Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

Виконавчий комітет Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області, який діє в інтересах малолітнього [PERSON] звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним вище позовом. Представник позивача, посилався на те, що [PERSON] , народився [INFO] , матір?ю якого є [PERSON] , [INFO] , проживаюча за адресою: [ADDRESS] . При цьому, зазначена громадянка не перебуває у шлюбі, вона співмешкає з [PERSON] , [INFO] за вищевказаною адресою. Малолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в Службі у справах дітей, як дитина, що опинилися в складних життєвих обставинах, оскільки його матір ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та систематично вживає алкогольні напої. Зазначала, що матір [PERSON] , неодноразово попереджалася про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дитини, проте на зауваження ніяк не реагувала. 12.09.2024 року Служба у справах дітей спільно з працівниками сектору ювенальної превенції, Грубнянського старостинського округу та ФАПу здійснили рейдовий виїзд до сім`ї [PERSON] , під час якого було встановлено, що малолітній [PERSON] перебував без нагляду з боку дорослих, оскільки матір цілий день разом із співмешканцем вживала алкогольні напої та спала. На прохання суб`єктів соціальної роботи дитина покликала матір, яка вийшла з помешкання похитуючись, невпевнено тримаючись на ногах, з вигляду перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Під час проведення оцінки рівня безпеки дитини 12.09.2024 року суб`єктами соціальної роботи було встановлено, що малолітній [PERSON] був в брудному одязі, поруч з ним відчувався неприємний запах, він належним чином не харчувався, оскільки матір два дні вживала алкогольні напої, не готувала їжу та не цікавилася сином. [PERSON] не орієнтувалася в часі, не виявляла ніякого інтересу до малолітньої дитини. Ситуація, яка склалася утворила загрозу життю та здоров`ю малолітньому [PERSON] . Того ж дня, за ініціативою Служби у справах дітей, [PERSON] та її співмешканець [PERSON] пройшли медичний огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння в КНП «Сокирянська лікарня». За результатами якого встановлено, що вказані особи перебували в стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю. Відповідно до довідки відділення поліції №1 (м. Сокиряни) Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області [PERSON] та її співмешканець [PERSON] , притягалися до адміністративної відповідальності за розпивання алкогольних напоїв у громадських місцях та вчинення домашнього насильства. Враховуючи вищевказане, вказувала на те, що відповідачка [PERSON] , фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, оскільки не забезпечує сина предметами першої необхідності, необхідним харчуванням, відповідним медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкується з ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм далі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Крім цього, зазначила, що 12.09.2024 року від [PERSON] було негайно відібрано малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із загрозою їх життю та здоров`ю та відповідно до рішення виконавчого комітету Сокирянської міської ради, як органу опіки та піклування від 13.09.2024 року №222 влаштовано в сім?ю патронатного вихователя [PERSON] в с. Кулішівка Дністровського району Чернівецької області. Просив суд, позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав по відношенню до її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , передати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , Службі у справах дітей Сокирянської міської ради для подальшого влаштування та стягувати з [PERSON] , на користь патронатного вихователя [PERSON] , аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , в розмірі 1/2 частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача [PERSON] та представник третьої особи - служби у справах дітей Сокирянської міської ради Тимчук О.С. у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про проведення судового засідання за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, належним чином та завчасно повідомлялася про дату, час і місце судового засідання, не повідомила про причини своєї неявки, а також не подала відзив на позов. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини. Так, судом встановлено, що батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06.03.2020 року Виконавчим комітетом Грубнянської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області. Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька №0004677543 від 13.09.2024 року, відомості про батька [PERSON] записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Відповідно до акту обстеження умов проживання, складеного 12.09.2024 року начальником Служби у справах дітей Мельник І.Б., головним спеціалістом служби у справах дітей Тимчук О.С., старостою Грубнянського старостинського округу Кривоносовою Р.М., старшим інспектором сектору ювенальної превенції Мігалескул І.М. вбачається, що під час відвідування сім`ї було встановлено, що малолітній [PERSON] перебував без нагляду з боку дорослих, оскільки матір цілий день разом із співмешканцем вживала алкогольні напої та спала. Умови проживання є незадовільними, порушені санітарні норми. В будинку брудно, відсутній запас продуктів харчування, а також відключене електропостачання. Згідно акту проведення оцінки рівня безпеки дитини складеного 12.09.2024 року у складі комісії: начальника Служби у справах дітей Мельник І.Б., старшого інспектора ЮП ДРВП Мігалескул І.М., завідувача ФАПу Олійник М.Є., головного спеціаліста Служби у справах дітей Тимчук О.С., зазначено, що відповідачка - мати малолітньої дитини зловживає спиртними напоями, внаслідок чого на момент перевірки дитини перебувала на вулиці без нагляду дорослих. Відповідачка неналежним чином доглядає за дитиною. За результатами проведеної оцінки рівня безпеки дитини, визначено показник «дуже небезпечно». Довідкою №166, виданою 12.09.2024 року, лікарем КНП «Сокирянська лікарня», підтверджується факт перебування [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння на момент перевірки. Зокрема, стан сп`яніння внаслідок вживання алкогольних напоїв становив 3.64%. Копіями актів обстеження умов проживання від 17.05.2024 року, 29.05.2024 року та 18.07.2024 року підтверджується також те, що відповідачка неодноразово попереджалася про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків. Відповідно до пояснення матері співмешканця відповідачки [PERSON] від 12.09.2024 року з`ясовано, що протягом останніх двох тижнів [PERSON] та її співмешканець [PERSON] вживають алкогольні напої, мати неналежно виконує свої батьківські обов`язки. Малолітній [PERSON] одягнений неохайно, буває голодний, в будинку брудно, відсутній запас продуктів харчування. На її прохання щодо припинення вживання алкогольних напоїв зазначені особи агресивно реагують та вчиняють словесні суперечки. Також [PERSON] зазначила, що під час того як [PERSON] вживає алкогольні напої її син [PERSON] перебуває без належного догляду та ходить без нагляду з боку дорослих. Згідно з копії письмового пояснення сусідки [PERSON] від 12.09.2024 року встановлено, що [PERSON] характеризується посередньо, вона тривалий час вживає алкогольні напої в результаті чого між нею та її співмешканцем виникають словесні суперечки. Відповідно до пояснення завідуючої ФАПом Олійник М.Є. було з`ясовано, що 12.09.2024 року під час обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] остання перебувала разом із співмешканцем [PERSON] в неохайному зовнішньому вигляді та стані сильного алкогольного сп`яніння. Згідно довідки про притягнення до адміністративної відповідальності № 3948/123/44/01-2024 від 27.04.2024 року, виданої начальником відділення поліції №1 (м. Сокиряни) Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області вбачається, що [PERSON] протягом 2023-2024 років притягувалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 175-1 та ч. 1 ст. 178 КУпАП. Згідно копії постанови Сокирянського районного суду Чернівецької області від 27.09.2024 року, зазначено, що [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.184 ч.1 КУпАП, тобто за те, що вона 12.09.2024 року ухилилась від виконання передбачених законодавством обов`язків, щодо забезпечення умов виховання, проживання своєї дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно копії рішення виконавчого комітету Сокирянської міської ради Чернівецької області за №221 від 13.09.2024 року прийнято рішення, згідно якого затверджено висновок виконавчого комітету Сокирянської міської ради, як органу опіки та піклування та вирішено негайно відібрати малолітню дитину [PERSON] від матері [PERSON] , у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю. Враховуючи положення ст.ст.10-13 ЦПК України при вирішенні спору в межах заявлених вимог та відповідно до встановлених обставин справи на підставі доказів сторін суд застосовує закони України, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Як зазначено у ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-12 від 27.02.1991 року та набрала чинності для України 27.09.1991 року, (надалі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У 6 принципі Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної асамблеї ООН від 20.11.1959р., учасником якої є Україна, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналогічні норми закріплені у Сімейному кодексі України, зокрема, згідно ч.ч.1-5 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У ч.1 ст.9 Конвенції вказано, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно ст.14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Зокрема, згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Згідно ч.4 ст.164 СК України під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідно до ст.165 СК України мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. При розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав відповідно до ч.ч.4-6 ст.19 СК України обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно ч.ч.3,4 ст.12, ч.1 ст.13, ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд приходить до висновку, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього [PERSON] , оскільки судом встановлено, що відповідачка фактично самоусунулась від виховання малолітньої дитини та виконання батьківських обов`язків, а тому, подальше проживання дитини з матір`ю, не тільки суперечитиме інтересам дитини, а й становитиме загрозу для життя та здоров`я малолітнього [PERSON] . Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 65 ЦК України, до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. Судом встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області за №222 від 13.09.2024 року виконавчий комітет вирішив влаштувати з 13.09.2024 року в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] , [INFO] , малолітню дитину [PERSON] [INFO] . Таким чином, суд вважає за необхідне передати малолітнього [PERSON] . Службі у справах дітей для подальшого влаштування. Згідно ч.ч.2,3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. При визначенні розміру аліментів суд зобов`язаний у відповідності до ст.182 СК України враховувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; а також інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частина 1 ст.183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів з відповідачки [PERSON] слід задовольнити повністю, а саме стягувати з відповідачки [PERSON] на користь патронатного вихователя [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частки усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 19.09.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до положень ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. на користь держави у зв`язку з задоволенням позовних вимог позивача. На підставі ст.ст. 3, 9, 18, 20, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної асамблеї ООН від 20.11.1959 року, ст.14 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.19, 150, 155, 164-167, 171, 180-184, 191, 212, 243-244 Сімейного кодексу України, ст.60 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved