Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

У 2024 р. до Новомиргородського районного суду Кіровоградської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Новомиргородської міської ради про визначення місця проживання дитини з батьком. Позивач просить визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . 19.06.2024 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якій сторона відповідача не визнала позов та просила відмовити у його задоволенні повністю. Позивач в судове засідання не з`явилася. Представник позивача надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу за відсутності сторони позивача. Відповідачка, [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, представник відповідача надав до суду заяву в якій не заперечував щодо задоволення позовних вимог Представник третьої особи Орган опіки та піклування Новомиргородської міської ради в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності. За таких обставин, суд вважає за можливе слухати справу за відсутності сторін. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 22 січня 2021 року ухвалено розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 18 від 29 квітня 2014 року, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новомиргородського районного управління юстиції у Кіровоградській області. (а.с.9) У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №105, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новомиргородського районного управління юстиції у Кіровоградській області, та сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №100, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новомиргородського районного управління юстиції у Кіровоградській області.(а.с.7, 9) [PERSON] з 2021 року проживає та зареєстрований разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади від 03.01.2024 року, довідкою №622 від 18.04.2024 року. (а.с.6, 8, 132) У відповідності до довідки №05-13/39 від 14.02.2024 року виданої Новомиргородським ліцеєм №3 Новомиргородської міської ради Кіровоградської області [PERSON] дійсно навчається в 5-А класі. Мати [PERSON] , вихованням не займається, школу не відвідує, навчанням не цікавиться. (а.с.11) Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов життя встановлено, що громадянин [PERSON] дійсно проживає з дружиною [PERSON] та дітьми [PERSON] , 2022 року народження, [PERSON] , 2013 року народження. [PERSON] від народження проживає разом з батьком, а мати дитини з 2020 року не проживає і не спілкується, що підтверджують сусіди. (а.с.10) Згідно Витягу з Інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимостей» громадянин [PERSON] , [INFO] , до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. (а.с.12) Згідно характеристики за місцем проживання №612 від 16.04.2024 року виданої Новомиргородською міською радою [PERSON] за час проживання на території Новомиргородської міської територіальної громади характеризується позитивно, заяв та скарг від жителів міста н щодо будь-яких неправомірних дій до міської ради не надходили.(а.с.133) Згідно характеристики ПП «Котлосантехмонтаж» від 16.04.2024 року [PERSON] працює на посаді оператора котельні з 26.10.2018 року по даний час. За час роботи проявив себе як відповідальний, сумлінний і кваліфікований працівник. Працівник має високі професійні якості, володіє необхідними знаннями та навичками для виконання своїх посадових обов`язків. Він завжди готовий до навчання та підвищення кваліфікації. Працівник легко знаходить спільну мову з колегами. Він є активним членом колективу і завжди готовий допомогти іншим. Працівник дисциплінований і пунктуальний. Він завжди приходить на роботу вчасно і виконує свої обов`язки якісно. Працівник є ініціативним.(а.с.134) У відповідності до довідки №99/04 від 09.04.2024 року [PERSON] отримує стабільну заробітну плату. (а.с.135) Згідно копії письмової заяви [PERSON] , [INFO] , щодо визначення його місця проживання від 16.04.2024 року встановлено, що останній бажає проживати разом із своїм батьком - [PERSON] . (а.с.143) У відповідності до висновку органу опіки та піклування Новомиргородської міської ради №02-22/268/1/ від 23.04.2024 року встановлено, що орган опіки та піклування Новомиргородської міської ради вважає за доцільне місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , біля батька [PERSON] , [INFO] . (а.с.38-41) У зв`язку із тим, що сторони разом не проживають, між ними виник спір щодо визначення місця проживання дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України та ч. 1 ст. 160 СК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Статтею 161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучатися зі своєю матір`ю. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Пунктом 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Згідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною 4 статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Враховуючи, що позивач займається вихованням малолітньої дитини, піклується про неї, має всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, із урахуванням віку та думки особисто дитини, суд вважає, що на даний час проживання та утримання малолітнього сина, [PERSON] , з батьком - [PERSON] , який фактично проживає та зареєстрований з ним, буде відповідати саме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи й позитивно сприятиме її розвитку як психологічному так і фізичному. Таким чином, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог.

Outcome: approved