Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

15.02.2024 позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] , покликаючись на те, що [INFO] померла його бабця [PERSON] , яка за життя 02.11.2020 склала в його користь заповіт на усе належне їй майно. У звязку з хворобою [PERSON] такий заповіт було складено та посвідчено секретарем виконкому Угрівської сільської ради Городоцького району Львівської області вдома у спадкодавця. Впродовж багатьох років до складення заповіту та після цієї події він доглядав бабусю, допомагав їй по господарству. 10.11.2022 він був призваний за мобілізацією в ЗСУ і лише через декілька днів дізнався про смерть бабці. 29.12.2023 він подав заяву нотаріусу про прийняття спадщини за заповітом, де й дізнався про наявність іншого заповіту, який його бабця склала в останні місяці перед смертю. Оскільки після смерті свого батька саме він опікувався [PERSON] , його здивував факт складення бабцею заповіту на абсолютно чужу людину. Інший внук [PERSON] [PERSON] , має інвалідність ІІ групи, відтак не завжди мав можливість допомагати бабці, однак за потреби допомагав, рідний брат [PERSON] допомагав їй, коли він був мобілізований в ЗСУ, інших родичів, які б могли опікуватися нею, [PERSON] не мала. Із сусідкою, в користь якої і складено останній заповіт, хороших, приятельських стосунків ні у померлої, ні у її родичів не було. В продовження вказував, що [PERSON] останніми роками часто хворіла, не впізнавала людей, у неї були проблеми з памяттю. Ще при складенні заповіту в листопаді 2020 у [PERSON] були проблеми із здоровям, саме тому заповіт посвідчувався вдома. У нього з бабусею були чудові відносини, ні в кого не викликало здивувань, що вона склала заповіт в його користь, беручи до уваги і той факт, що на його утриманні перебуває єдина правнучка [PERSON] його дочка. Він намагався поговорити з приводу заповіту з відповідачкою, однак зіштовхнувся з хвилею хамства, погроз і негативу з її сторони. З огляду на таку поведінку відповідачки, зважаючи на похилий вік [PERSON] (83 роки), очевидні проблеми з памяттю, наявність певних симптомів деменції, він переконаний, що заповідачка не усвідомлювала своїх дій під час складання останнього заповіту на користь відповідачки, а можливо діяла і під примусом. Посилаючись на нотаріальну таємницю, нотаріус не надала йому копії заповіту від 19.07.2023, а тому у нього виникають також сумніви у тому, чи не складений такий з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. Просив суд визнати недійсним заповіт [PERSON] на користь [PERSON] , посвідчений 19.07.2023 приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Мухою М.Т. та зареєстрований в реєстрі за № 1160, 1161, а також стягнути з відповідачки усі судові витрати. Ухвалою суду від 24.04.2024 за клопотанням представника позивача було замінено неналежного відповідача [PERSON] на належного [PERSON] , оскільки саме остання згідно матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , прийняла спадщину за заповітом. Вимоги позивачем та його представником підтримано в судовому засіданні. Крім викладених у позовній заяві обставин, позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] є його бабусею по татовій лінії, в 2020 після смерті тата він забрав бабу до себе в с. Долиняни, де разом з мамою доглядали її. З 10.11.2022 до березня 2023 він служив в ЗСУ, догляд в цей період за бабою здійснював його дядько рідний брат [PERSON] , який проживає на хуторі Підмогилки. Баба мала перелом ноги, їй наклали гіпс і відправили додому, але вона не могла сама себе обслуговувати. Він купляв бабі ліки, знеболюючі, купляв продукти, мив тощо. Коли баба була в Підмогилках він також провідував її, привозив пенсію, купляв продукти. Коли сусіди забрали бабу додому в с. Черлянське Передмістя він не приїжджав туди, бо був ображений на маму відповідачки. [PERSON] говорила, що буде доглядати за [PERSON] , ставити їй крапельниці, купляти ліки тощо. Після смерті баби сусіди не сказали йому про це, тому він не був на похоронах. Його здивувало, що баба могла скласти заповіт на [PERSON] , оскільки між його бабою і матір`ю [PERSON] завжди були неприязні відносини. Відповідачка [PERSON] та її представниця в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили. [PERSON] пояснила, що [PERSON] попросила [PERSON] забрати її від брата додому. Її мама відвідувала [PERSON] , коли та була в брата, там постійно була та сама постіль і одяг, все брудне, [PERSON] була зовсім не доглянута мала воші, була брудна, з ріпицею. Вони порадилися з сільським головою і поліцією, які не бачили перешкод тому, щоб забрати [PERSON] додому. Перед цим в червні 2023 вони попереджали [PERSON] , щоб він належно доглядав за [PERSON] , але він висновків не зробив. [PERSON] знав, що [PERSON] забирають від брата додому. Вже коли [PERSON] перевезли, вони викликали їй священника, забезпечили приїзд лікаря. Перевозити [PERSON] допомагали і [PERSON] , і [PERSON] .. Вона доглядала п. Оксану, виносила судно, готувала їсти, молилася разом з нею, весь час хтось був біля неї. Їжу [PERSON] треба було подрібнювати, бо зубів у неї не було. [PERSON] хотіла, щоб її поховали в м. Городок, похоронами і поминальними днями займалася вона. [PERSON] жалілася на онуків. За час її відсутності будинок заріс бур`янами, ніхто туди не приходив, вона мусіла самостійно готувати будинок до повернення [PERSON] . Спочатку вирішила доглядати за [PERSON] просто з доброти, бо шкода було сусідку, а пізніше [PERSON] висловила бажання записати все майно на її маму. Але мама вирішила, що догляд буде здійснювати вона, бо це важка праця, тому [PERSON] склала заповіт на її ім`я. Про смерть [PERSON] [PERSON] повідомляли. Третя особа у справі приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Муха М.Т., в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься її заява про розгляд справи у її відсутності. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що у неї з позивачем є спільна дитина, з позивачем вона розійшлася 14 років тому. З родичами [PERSON] у неї нормальні, добрі відносини. Їй відомо, що після смерті батька, який був сином [PERSON] , позивач забрав бабу до себе в с. Долиняни, доглядав її добре, бо вона туди приїжджала інколи з дочкою. [PERSON] купляв продукти харчування, ліки для баби, годував її. [PERSON] знала добре, бо разом з [PERSON] певний період часу проживали в неї. [PERSON] висловлювала намір залишити будинок внучці, але вона не хотіла, бо був ще син і онуки. Після мобілізації [PERSON] бабу забрав до себе її брат [PERSON] . Знає зі слів, що [PERSON] могла блукати ночами, інколи не впізнавала людей, але спілкувалася адекватно і розумно. З 2020 року вона двічі була в Долинянах, дочка частіше туди їздила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає по сусідству з [PERSON] , десь на початку липня 2023 року мама [PERSON] попросила її допомогти перевезти лежачу [PERSON] від брата додому, бо [PERSON] просилася в свій будинок. Знає, що [PERSON] попередньо зверталася в поліцію, щоб дізнатися, чи такі дії правомірні, щоб потім не мати проблем. [PERSON] була в жахливому стані худа, не володіла ногою, казала, що її били, на тілі були струпи, вони підстригли їй нігті, помили. З цього часу за [PERSON] доглядала [PERSON] , її чоловік і діти, купляли бабі підгузки, їжу, ліки. Також декілька раз приходи лікар, щоб оглянути [PERSON] . Остання пробула в своєму будинку чотири місяці до смерті, вона не бачила там [PERSON] жодного разу за цей період. [PERSON] сказала їй, що хоче скласти заповіт в користь [PERSON] і попросила викликати нотаріуса. Через деякий час приїхала нотаріус, вона була присутня при складенні заповіту, при цьому [PERSON] жалілася, що рідні її не провідують і не доглядають. Вона була цілком адекватною, розумно спілкувалася і усвідомлювала, що робить. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою [PERSON] , відповідачки і її мами взагалі не знає. [PERSON] мала одного сина і трьох онуків, завжди жили дружно, не сварилися, після того, як [PERSON] перевезли в с. Долиняни, вона інколи заходила до неї, відповідачка ніколи туди не приїжджала. [PERSON] була адекватною, спілкувалася з нею і впізнавала завжди. [PERSON] опікувався бабою, все купляв їй, біля [PERSON] завжди були їжа і соки. [PERSON] також доглядала за бабою, хоча сама хворіла. Знає, що баба склала в користь [PERSON] заповіт, бо дуже його любила, не може повірити, що [PERSON] могла переукласти заповіт. Коли мама [PERSON] померла, [PERSON] взяв до себе її брат [PERSON] , там вона була десь три місяці, після чого її перевезли до с. Черлянське Передмістя додому. [PERSON] навіть не повідомили про смерть баби. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою [PERSON] , працювала колись разом з нею. [PERSON] і [PERSON] є близнюками, [PERSON] дуже любила їх і допомагала доглядати. Знала, що [PERSON] хворіла і її забрали в с. Долиняни до [PERSON] , [PERSON] хотіла бути похована саме в Долинянах. Доглядали бабу і мама [PERSON] , і [PERSON] з братом, давали їй їсти, мили, виносили судно. [PERSON] говорила їй, що хоче будинок залишити [PERSON] , що склала на його імя заповіт. Вона інколи приносила [PERSON] молочні продукти, але остання не дуже хотіла їх, біля неї завжди було що їсти. Потім [PERSON] забрав [PERSON] до себе, щоб невістці було легше, бо вона теж хворіла. Там вона [PERSON] не провідувала. З пам`яттю в [PERSON] ніколи проблем не було. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, ще є лікарем сімейної медицини. Пригадує, як сусідка [PERSON] [PERSON] , попросила його укласти з [PERSON] декларацію, щоб здійснювати її лікування. Він був двічі-тричі в [PERSON] , потім оформив їй паліативну допомогу. [PERSON] була лежача, нерухома, постійно перебувала в одному положенні, дуже худа, ліва нога в неї не згиналася. Між тим вона була адекватна, обставини сприймала належно, її турбувала не психічна, а суто фізична біль то нога боліла, то живіт. [PERSON] під час візитів він не бачив, завжди була лише [PERSON] , вона годувала [PERSON] , бо остання не могла самостійно їсти і сидіти. Психіатра для [PERSON] він не залучав, не бачив такої необхідності. Травма [PERSON] була пов`язана з переломом кісток, що призвело до контрактури. Виправити ситуацію могла лише операція, але вона була протипоказана їй за віком. При першому візиті [PERSON] була в поганому стані, під час інших вже була бадьоріша, розказувала йому історії з свого життя, згадувала чоловіка, за онуків нічого не розказувала, тішилася, що проживає в нормальних умовах. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що дуже давно знала [PERSON] , остання залишилася сама після смерті сина і без жодної допомоги, тому дуже добре, що знайшлися люди, які доглядали за нею. Коли [PERSON] ще жила в с. Черлянське Передмістя, вона була в неї кожного дня, остання була лежача, однак при повній свідомості. Також вона була присутня при складенні заповіту, нотаріус роз`яснювала [PERSON] зміст такого, зачитувала вголос його, перепитувала, чи дійсно [PERSON] хоче залишити спадщину [PERSON] , на що [PERSON] погоджувалася. Цей заповіт відповідає волі [PERSON] . Вдома [PERSON] мала належний догляд, нею опікувалися, тому вона і склала заповіт в користь [PERSON] . Похоронами [PERSON] також займалася відповідач. Не знає, чому онуки так повелися з бабою, вона доглядала їх, вони жили в неї коли навчалися в технікумі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою брата [PERSON] [PERSON] , знає, що [PERSON] певний час жила в брата, але останньому на той час було 76 років і він не міг належним чином доглядати за сестрою. [PERSON] жалілася їй, що половину пенсії у неї забирають онуки, а приносять лише гречку і макарони. [PERSON] була брудна, недоглянута, голодна, ліки їй купляла сусідка [PERSON] , сусіди підгодовували, згодом [PERSON] попросила її подзвонити до сусідів, щоб забрали її додому, вона плакала, казала, що не може більше всього цього терпіти. Вдома за [PERSON] доглядала [PERSON] , [PERSON] їздив до неї, говорив, що [PERSON] доглянута, помита і нагодована. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знала [PERSON] з молодості, онуків баба любила понад усе. Коли вона приїхала за [PERSON] в с. Підмогилки, остання жалілася, що їй не дають їсти, ображають, хочуть її смерті, ніяких підгузок бабі ніхто не купляв. Правнучки до баби ніхто не привозив, вона її не бачила. В с. Черлянське [PERSON] віджила, її відмили, бо вона була зовсім занедбана. Саме [PERSON] попросила викликати до неї нотаріуса, були свідки, [PERSON] зачитували зміст заповіту, перепитували, чи дійсно це її воля, на що [PERSON] ствердно відповіла, підпис у заповіті поставила вона, бо [PERSON] не володіла рукою. Остання була дуже ображена на онуків, за час її відсутності ніхто за будинком не доглядав, все заросло, було занедбане. [PERSON] навіть не хотіла, щоб онуки знали, де її поховають, щоб не приходили на її могилу. Брат [PERSON] був на похороні, від позивача лише був вінок. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, пояснення свідків, а також дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 0.1285 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в с. Черлянське Передмістя Городоцького району Львівської області (а.с.24) та домоволодіння [ADDRESS] (а.с.25). [PERSON] , [INFO] , є внуком [PERSON] (а.с.22-23, 53, 164-165, 166-167). 02.11.2020 [PERSON] склала заповіт, який у зв`язку з хворобою на її прохання був посвідчений за місцем її проживання та реєстрації в [ADDRESS] секретарем виконкому Угрівської сільської ради Городоцького району Львівської області Проць Н.Б. та зареєстровано в реєстрі за № 62. Згідно вказаного заповіту усе своє майно [PERSON] заповіла своєму внукові [PERSON] , [INFO] (а.с.17), позивачу у справі. 19.07.2023 [PERSON] склала новий заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Муха М.Т. за місцем проживання заповідача у звязку з хворобою останньої та зареєстрований в реєстрі за № 1160, 1161, згідно з яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] , [INFO] (а.с.42). [PERSON] померла [INFO] в с. Черлянське Передмістя Львівського району Львівської області у віці 83 років (а.с.14). Згідно довідки Городоцької міської ради Львівської області № 1133 від 10.11.2023 [PERSON] до дня смерті [INFO] була зареєстрована в [ADDRESS] , разом з нею в будинку за вказаною адресою на день смерті інших осіб зареєстровано не було (а.с.15). Згідно записів погосподарських книг сільської ради за домогосподарством на [ADDRESS] числиться земельна ділянка площею 0.12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, загальна площа будинку 82.2 кв.м., житлова 31.3 кв.м. (а.с.16). Згідно матеріалів спадкової справи № 77/2023, заведеної після смерті [PERSON] , [PERSON] спадщину за заповітом прийняла, своєчасно звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття такої (а.с.40). Позивач [PERSON] також своєчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, подавши відповідну заяву 29.12.2023 (а.с.51). Відповідно до ст.1223 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У відповідності до вимог ст.1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Відповідно до ч.ч.1, 2, 3\~ст.1247\~ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується згідно з ч.4\~ст.207 ЦК України. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими службовими особами. Так як заповіт є одностороннім правочином, його чинність пов`язується з вимогами, встановленими для чинності будь-якого правочину. Так, ч.1 ст.215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст.203 цього Кодексу. Однією із загальних вимог, додержання якої є необхідним для чинності правочину, та яка закріплена у ч.3 ст.203 ЦК України, є те, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відтак, волевиявлення заповідача є вільним та відповідає його внутрішній волі тоді, коли уся процедура вчинення правочину відбувається за попереднім вираженням такої волі особи. Наявність вільного волевиявлення на вчинення заповіту свідчить про наявність можливості та реальне усвідомлення заповідачем значення та змісту вчинюваних дій, керування ними і передбачення наслідків цих дій. Про вираження волевиявлення особи свідчить і проставлення особою особистого підпису на правочині (заповіті). Таким чином, волевиявлення особи включає в себе вільне (без будь якого тиску) вираження її волі щодо укладення конкретного правочину (прояв ініціативи); висловлення змісту (умов) зазначеного правочину; вираження бажання щодо особливостей складення правочину (при свідках, наприклад); бажання настання наслідків, обумовлених правочином; можливість ознайомитися зі змістом вже складеного правочину; підписання правочину. Усі ці складові в сукупності становлять повноцінний вияв волевиявлення особи, а відсутність хоча б однієї з них є порушенням ч.3 ст.203 ЦК України. Статтею 1257 ЦК України закріплено загальні положення недійсності заповіту, так згідно ч.1, 2 вказаної статті заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Відповідно до ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільна права або інтереси порушені. Згідно п.16 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 справи про визнання правочину недійним із підстав, передбачених ст.225 ЦК України, вирішуються із урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до ст.212 ЦПК України. Підставою для визнання недійсним оспорюваного заповіту позивач вважає те, що даючи розпорядження щодо свого майна [PERSON] не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Мотивами такого твердження вважає сукупність доказів: укладення заповіту на користь сторонньої людини, похилий вік спадкодавця, те, що до цього виражала волю на те, щоб залишити усе своє майно йому. Частина 3 ст.12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. При цьому в силу\~ст. 79 цього Кодексу\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. А в порядку\~ст.80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання Допустимість доказів, у розумінні вимог\~ст.78 ЦПК України, означає, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. З огляду на те, що клопотань про призначення посмертної судово-психіатричної експертиза від сторін не надходило, у справі відсутні будь-які медичні документи, які б свідчили про які небудь психічні відхилення спадкодавця, покази свідків однозначно стверджують про адекватність поведінки [PERSON] до самої смерті, заповідач була дієздатна, особисто спілкувалася з лікарем, який не виявив у неї ознак психічних розладів, особисто спілкувалася і з нотаріусом, яка не побачила у неї вагань чи сумнівів з приводу її волевиявлення, яке було обдумане, заповідач наполягала на вчиненні заповіту, суд не має підстав вважати, що спадкодавець на момент складення заповіту в користь [PERSON] не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, а відтак не має підстав для задоволення позову з цієї підстави. Не доведена позивачем і така підстава заявленого позову як недотримання нотаріусом процедури посвідчення заповіту [PERSON] , остання в силу своєї хвороби не могла самостійно приїхати до нотаріуса та підписати самостійно текст заповіту. Такий її стан підтвердив в судовому засіданні лікуючий лікар і свідки. Як пояснили у судовому засіданні свідки-очевидці, [PERSON] зачитувався текст заповіту, від її імені заповіт підписала [PERSON] , а сам факт похилого віку особи не є підставою сумніватися у її дієздатності. Відповідно до п.2 Гл.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮУ № 296/5 від 22.02.2012 (далі - Порядок), в редакції, яка діяла станом на 15.11.2019, нотаріальні дії\~вчиняються у\~приміщенні державної\~нотаріальної контори,\~у державному\~нотаріальному архіві,\~приміщенні,\~яке є\~робочим місцем\~(конторою)\~приватного нотаріуса.\~В окремих\~випадках,\~коли фізична\~особа не\~може з`явитися\~в зазначене\~приміщення,\~а також\~коли того\~вимагають особливості\~посвідчуваного правочину,\~такі нотаріальні\~дії можуть\~бути вчинені\~поза вказаними\~приміщеннями,\~але в\~межах нотаріального\~округу. Пунктами 1, 2 Гл.4 Порядку встановлено, що дієздатність громадянина, що звернувся за вчиненням нотаріальної дії, перевіряється нотаріусом на підставі наданих документів, передбачених статтею 43\~Закону,\~що підтверджують\~його вік,\~а також\~на підставі\~переконаності нотаріуса\~в результаті\~проведеної розмови\~та роз`яснення\~наслідків вчинення\~нотаріальної дії\~у здатності\~цієї особи\~усвідомлювати значення\~цієї нотаріальної\~дії,\~її наслідків\~та змісту\~роз`яснень нотаріуса,\~а також\~відповідності волі\~і волевиявлення\~особи щодо\~вчинення нотаріальної\~дії. У разі наявності сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, нотаріус зобов`язаний звернутися до органу опіки та піклування за місцем проживання відповідної фізичної особи для встановлення факту відсутності опіки або піклування над такою фізичною особою. Главою 9 Порядку встановлено, що тексти договорів, заповітів, довіреностей, свідоцтв, актів про морські протести та протести векселів, перекладів у разі засвідчення нотаріусом вірності перекладу документа з однієї мови на іншу, заяв, на яких нотаріусом засвідчується справжність підпису, за винятком заяв у електронній формі заяв та примірників документів, що залишаються у справах нотаріуса, а також дублікатів нотаріальних документів, викладаються на спеціальних бланках нотаріальних документів з лицьового та зворотного боку цих бланків. Перед підписанням документа нотаріус зобов`язаний забезпечити ознайомлення зі змістом документа сторін (учасників). Главою 10\~Порядку передбачено,\~що \~кожній\~нотаріальній дії\~присвоюється окремий\~реєстровий номер.\~Номер,\~під яким\~нотаріальна дія\~зареєстрована в\~реєстрі для\~реєстрації нотаріальних\~дій,\~позначається на\~документах,\~що видаються\~нотаріусом,\~чи в\~посвідчувальних написах. Нотаріальна\~дія вважається\~вчиненою з\~моменту внесення\~про це\~запису до\~реєстру для\~реєстрації нотаріальних\~дій. Запис у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій є доказом вчинення нотаріальної дії. Судом не встановлено будь яких порушень приватного нотаріуса Мухи М.Т. при посвідченні заповіту [PERSON] 19.07.2023, заповіт зареєстрований в реєстрі, позивачем не доведено належними та допустимими доказами у справі порушення будь-яких норм чинного законодавства нотаріусом при посвідченні даного правочину. З огляду на вищенаведені обставини відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог. У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, з урахуванням положень ст.141 ЦПК України, судові витрати не підлягають стягненню з відповідачки в користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed