Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

Адвокат Глущенко О.С., який діє в інтересах позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та просив суд визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивував наступним: позивачі та відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS] (по 1/8 частки квартири). [INFO] спадкодавець [PERSON] померла. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.05.2001 року позивач [PERSON] успадкував 1/16 частку квартири [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті матері, так як був прописаний з нею за однією адресою, але юридично спадкові права не оформив, так як не отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. Після смерті спадкодавця розмір часток у праві власності на спірну квартиру сімей дітей спадкодавця становить: Сім`я позивача 1: батько [PERSON] 3/16, дружина [PERSON] 1/8, донька [PERSON] 1/8, донька [PERSON] 1/8 загальна частка у праві власності становить 9/16; сім`я відповідача 1: батько [PERSON] 3/16, дружина [PERSON] 1/8, син [PERSON] 1/8 загальна частка у праві власності становить 7/16. У 2024 році позивачі з метою підвищення комфортності квартири в одній з кімнат демонтували фанерну перегородку та влаштували нову перегородку без втручання в несучі та огороджувальні конструкції, після чого загальна площа квартири змінилася з 43,6 кв.м. на 43,3 кв.м., житлова площа квартири зменшилась з 29,9 кв.м. до 25,1 кв.м. Відповідно до даних Технічного паспорта, що виготовлений ТОВ «Гет Текнолоджі» станом на 21.02.2024, реєстраційний номер № ТІ01:7733-0155-5521-3041 квартира [ADDRESS] складається з наступних приміщень: коридор площею 4,3 кв.м.; коридор площею 4,5 кв.м.; житлова кімната площею 11,9 кв.м.; житлова кімната площею 13,2 кв.м.; кухня площею 5,9 кв.м.; санвузол площею 2,8 кв.м.; балкон площею 0,7 кв.м. Загальний розмір житлової площі по спірній квартирі становить 25,1 кв.м. Частка сім`ї позивача 1 по спірній квартирі становить 9/16, а тому частка спільного майна в натурі, яка відповідає її частці у справі спільної часткової власності становить 14,12 кв.м. Частка сім`ї відповідача 1 по спірній квартирі становить 7/16, а тому частка спільного майна в натурі, яка відповідає її частці у справі спільної часткової власності становить 10,98 кв.м. За указаних часток і планування квартири та площ кімнат, позивачі пропонують наступний варіант встановлення порядку користування спірною квартирою: позивачам надати їм у користування кімнату площею 11,9 кв.м. та балкон площею 0,7 кв.м.; відповідачам надати у користування кімнату площею 13,2 кв.м.; усі інші приміщення по квартирі залишити у спільному користуванні позивачів та відповідачів. \~ \~ \~ \~Просить задовольнити позов у повному обсязі, оскільки вирішити спір мирним шляхом між сторонами неможливо. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.08.2024 року відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. Адвокат позивачів скерував клопотання про розгляд справи без його участі та участі позивачів. Відмовився від позовної вимоги № 3 в частині зобов`язання відкрити окремі особові рахунки. В іншій частині позовну заяву підтримав, просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідачі\~до суду не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином,\~своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності не скористалися та не повідомили суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подали. У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 29.09.1997 року квартира [ADDRESS] належала на праві спільної часткової власності [PERSON] та членам її сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до довідки КП ЧОО БТІ № 32907 о від 06.09.2022 року зазначено, що станом на 01.01.2013 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] 1/8; [PERSON] 1/8; [PERSON] 1/8; [PERSON] 1/8; [PERSON] 1/8; [PERSON] 1/8; [PERSON] 1/8; [PERSON] 1/8. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.05.2021 року [PERSON] успадкував 1/16 частку квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] . Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За положеннями частини першої статті 383 ЦК України та статті 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Згідно з частиною третьою статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. У постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 363/928/16-ц (провадження № 61-24395св18) зроблено висновок, що при здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим. Верховний Суд виходить з того, що встановлюючи порядок користування квартирою у запропонований позивачем спосіб, суди попередніх інстанцій врахували баланс інтересів співвласників спірної квартири та осіб, які мають право користування квартирою та дійшли до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову. Іншого варіанту користування спірною квартирою, який би відповідав часткам співвласників у праві власності, відповідач не запропонував, наполягаючи на неможливості встановлення порядку користування житлом без порушення прав когось із мешканців квартири. Відповідно до статті 47 ЖК України норма жилої площі в Україні встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу. У цій справі спір стосується не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному співвласнику по 13,65 кв. м житлової площі на одну особу, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим. Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від\~07 лютого 2022 року\~у справі № 182/3348/19 (провадження №\~61-1084св21). Судом встановлено, що спірна квартира має загальну площу 43,3 кв.м., складається з 2-х житлових кімнат загальною площею 25,1 кв.м., а саме: 11,9 кв.м., 13,2 кв.м., та інших приміщень, а саме: кухні 5,9 кв.м., санвузол 2,8 кв.м., коридору - 4,3 кв.м., коридору 4,5 кв.м., балкону 0,7 кв.м. Зважаючи на те, що спірна квартира складається з двох окремих ізольований кімнат, приймаючи до уваги частки сторін у праві власності, ту обставину, що виділити ізольоване жиле приміщення таким чином, щоб штучно не погіршити житлових умов позивачів та відповідачів можливо, суд вбачає за можливе визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] наступним чином: - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] - виділити у користування кімнату площею 11,9 кв.м з балконом площею 0,7 кв.м; - [PERSON] , РНОКПП - невідомий, [PERSON] , РНОКПП - невідомий, [PERSON] , РНОКПП - невідомий - виділити у користування кімнату площею 13.2 кв.м., - коридор площею 4.3 кв.м, коридор площею 4.5 кв.м., санвузол площею 2.8 кв.м, кухню площею 5.9 кв.м залишити у спільному користуванні [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , [PERSON] , РНОКПП - невідомий, [PERSON] , РНОКПП - невідомий, [PERSON] , РНОКПП - невідомий. Враховуючи наведене вище, суд вважає необхідним застосувати принцип ефективного захисту, у формі встановлення певного порядку користування спірною квартирою. З огляду на викладене вище, суд вважає, що вказаний вище порядок користування спірною квартирою є таким, що не погіршує житлові умови сторін, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved