Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-12 00:00:00

[PERSON] (далі\~Позивач) в особі представника - адвоката Іванова Федора Григоровича (далі Представник позивача) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі\~Відповідач) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 20 серпня 2016 року вона з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрований Іванківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області за актовим записом № 78. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Після народження дитини, поведінка відповідача різко змінилася, почав чіплятися до позивача та створювати постійні сварки. 28 лютого 2022 року внаслідок військової агресії військ рф, позивач вимушена була виїхати з дитиною до Іспанії, де перебувають до сьогодні, як внутрішньо переміщені особи. Дитина проходить медичне обстеження, де йому встановлено діагноз аутизм (значна затримка у розвитку дитини). Батько дитини є працездатним, але участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає. На даний час у позивача єдиним джерелом доходу є виплата, яка складається з допомоги на дитину. У зв`язку з тим, що доходів, які отримує позивач не вистачає для забезпечення всіх потреб дитини, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач просить: шлюб розірвати з причин відсутності порозуміння у сім`ї, довіри, різних поглядів на життя, у зв`язку із чим між подружжям виникло повне непорозуміння один одного; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не меншу, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір при подачі позову до суду та витрати на правову допомогу. Ухвалою суду від 29 березня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 28 квітня 2023 року до суду надійшла заява [PERSON] про розгляд справи без його участі, позовні вимоги в частині стягнення аліментів визнає повністю. Просить суд надати максимальний термін для примирення в частині позовних вимог про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 23 травня 2023 року ухвалено: «роз`єднати позовні вимоги [PERSON] в особі представника позивача адвоката Іванова Федора Григоровича до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, у наступному порядку: 1)позовні вимоги [PERSON] в особі представника позивача адвоката Іванова Федора Григоровича до [PERSON] про розірвання шлюбу виділити в самостійне провадження та передати до канцелярії суду для реєстрації згідно з вимогами чинного законодавства; 2)позовні вимоги [PERSON] в особі представника позивача адвоката Іванова Федора Григоровича до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини залишити в даному провадженні у справі під номером 366/815/23, провадження № 2/366/249/23. За клопотанням відповідача, на підставі ухвали суду від 23.05.2023 року, сторонам було надано строк для примирення, терміном 5 (п`ять) місяців. Розгляд справи призначено на 08 листопада 2023 року. 31 жовтня 2023 року до суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі на час воєнного стану, оскільки він перебуває в складі ЗСУ. Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 08 листопада 2024 року було зупинено провадження по справі до припинення\~перебування відповідача\~у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Постановою Київського апеляційного суду від 18.06.2024 року ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 08.11.2023 року скасовано та постановлено направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою суду від 01.11.2024 року поновлено провадження у справі та призначено до судового розгляду на 13.12.2024 року на 09 год. 20 хв. 26.11.2024 року до суду надійшло клопотання відповідача [PERSON] про закриття або зупинення провадження у справі, в задоволенні якого на підставі ухвали суду від 13.12.2024 року відмовлено. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача [PERSON] - адвокат Іванов Ф.Г. звернувся до суду із заявою про розгляд справи без участі позивача та її представника, просять суд розглянути справу без зволікань та затягування справи, оскільки справа розглядається з березня місяця 2023 року, що суттєво порушує законні права та інтереси позивача. Відповідач намагається штучно затягнути розгляд справи, вимагає за згоду про розлучення шлюбу від позивача переоформити на нього рухоме та нерухоме майно, що оформлено на позивача. Відповідно до\~ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. За приписами ч. 1\~ст.\~4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Судом встановлено, що подружжя 20 серпня 2016 року уклали шлюб, який зареєстрований Іванківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області за актовим записом № 78. Від даного шлюбу подружжя мають дитину: [PERSON] , [INFO] . Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім`я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористувалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Судом було надано сторонам строк для примирення, терміном 5 (п`ять) місяців, однак позитивного результату це не дало. Суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи слідує, що позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір у сумі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок) /а.с. 29/. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір при подачі позову до суду в розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано Договір про надання правової допомоги № 13-03/01-23 від 13.03.2023 року з ордером (серія КС № 27240) до нього від 13.03.2023 року та квитанцією до прибуткового касового ордера № 01 від 21.03.2023 року /а.с. 23-29/. Суд дослідивши зазначені докази, враховуючи роз`єднання позовів та співмірність зі складністю даної справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, виходячи з відповідають реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 2500 грн. (дві тисячі п`ятсот гривень). На підставі наведеного, ст.ст.110, 112,114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved