Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

21 серпня 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, третя особа: [PERSON] , про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності у порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтував тим, що [INFO] в смт. Кудрявцівка Веселинівського району Миколаївської області, (в теперішній час: село Токарівка Вознесенського району Миколаївської області) померла його мати [PERSON] , смерть якої було зареєстрована Кудрявцівською селищною радою Веселинівського району Миколаївської області, про що в Книзі реєстрації смертей 04 листопада 1999 року було зроблено запис за № 56. [PERSON] заповіту не залишила, а тому відповідно до ст. 529 ЦК України від 18.07.1963 № 1540-VI, він як син, у першу чергу отримав право на спадкування за законом. Крім нього право на спадкування за законом отримала його сестра [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшло право власності на житловий будинок [ADDRESS] , (на час відкриття спадщини - по [ADDRESS] ). Провівши поховання матері, він розпорядився домашнім майном, прийняв на зберігання документи на будинок, зокрема, свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, технічний паспорт на житловий будинок, абонентську книжку споживача електроенергії, та інші. До нотаріуса з питанням про оформлення його права на успадковане майно він не звертався, оскільки нагальної потреби в переоформленні майна на його ім`я у нього не було і він вважав, що фактичного вступу в володіння спадковим майном достатньо, що це майно належало, а в разі виникнення потреби - він в будь - який час зможе переоформити майно на своє ім`я. В теперішній час він має намір продати успадкований будинок, у зв`язку з чим звернувся до приватного нотаріуса Вознесенського нотаріального округу з питанням щодо оформлення його спадкових прав. Ознайомившись з наданими ним документами, нотаріус у прийнятті від нього заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину відмовила, посилаючись на те, що з наданих ним документів факт прийняття спадщини не вбачається. Крім необхідності встановлення факту прийняття спадщини, нотаріальному оформленню його прав на успадковане майно перешкоджає те, що наявний у нього оригінал правовстановлюючого документа на спадковий житловий будинок має технічні пошкодження, а тому не відповідає вимогам ст. 47 Закону України «Про нотаріат». Отримати повторне свідоцтво не має можливості, оскільки свідоцтва про право власності на нерухоме майно видавалися до 01 січня 2016 року, але у зв`язку з внесенням змін до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» їх видачу припинено. Оскільки нотаріально оформити своє право на спадщину позивач не може, він звернувся з вказаним позовом до суду, просить встановити юридичний факт того, що він на протязі шести місяців після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] в смт. Кудрявцівка Веселинівського району Миколаївської області, (в теперішній час: село Токарівка Вознесенського району Миколаївської області), прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном та визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок [ADDRESS] , (на час відкриття спадщини - по [ADDRESS] ), успадкований ним після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в смт. Кудрявцівка Веселинівського району Миколаївської області, (в теперішній час: село Токарівка Вознесенського району Миколаївської області), право власності якої було посвідчено Свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 29 січня 1980 року, виданим Кудрявцівською селищною радою Веселинівського району Миколаївської області на підставі рішення виконкому № 26 від 19 квітня 1977 року та зареєстроване Веселинівським БТІ 29 січня 1980 року за записом в реєстрі № 508. Ухвалою суду від 26 серпня 2024 року відкрито провадження у справі та справу призначено до підготовчого судового засідання. 07 листопада 2024 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, за участю представника [PERSON] , позовні вимоги підтримує повністю. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник відповідача Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився. Від начальника відділу з юридичних питань та взаємодії з правоохоронними органами Веселинівської селищної ради Стаднічук А.І. надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника селищної ради, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності та не заперечує щодо задоволення позовної заяви. Суд вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи та заяви сторін, приходить до наступних висновків. Згідно ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що [INFO] в смт. Кудрявцівка Веселинівського району Миколаївської області, (в теперішній час: село Токарівка Вознесенського району Миколаївської області) померла [PERSON] , смерть якої було зареєстрована Кудрявцівською селищною радою Веселинівського району Миколаївської області, про що в Книзі реєстрації смертей 04 листопада 1999 року було зроблено запис за № 56, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 04.11.1999 року (а.с.12). [PERSON] заповіту не залишила, а тому відповідно до ст. 529 ЦК України від 18.07.1963 № 1540-VI, він як син, у першу чергу отримав право на спадкування за законом. Крім нього право на спадкування за законом отримала його сестра [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшло право власності на житловий будинок [ADDRESS] , (на час відкриття спадщини - по [ADDRESS] ). Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Оскільки [PERSON] померла раніше 1 січня 2004 року при вирішенні спадкових відносин необхідно керуватися нормами діючого на той час законодавства, а саме нормами Цивільного кодексу УРСР. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Згідно ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Статтею 548 ЦК УРСР встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 553 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. В липні 2024 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Вознесенського нотаріального округу Миколаївської області Болгарчук О.Ф. з питанням щодо оформлення його спадкових прав. Ознайомившись з наданими ним документами, нотаріус у прийнятті від нього заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину відмовила, посилаючись на те, що з наданих ним документів факт прийняття спадщини в установленому законом порядку не вбачається. Крім необхідності встановлення факту прийняття спадщини, нотаріальному оформленню його прав на успадковане майно перешкоджає те, що наявний у нього оригінал правовстановлюючого документа на спадковий житловий будинок має технічні пошкодження, а тому не відповідає вимогам ст. 47 Закону України «Про нотаріат», що підтверджується довідкою від 04.07.2024 року № 168/01-16 (а.с. 14). Отримати повторне свідоцтво позивач не має можливості, оскільки свідоцтва про право власності на нерухоме майно видавалися до 01 січня 2016 року, але у зв`язку з внесенням змін до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» їх видачу припинено. Факт вступу заявника [PERSON] в управління та володіння спадковим житловим будинком, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами і зокрема: -показами свідка [PERSON] , яка суду показала, що вона працювала секретарем Кудрявцівської селищної рада до 1991 року та дуже добре знала померлу [PERSON] .. Дійсно після її смерті в житловому будинку по [ADDRESS] проживав її син [PERSON] , але не довго, потім там проживали квартиранти, але на даний час в будинку ніхто не проживає; -показами свідка [PERSON] яка суду показала, що вона проживає в селищі Токарівка Вознесенського району майже 40 років та дуже добре знала померлу [PERSON] , оскільки разом працювали на залізничній станції. Після її смерті в житловому будинку по [ADDRESS] проживав син [PERSON] , а донька її [PERSON] проживала в с. Михайлівка Вознесенського району, пізніше жили квартиранти. В даний час в будинку ніхто не проживає. Встановлення факту прийняття спадщини необхідно заявнику для реалізації права на оформлення спадкового майна, а отже такий факт породжує юридичні наслідки - право на володіння, управління та розпорядження успадкованим майном. Таким чином, здобуті в ході судового розгляду докази підтверджують факт прийняття спадщини заявником після смерті матері [PERSON] .. За такого, заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Згідно Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 29 січня 1980 року, виданим Кудрявцівською селищною радою Веселинівського району Миколаївської області [PERSON] була власником житлового будинку [ADDRESS] , на підставі рішення виконкому № 26 від 19 квітня 1977 року, право власності було зареєстроване Вознесенським БТІ 29 січня 1980 року за записом в реєстрі № 508 (а.с. 15). Відповідно до довідки Веселинівської філії Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 2-289 від 20.05.2024 року (а.с. 22), власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] - 1/1 на праві особистої власності на підставі свідоцтва № б/н про право особистої власності на житловий будинок від 29.01.1980 року зареєстровано в Вознесенському БТІ 29.01.1980 року. Змінено смт. Кудрявцівка на смт. Токарівка на підставі рішення 10 сесії VII скликання № 1 від 10.06.2016 року Кудрявцівською селищної ради Веселинівського району Миколаївської області, взято до відома Веселинівською філією КП ММБТІ. Змінено вул. Ватутіна на вул. Садова на підставі - Рішення «Про перейменування вулиць та провулків в смт. Кудрявцівка, с. Михайлівка та с. Воронівка»№ 4 від 17.11.2015 року виконкому Кудрявцівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області взято відома Веселинівською філією КП ММБТІ. Таким чином, аналізуючи перевірені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] за життя набула право власності на житловий будинок [ADDRESS] (на час відкриття спадщини - по [ADDRESS] ). Право власності [PERSON] на зазначений житловий будинок ніким не оспорене та недійсним не визнане. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи те, що [PERSON] за життя набула право власності на житловий будинок, а позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері у встановленому законом порядку та неможливість оформлення ним своїх спадкових прав у нотаріуса,зазначене право власності на спадкове майно повинно перейти до позивача, а тому суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] та визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved