Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 16.03.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено електронний договір № 6467171 про надання споживчого кредиту. Згідно умов кредитного договору сума кредиту складає 20 000 грн., строк кредиту 360 днів, дата повернення 10.03.2024 року. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем виконав та надав кредит у розмірі 20 000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на картку відповідача. Відповідач кредитні кошти не повернув. 27 листопада 2023 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та позивачем, як фактором укладено договір факторингу №27.11/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором № 6467171. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 79 700 грн. та судові витрати. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 26 червня 2024 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 15 листопада 2024 року витребувано докази по справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує та просить його задовольнити в повному обсязі. Суду направлений відповідь на відзив щодо невизнання обставин які зазначає позивач у відзиві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду відзив на позовну заяву посилаючись на те, що останній не вважає себе боржинком, оскільки по кредитному договору перебуває у відносина з ТОВ «Авентус Україна». Сума заборгованості\~за відсотками\~нарахована позивачем\~ безпідставно,\~що свідчить\~про неправомірні\~дії позивача. Відповідач не був повідомлений про дії товариства щодо передання кредитних зобов`язань позивачу, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечує щодо стягнення витрат на правову допомогу. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223\~ЦПК\~України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 16.03.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено електронний договір № 6467171 про надання споживчого кредиту. Згідно умов кредитного договору сума кредиту складає 20 000 грн., строк кредиту 360 днів, дата повернення 10.03.2024 року. Договір, який підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора, який відповідно до вимог чинного законодавства власноручно введений відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі кредитний договір. Встановлено, що ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконав та надав кредит в сумі 20 000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу. Статтею 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.536\~ЦК України\~\~за користування\~чужими грошовими\~коштами боржник\~зобов`язаний\~сплачувати проценти,\~якщо інше\~не встановлено\~договором між\~фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст.\~546\~та ст.\~549 ЦК України\~виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання (п. 3 ч. 1ст. 611\~ЦК України). Щодо перерахування відповідачу кредитних коштів, то як встановлено судом, на ім`я [PERSON] в АТ «Приватбанк» емітовано карту № [NUMBER] , на яку 16.03.2023 року здійснено переказ коштів на суму 20 000 грн., що підтверджується довідкою з АТ КБ «Приватбанк». Отже, факт отримання відповідачем грошових коштів в розмірі 20 000 грн підтверджено доказами у справі. 27.11.2023 року між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (фактор) та ТОВ «Авентус Україна» (клієнт) укладено договір факторингу № 27.11/23-Ф. Згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитними договорами зазначеними у реєстрі боржників, в тому числі за кредитним договором № 6467171. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Про відступлення права грошової вимоги за договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту, зазначену при укладенні договору відповідного повідомлення. Також позивачем додано до позовної заяви належним чином оформлений витяг з реєстру боржників. Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідач вказує, що не отримував повідомлення про заміну первісного кредитора, однак і не надає доказів виконання взятих на себе зобов`язань перед ним. У постанові від 14 липня 2021 №554/8549/15-ц Верховного Суду: «…колегія суддів звертає увагу заявника, що за змістом статей 516, 517 ЦК України боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Тобто неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Аналогічні роз`яснення зазначено у правових позиціях, викладених Верховним Судом України у постановах від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 та від 20 січня 2016 року у справі № 6-2765цс15…». Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "…боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. … неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". Відтак навіть якщо відповідач не отримував повідомлення про заміну первісного кредитора, він не звільняється від обов`язку виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, доказів про виконання яких ним не надано. Отже, відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, який вказаний в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Тобто, повідомлення боржника здійснювалось первісним кредитором, в законодавстві України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги. До того ж, дані листи ніяким чином не змінюють умов кредитного договору, а носять лише інформаційний характер. Встановлено, що заборгованість за кредитним договором відповідача [PERSON] складає за сумою тіла кредиту 20 000 грн., за сумою процентів за користування кредитом 35\~820 грн., всього 55 820 грн. Зазначений розмір заборгованості розрахований на підставі укладеного кредитного договору, є обґрунтованим. Розрахунок заборгованості на суму боргу в розмірі 23\~880 грн. є необґрунтованим та не може бути судом прийнятий до уваги. Тому суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в сумі 55\~820 грн. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При звернення до суду з позовом позивачем понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн та на правову допомогу в розмірі 10 000 грн, які підлягають відшкодуванню пропорційно до розміру задоволених вимовних вимог. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. позивачем надано платіжну інструкцію від 14.03.2024 року № 5314, рахунок на оплату по замовленню, договір про надання правової допомоги№ 28/03-2024 від 28.03.2024 року, звіт про надання правової допомоги згідно договору №28/03-2024 від 28.03.2024 року. Положеннями\~статті 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За змістом\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Витрати позивача на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Тому з відповідача на користь позивача на відшкодування понесених судових витрат підлягає стягненню, пропорційно розміру задоволених позовних вмиог, а саме сума витрат зі сплати судового збору в розмірі 1087 грн 66 коп. та на правову допомогу в розмірі 4490 грн, всього 5577 грн 66 коп.

Outcome: partial