Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 20.02.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №11. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.02.2016 року вона уклала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , 2016 року народження. Шлюбні відносини з відповідачем не склалися та фактично припинені. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі та суперечить інтересам позивача. Майнові претензії у сторін відсутні. В судове засідання позивач не з`явилася, заявивши впозовній заяві клопотання про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання також не з`явився, надав заяву, в якій зазначив, що на розірвання шлюбу погоджується, просить розглянути справу без його участі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З оригіналу свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20.02.2016 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції в Одеській області, вбачається, що 20.02.2016 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №11. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] . Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Як роз`яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи обґрунтування позову, а також те, що подружжя проживають окремо один від одного, суд дійшов до висновку, що фактичні подружні стосунки сторони припинили та не бажають їх відновлювати. Ретельний аналіз цих обставин свідчить про те, що позивач не бажає жити однією сім`єю з відповідачем. Збереження шлюбу буде суперечити їх спільним інтересам. Примушування позивача до шлюбу з [PERSON] не допускається. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що строк на примирення надавати недоцільно, і шлюб між сторонами належить розірвати. Згідно положень ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З матеріалів справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір у належному розмірі 1211 грн. 20 коп., що підтверджується квитанцією №39 від 22.08.2024 року. Таким чином 50 відсотків судового збору, які складають 605 грн. 60 коп., підлягають поверненню позивачу на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, стягненню з нього на користь позивача підлягає 50 відсотків судового збору сплаченого позивачем при зверненні до суду з позовом, що складає 605 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved