні, фізичному, психічному, соціальному та духовному розвитку дітей, не піклується про їхнє зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги та любові, що в сукупності створює негативний вплив на дітей і призводить до шкідливих наслідків для їхньої психіки та духовного розвитку. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Також, ураховуючи положення частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, частин сьомої, восьмої\~статті 7 СК України\~при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. За таких обставин справи та відповідно до вищенаведених норм матеріального і міжнародного права, з метою якнайкращого забезпечення інтересів дітей, а також враховуючи характер спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову та позбавлення відповідача батьківських прав щодо дітей у зв`язку з умисним ухиленням від виконання батьківських обов`язків по їх вихованню та свідомим нехтуванням своїми обов`язками. Будь-яких належних, допустимих і беззаперечних доказів на спростування вищевказаного в матеріалах справи немає. Крім цього, у розглядуваному випадку втручання у гарантоване відповідачу статтею 8\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод право на повагу до його сімейного життя здійснено згідно із законом, таке втручання не суперечить законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8 Конвенції. Враховуючи, що в цій справі відсутній факт примусового відібрання дітей від батька і роз`єднання сім`ї, оскільки відповідач самоусунувся від їх виховання, то суд вважає, що вказане втручання по відношенню до відповідача є виправданим у демократичному суспільстві. Наведені висновки цілком узгоджуються із правовими позиціями, висловленими Європейським судом з прав людини при розгляді справ «Савіни проти України», «Хант проти України», «МакМайкл проти Сполученого Королівства». У позовній заяві позивач просив також передати дітей органу опіки та піклування Турійської селищної ради для подальшого їх влаштування. Влаштування дитини, батьки якої позбавлені батьківських прав, врегульовано статтею 167 СК України. За змістом частин четвертої вказаної статті\~СК України\~якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Згідно з частиною п`ятою статті 167 СК України якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. З огляду на те, що під час судового розгляду позивачем не надано суду заяви близьких осіб, які можуть і мають бажання прийняти дітей, то їх слід передати на опікування органу опіки та піклування. Частиною першою статті 141\~ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач звернувся до суду з цим позовом з метою захисту прав неповнолітніх дітей, за подання якого відповідно до пункту 12 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється, то з відповідача в дохід держави слід стягнути 1211 гривень 20 копійок судового збору. На підставі викладеного, статей 7, 19, 164, 165\~СК України та

Outcome: approved