Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-12 00:00:00

13.09.2023 представник заявника адвокат Кравченко І.О. звернулася до суду та просить встановити факт, що має юридичне значення - факт постійного проживання [PERSON] , 1941 року народження, на території України на момент проголошення незалежності України, 24.08.1991, разом з яким постійно проживав на території України на момент проголошення незалежності України (24.08.1991) в неповнолітньому віці (16 років) його син [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що у віці 16 років, станом на 05.05.1991, заявник [PERSON] не отримав паспорта громадянина СРСР та не отримав паспорт громадянина України після 24.08.1991. На момент проголошення незалежності України заявник був неповнолітньою особою та проживав на території України разом зі своїм батьком [PERSON] [INFO] батько заявника помер в с.Дівички Переяслав-Хмельницького району Київської області. [PERSON] звернувся Переяславського відділу ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області з метою оформлення паспорта громадянина України, проте отримав відмову в зв`язку з відсутністю підтвердження постійного проживання на території України одного з батьків, з ким проживав заявник в неповнолітньому віці, станом на 24.08.1991. Встановлення факту постійного проживання [PERSON] - батька заявника, на території України на момент проголошення незалежності України, 24.08.1991, необхідне йому для отримання паспорта громадянина України. Заявник та представник заявника [PERSON] вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області до суду не з`явився, про місце і час слухання справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, з?ясувавши фактичні обставини справи та оцінивши і давши належну оцінку зібраним по справі доказам, встановив наступне. Відповідно п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК (ст.\~315\~ЦПК згідно змін від 15.12.2017) суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст.\~256\~ЦПК (ст. 315 ЦПК\~згідно змін від 15.12.2017) та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути, зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України\~«Про громадянство\~України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України\~«Про громадянство\~України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності країни (24.08.1991) постійно проживали на території України. Згідно п.п.а, б, п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 №215/2002, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року; дітей осіб, зазначених вище. Відповідно до копії свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] , виданого 30.01.1960 Дівичківським сільсзагсом Переяслав-Хмельницького району Київської області, 30.01.1960 одружилися [PERSON] та [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 02.06.1975 Дівичківським сільЗАГСом Переяслав-Хмельницького району Київської області, [PERSON] народився [INFO] в с.Дівички Переяслав-Хмельницького району Київської області. Його батьками записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] . З копії свідоцтва про неповну середню освіту, серії [NUMBER] , виданого 12.06.1990 на ім`я [PERSON] , 1975 року народження, слідує, що останній закінчив у 1990 році навчання у Дівичківській неповній середній школі Переяслав-Хмельницького району. 24.06.1992 на ім`я [PERSON] [INFO] видано військовий квиток серії [NUMBER] . 16.01.1995 на ім`я заявника видана трудова книжка серії [NUMBER] . Судом досліджено копію свідоцтва про смерть 14.09.1988 [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого 14.09.1988, яка померла [INFO] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 02.03.2000, [PERSON] помер [INFO] . Згідно з довідкою, виданою Дівичківською сільською радою Бориспільського району Київської області 22.02.2024 за № 76, [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований та постійно проживав по [ADDRESS] станом на 24.08.1991. Аналогічна інформація міститься в Обліковій картці об`єкта погосподарського обліку на 1991-1995 роки, дослідженої в судовому засіданні. Також судом досліджено копію архівної довідки КУ «Трудовий архів» Студениківської, Ташанської, Дівичківської та Циблівської сільських рад від 14.08.2024 за № 01-01/460 про те, що у документах архівного фонду № 4 «Сільськогосподарський виробничий кооператив «Дніпро», с. Дівички, у книзі обліку розрахунків по оплаті праці працівників радгоспу «Дніпро» за 1991 рік виявлено дані про те, що [PERSON] працював з січня по грудень 1991 року, виробив 296 людино-днів та має зароблену річну суму 6744,08 грн. Крім того, досліджено архівну довідку КУ «Трудовий архів» Студениківської, Ташанської, Дівичківської та Циблівської сільських рад від 14.08.2024 за № 01-01/460 про те, що у документах архівного фонду № 4 «Сільськогосподарський виробничий кооператив «Дніпро», с. Дівички, виявлено дані про те, що [PERSON] був прийнятий на роботу на різні роботи з 01.01.1964. У книзі обліку розрахунків по оплаті праці КСП «Дніпро» за 1991 рік виявлено дані про те, що [PERSON] працював по серпень 1999 року. 05.02.2024 ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області за № К-167/6/8010-24/8010.4.1/311-24 [PERSON] надано інформацію про те, що паспорт громадянина України оформлюється на підставі довідки про реєстрацію особи громадянином України для оформлення паспорта громадянина України. Довідка про реєстрацію видається у разі прийняття ЦСУ ДМС у м.Києві та Київській області рішення щодо належності до громадянств України. Згідно з п.10 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 № 215/2002, для встановлення належності до громадянства України особа, яка станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 не досягла повноліття та проживала разом з батьками, подає судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 батьків (одного з них) особи, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13.11.1991. Таким чином, підстави для видачі заявнику паспорта громадянина України відсутні. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що заявник є її дядьком, а батько заявника [PERSON] це її дід. Свідок зареєстрована по [ADDRESS] разом з заявником, зараз проживає з чоловіком в с. Дівички-1. Її дід [PERSON] постійно проживав по [ADDRESS] , і з ним проживав його син заявник у справі, також і станом на 1991 рік. В 2000 році [PERSON] помер. Свідок [PERSON] в суді пояснив, що є односельцем, сусідом заявника. Батько заявника [PERSON] проживав до смерті по [ADDRESS] , постійно. Свідок проживає в [ADDRESS] з 1991 року, з того часу [PERSON] вже проживав там, і разом з ним його син [PERSON] та дочка [PERSON] . [PERSON] тоді було десь 17 років. До того як свідок переїхав за вказаною адресою, мати заявника вже померла. Батько заявника працював на фермі радгоспу «Дніпро». Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлені законом. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України\~«Про громадянство\~України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1 ст.\~3 Закону України\~«Про громадянство\~України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991. Вирішуючи питання встановлення належності до громадянства України, слід керуватися, крім Закону України "Про громадянство України" від 18 січня 2001 року, також Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень. Так, згідно з п.44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 №215/2002 у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Крім того, відповідно до п.10 зазначеного Порядку для встановлення\~належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає, зокрема, \~судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Таким чином, відповідно до положень Закону України\~"Про\~громадянство України" і Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень заявник повинен, зокрема, подати рішення суду. Згідно зі\~статтею 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявник у інший спосіб не може довести даний факт і зазначені обставини перешкоджають подальшій реалізації його прав у визначений законом спосіб, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Таким чином, надані заявником докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета доказування, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт проживання батька заявника - [PERSON] на території України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved