Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову. 1.1. В грудні 2023 року в.о. керівника Бориспільської окружної прокуратури, діючи в інтересах держави в особі Золочівської сільської ради, звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що розпорядженням Бориспільської РДА №1075 від 20 лютого 2008 року був затверджений проект землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,1000 га для ведення індивідуального садівництва на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району. На підставі розпоряд-ження органу виконавчої влади відповідачу був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №240262 від 17 серпня 2008 року. У такий спосіб [PERSON] набула право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером 3220882600:04:006:0511 з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, розташовану на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району. В подальшому Гнідинська сільська рада була об`єднана з Вишеньківською сільською радою та ввійшла до складу Золочівської сільської громади. В.о. керівника Бориспільської окружної прокуратури посилається на те, що земельна ділянка відповідача накладається на землі водного фонду: площа накладення на водне плесо становить 0,0560 га, а площа накладення на прибережну захисну смугу озера та дренажного каналу 0,0440 га. Ця обставина свідчить про те, що приватизація земельної ділянки була проведена з порушенням земельного та водного законодавства України. У зв`язку з цим Золочівська сільська рада втратила можливість користуватись та розпоряджатись спірною земельною ділянкою. Тому в.о. керівника Бориспільської окружної прокуратури просить суд визнати недійсним розпорядження Бориспільської РДА №1075 від 20 лютого 2008 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,1000 га для ведення індивідуального садівництва на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району; а також повернути з володіння [PERSON] на користь Золочівської сільської ради земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером 3220882600:04:006:0511 з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, розташовану на території Золочівської сільської ради Бориспільського району. 1.2. У судовому засіданні прокурор Гайфуліна Н.П. підтримує позов та наполягає на його задоволенні. 1.3. Представник відповідача Кононенко О.І. не визнає позов та посилається на те, що у висновку експерта №20619/21-41 від 1 вересня 2021 року відсутня інформація про те, що експерт [PERSON] була обізнана про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Ця обставина свідчить про недопустимість вказаного доказу. Крім того, накладення земельної ділянки на землі водного фонду може бути підтверджено виключно висновком експерта, а не письмовими доказами чи показаннями свідків. У зв`язку з цим листи в.о. директора ДП «Державний картографо-геодезичний фонд України» №18 від 4 червня 2021 року та №21 від 23 червня 2021 року також не є допустимими доказами в розумінні ст.78 ЦПК України. В.о. керівника Бориспільської окружної прокуратури не довів накладення земельної ділянки відповідача на землі водного фонду та помилкового пред`явив негаторний позов, який не є неналежним способом захисту права. Адже земельна ділянка може бути витребувана з володіння [PERSON] виключно шляхом пред`явлення індикаційного позову, тобто в порядку, передбаче-ному ст.ст.387, 388 КК України. Тим більше, що з часу приватизації земельної ділянки минуло понад 15 років. Тому представник відповідача [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову. 2. Інформація про рух цивільної справи. 2.1. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 грудня 2023 року (а.с.102) вбачається, що цивільну справу за позовом, пред`явленим в.о. керівника Бориспільської окружної прокуратури, було розподілено судді Бориспіль-ського міськрайонного суду Борцю Є.О. 2.2. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 2 січня 2024 року (а.с.106-107) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. 2.3. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 12 квітня 2024 року (а.с.146-147) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. 2.4. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 5 грудня 2024 року (а.с.217-218) було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача Кононенка О.І. про призначення судово-технічної експертизи. 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 3.1. Розпорядженням Бориспільської РДА №1075 від 20 лютого 2008 року (а.с.23-24) був затверджений проект землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,1000 га для ведення індивідуального садівництва на території Гнідин-ської сільської ради Бориспільського району. 3.2. 17 серпня 2008 року на підставі вказаного розпорядження органу виконавчої влади [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №240262 (а.с.25-26). У такий спосіб вона набула право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером 3220882600:04:006:0511 з цільовим призначен-ням для ведення індивідуального садівництва, розташовану на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району. 3.3. 31 грудня 2011 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] . Після державної реєстрації шлюбу відповідачу було присвоєно прізвище « [PERSON] ». Це підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 31 грудня 2011 року (а.с.121). 3.4. 12 червня 2020 року Гнідинська сільська рада була об`єднана з Вишеньківською сільською радою та ввійшла до складу Золочівської сільської громади. 3.5. Таким чином, у власності [PERSON] перебуває земельна ділянка площею 0,1000 га з кадастровим номером 3220882600:04:006:0511 з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, розташована на території Золочівської сільської ради Бориспільського району. 3.6. Спірні правовідносини регулюються главою 12 «Землі водного фонду» розділу ІІ «Землі України» ЗК України, главою 1 «Основні положення» розділу І «Загальні положення» та главою 18 «Користування землями водного фонду. Водоохоронні зони та зони санітарної охорони» розділу IV «Охорона вод» ВК України, главою 29 «Захист права власності» розділу І «Право власності» ЦК України. 4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. а. норми матеріального права. 4.1. Відповідно до п.«а», п.«б» ч.1 ст.58 ЗК України та п.1, п.2 ст.4 ВК України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами. 4.2. Згідно з ч.1 ст.6 ВК України води (водні об`єкти) є виключно власністю Українського народу і надаються тільки у користування. 4.3. Відповідно до ч.2 ст.59 ЗК України громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність лише замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). 4.4. Згідно з ч.1 ст.61 ЗК України та ч.1 ст.89 ВК України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. 4.5. Відповідно до п.«а» ч.2 ст.61 ЗК України та п.1 ч.2 ст.89 ВК України у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво. 4.6. Згідно з ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання. 4.7. Відповідно до ч.1 ст.10 ЦК України чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, є частиною національного цивільного законодавства України. 4.8. Згідно з п.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. б. норми процесуального права. 4.9. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 4.10. Згідно з ч.2 ст.76 ЦПК України дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, встановлюються такими\~засобами: письмовими,\~речовими та\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. 4.11. Відповідно до ч.2 ст.102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. 4.12. Згідно з ч.1, ч.5 ст.106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. В такому висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. 4.13. Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. 4.14. Згідно з ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. 5.1. Зі змісту висновку експерта №20619/21-41 від 1 вересня 2021 року (а.с.33-88) вбачається, що земельна ділянка площею 0,1000 га з кадастровим номером 3220882600:04: 006:0511 накладається на землі водного фонду: площа накладення на водне плесо становить 0,0560 га, а площа накладення на прибережну захисну смугу озера та дренажного каналу 0,0440 га. Ця обставина переконливо свідчить про те, що приватизація спірної земельної ділянки була проведена всупереч імперативних заборон, передбачених ч.2 ст.59, ч.1 ст.61, п.«а» ч.2 ст.61 ЗК України та ч.1 ст.6, ч.1 ст.89, п.1 ч.2 ст.89 ВК України. Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12 червня 2019 року у справі №487/10128/14-ц, зайняття земельної ділянки водного фонду з порушенням ЗК України та ВК України слід розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому випадку позовну вимогу про зобов`язання повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду. Тому посилання представника відповідача [PERSON] на неналежність обраного способу захисту права та сплив значного періоду часу з дня приватизації спірної земельної ділянки підлягають критичній оцінці. 5.2. Допитана у судовому засіданні експерт [PERSON] показала, що саме вона проводила земельно-технічне дослідження. При цьому вона була обізнана про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за ст.384 КК України. Експерт Салтанова В.В. не зазначила це застереження у складеному нею висновку лише у зв`язку з тим, що експертиза була виконана на замовлення ГО СТ «Економіст», а не призначена судом. Тому посилання представника відповідача Кононенка О.І. на те, що висновок експерта №20619/21-41 від 1 вересня 2021 року не є допустимим доказом, також підлягає критичній оцінці. В матеріалах цивільної справи містяться копії листів в.о. директора ДП «Державний картографо-геодезичний фонд України» №18 від 4 червня 2021 року та №21 від 23 червня 2021 року (а.с.29-30, 186-187), зі змісту яких вбачається, що земельна ділянка площею 0,1000 га з кадастровим номером 3220882600:04:006:0511 накладається на водну поверхню та прибережну захисну смугу озера Острівки (Млинне). Однак перевірка накладення земельних ділянок, зокрема на землі водного фонду, потребує спеціальних знань. На підставі ч.2 ст.102 ЦПК України вказаний факт може бути підтверджений виключно висновком експерта, а не письмовими доказами. У зв`язку з тим, що за своєю правовою природою листи в.о. директора ДП «Державний картографо-геодезичний фонд України» №18 від 4 червня 2021 року та №21 від 23 червня 2021 року є лише письмовими доказами, суд погоджується з доводами представника відповідача Кононенка О.І. про те, що вказані письмові докази не є допустимими в розумінні ч.2 ст.78 ЦПК України. 5.3. Очевидно, що повернення земельної ділянки з володіння [PERSON] є втручанням держави у право відповідача на мирне володіння його майном. Таке втручання є виправданим, оскільки воно ґрунтується на суворому дотриманні земельного, водного та цивільного законодавства, а також спрямовано на забезпечення суспільних інтересів, які полягають у захисті природних ресурсів та охороні довкілля. Утвердження таких інтересів превалює над індивідуальними свободами [PERSON] . Крім того, повернення земельної ділянки з володіння відповідача не є дня нього надмірним тягарем, адже видається неможливим ведення садівництва на земельній ділянці, половина якої знаходиться під водою. Тому задоволення пред`явленого позову узгоджується з гарантіями, передбаче-ними п.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 5.4. З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення законності належить визнати недійсним розпорядження Бориспільської РДА №1075 від 20 лютого 2008 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,1000 га для ведення індивідуального садівництва на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району; а також повернути з володіння [PERSON] на користь Золочівської сільської ради земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером 3220882600:04:006:0511 з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, розташовану на території Золочівської сільської ради Бориспільського району. 6. Розподіл судових витрат. 6.1. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 6.2. Встановлено, що Київська обласна прокуратура сплатила судовий збір в розмірі 5368 гривень 00 копійок. Ця обставина підтверджується платіжною інструкцією №3468 від 9 листопада 2023 року (а.с.99). Пред`явлений позов задоволений повністю. 6.3. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь Київської обласної прокуратури належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 5368 гривень 00 копійок.

Outcome: approved