Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

Представник позивача ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 40 539,14 грн. з яких: 12 465,40 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 19 254,53 грн. - сума заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками, 6 480,63 грн. - інфляційні витрати, 2 338,58 три процентри річних. Судові витрати у розмрі 2 422,00 грн., витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 5 200,00 грн. та оплату послуг поштового зв`язку. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10.04.2018 р. між [PERSON] та ПАТ «Ідея Банк» укладено Угоду С-410-007231-8-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки. Відповідно до даної угоди, її підписанням позичальник приєднується до публічної пропозиції банку про укладення договору комплексного банківського обслуговування. 10.04.2018 р. позичальник надав банку заяву про акцепт публічної оферти на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку АТ «Ідея Банк». Позичальник власним підписом під текстом угоди підтвердив ознайомлення з тарифами банку та погодився з ними. Умовами вказаної угоди передбачено, що максимальний ліміт кредитної лінії встановлений у розмірі 200 000,00 грн, ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 10 000,00 грн, процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48,00 % річних. 16 листопада 2023 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» (Фактор) був укладений договір факторингу № 16/11-23. Пунктом 5.4. договору факторингу № 16/11-23 передбачено, що Фактор може відступити або передати всі або будь-які права та /або зобов`язання за цим Договором третім особам, які згідно із Законодавством мають на це право. Користуючись даним правом, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» (Клієнт) 29 грудня 2023 року уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» (Фактор) договір факторингу № 29/12-23. Згідно п. 2.1. цього договору Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до Реєстру боржників до вказаного договору факторингу до ТОВ «Санфорд Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки №С-410-007231-18-980 від 10 квітня 2018 року. ПАТ "Ідея Банк" свої зобов`язання перед клієнтом виконав у повному обсязі, відкривши поточний рахунок у гривні та надавши клієнту можливість користуватись кредитними коштами в сумі 10 000,00 грн. в межах кредитного ліміту, визначеного угодою. Відповідач свої зобов`язання за угодою щодо повернення заборгованості не виконав, внаслідок чого у позичальника виникла заборгованість за основним боргом у розмірі 12 465,40 грн. та заборгованість по нарахованим відсоткам у розмірі 19 254,53 грн. Згідно розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних за період з 11 вересня 2019 року по 23 лютого 2022 року на суму боргу нараховані інфляційні втрати в сумі 6 480,63 грн. та три проценти річних в сумі 2 338,58 грн. У зв`язку із зазначеним у відповідача виникла заборгованість у розмірі 40 539,14 гривень, яку позивач просить стягнути з нього, а також витрати на оплату судового збору, професійної правничої допомоги та послуги поштового зв`язку. Ухвалою судді від 08.10.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Ухвалою суду від 14.11.2024 р. здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» - адвокат Маслюженко М.П. в позовних вимогах просив розглянути справу у спрощеному провадженні без виклику сторін. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином в порядку п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про що свідчать поштові конверти, які повернулись на адресу суду із позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою". Крім того, відповідач додатково повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на веб-сайті "Судова влада". Причину своєї неявки не повідомив, відзив на позов не подав. У відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10.04.2018 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Угоду С-410-007231-18-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної лінії, відповідно до умов якого останньому встановлено ліміт Кредитної лінії у розмірі 200 000 грн.. Відповідно до п. 3.2. Угоди ліміт Кредитної лінії, доступний Клієнту на момент укладення Угоди, становить 10 000 грн. зі сплатою 48.00 % річних відсотків за користування кредитними коштами (а.с. 49). Укладаючи цю Угоду про відкриття Кредитної лінії обслуговування Кредитної картки Сторони погодились, що: Клієнт ознайомлений з умовами Договору, що затверджений розпорядженням Банку із усіма змінами та доповненнями, які оприлюднені на на інтернет-сторінці Банку за електронною адресою www.ideabank.ua та які йому роз`яснені, зрозумілі та за якими він цілком згодний. Банк свої зобов`язання перед Клієнтом за Угодою та ДКБО виконав у повному обсязі, відкривши поточний рахунок у валюті гривня та надавши Клієнту можливість користуватись кредитними коштами в сумі 10 000,00 грн. в межах кредитного ліміту, визначеного Угодою. Клієнт здійснював користування грошовими коштами кредитного ліміту, що відображено у виписці з його рахунку (а.с. 63-74). Із довідки - розрахунку заборгованості вбачається, що борг відповідача за Кредитним договором С-410-007231-18-980 від 10.04.2018 року становить 31 719,93 грн., яка складається із: 12 465,40 грн. - заборгованість за основним боргом; 19 254,53 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками (а.с. 50). Відповідно до розрахунку інфляційних витрат та 3% від суми боргу за період з 11.09.2019 по 23.02.2022 року, загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 31 719,93 грн., інфляційні втрати у розмірі 6 480,63 грн. та три проценти річних у розмірі 2 338,58 грн. (а.с. 60-61). Вказана заборгованість відповідачем не заперечувалась та у встановленому законом порядку не спростовано. 16.11.2023 між AT «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» був укладений договір факторингу №16/11-23. Відповідно до п. 2.1 зазначеного договору Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором. Пунктом 5.4 договору факторингу №16/11-23 передбачено, що Фактор може відступити або передати всі або будь-які права та/або зобов`язання за цим Договором третім особам, які згідно Законодавством мають на це право (а.с. 38-44). 29.12.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» договір факторингу №29/12-23. Таким чином, відповідно до умов договору факторингу №29/12-23 від 29.12.2023 року ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо Заборгованості Боржників за Первинними Договорами. Відповідно до Додатку №2 «Друкований Реєстр Боржників» до вказаного договору факторингу серед інших, до ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» перейшло і право вимоги до [PERSON] за кредитним договором С-410-007231-18-980 (а.с. 31-37). Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексуУкраїни зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з вимогами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі статтею 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. У відповідності до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За змістом ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Судовим розглядом встановлено, що до теперішнього часу заборгованість за кредитним договором відповідачем на погашена. Доказів оплати заборгованості відповідач не надала. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 12 465,40 грн. заборгованості за основним боргом є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з п. 3.3 Угоди № С-410-007231-18-980 від 10.04.2018 р. процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 48.00% річних. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] 19 854,53 грн. заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками підлягають задоволенню також. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі статтями 598-609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов`язання. Водночас, приписи статті 625ЦК України не заперечують звернення кредитора з вимогою про стягнення з боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, суми, на яку заборгованість за грошовим зобов`язанням підвищена в порядку індексації, а також процентів річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов`язання, зокрема, за період після прийняття судом відповідного рішення. Таким чином, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 6 480,63 грн. інфляційних та 2 338,58 грн. 3 % річних законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. З приводу витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Позивачем надано докази витрат на правову допомогу, відповідно до яких витрати на професійну правничу допомогу складають 5 200,00 грн.. На обгрунтування витрат на правову допомогу, понесених при розгляді справи, представником позивача подано наступні документи: договір про надання правової допомоги № 1/04 від 01.04.2024 р., укладеного між директором ТОВ "Санфорд Капітал" Р.Маринич та керуючим Адвокатського об`єднання "Альянс ДЛС" М.Маслюженком, прейскурант вартості послуг до Договору від 01.04.2024 р. та Акти приймання-передачі послуг з правничої допомоги №2 від 10.05.2024 р., № 4 від 12.08.2024 р. (а.с. 11-13, 21--24, 58). Відповідно до позиції висловленої у постанові КАС ВС від 15 квітня 2021 року у справі № 160/6899/20, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог. Суд не наділений повноваженням, а відповідно - не вправі, зменшити розмір витрат на правничу допомогу з власної ініціативи, виключно за клопотанням іншої сторони (постанова Верховного Суду від 08.04.2019 року у справі №922/619/18). Відповідач з заявою про зменшення судових витрат не звертався. З урахуванням викладеного, враховуючи характер виконаної представником позивача роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, зокрема, тієї обставини, що представник позивача не приймала участь в судових засіданнях, враховуючи, що стороною відповідача не заявлено клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 200 гривень. Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача витрат пов`язаних із поштовим відправлення позову відповідачу. Відповідно до копії списку поштових відправлень Укрпошти, плата за пересилання відправлення складає 45 гривень (зв. а.с. 56). Позивачем подано позовну заяву до суду через систему «Електронний суд». При цьому слід зазначити, що в ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в даній ситуації становить 3 028,00 грн. Проте, нормами ч. 3 ст. 4 зазначеного Закону передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Таким чином, в зв`язку з подачею позивачем позову через систему «Електронний суд» ними сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень статті 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого, враховуючи що позов задоволено повністю, суд дійшов висновку, що судові витрати, що складаються з судового збору, сплаченого позивачем в розмірі 2 422,40 грн., слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved