Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Павлоградського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] в якому просив суд : зобов`язати Павлоградський відділ ДРАЦС анулювати актовий запис про розірвання шлюбу № 581 від 26.12.2005 року, вчинений відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області; визнати позивача батьком дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; зобов`язати Павлоградський відділ ДРАЦС внести зміни до актових записів про народження дітей зазначивши позивача батьком відповідно до ст. 133 СК України. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що з 14.03.2003 року він перебував у шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.07.2005 року шлюб було розірвано. Після ухвалення рішення від спільного проживання з [PERSON] народилися діти: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Оскільки діти були народжені після розірвання шлюбу, то запис про батька дітей було вчинено відповідно до ст. 135 СК України. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06.10.2020 року рішення Павлоградського міськрайонного суду від 12.07.2005 року було скасовано і відмовлено [PERSON] у задоволенні позовних вимог про розірвання шлюбу. 04.07.2022 року позивач звернувся до Павлоградського відділу ДРАЦС із заявою про анулювання актового запису про розірвання шлюбу та просив внести зміни до свідоцтв про народження дітей, зазначивши його батьком дитини, однак 12.07.2022 року йому було відмовлено. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.01.2024 року відмовлено у відкритті провадження за даним позовом на підставі ч. 2 ст. 186 ЦПК України. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 16.04.2024 року ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.01.2024 року скасовано, справа направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.05.2024 року відкрито провадження по даній справі. Представником позивача надані до суду письмові додаткові пояснення по справі, де він зазначає, що позивач проживав з відповідачкою з моменту реєстрації шлюбу з 2003 року та до виїзду відповідачки з дітьми до російської федерації в 2021 році. Про рішення щодо розірвання шлюбу позивачу не було відомо і тому він з відповідачкою продовжували жити разом, однією сім`єю до 2021 року. За цей час у них народилося ще 3 дітей. Позивач виконував усі обов`язки покладені на нього як на чоловіка та батька дітей. Факт того, що сторони під час народження дітей проживали однією сім`єю підтверджуються фотографіями доданими до пояснень. Після того, як [PERSON] дізнався що шлюб з відповідачкою було розірвано у 2005 році, а відомості про батька записані відповідачкою згідно ст. 135 СК України, він звернувся до суду з апеляційною скаргою про скасування рішення про розірвання шлюбу. Постановою апеляційного суду рішення Павлоградського міськрайонного суду було скасовано. Встановлення батьківства позивача щодо його дітей необхідно йому для набуття сімейних прав та обов`язків як батька дітей, що полягає у захисті прав та обов`язків дітей, його участі у вихованні дітей. Крім того, необхідність визнання батьківства позивача по відношенню до своїх дітей полягає і в наявності достатніх повноважень для вчинення дій щодо повернення власних дітей з російської федерації до України. На даний час [PERSON] будучи батьком дітей юридично не має можливості приймати участі у вирішені подальшої долі неповнолітніх дітей, що і стало підставою для звернення до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позов підтримав у повному обсязі. Представник Павлоградського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Відповідачка [PERSON] була належним чином повідомлена про час дату та місце розгляду справи, про причину неявки суд не повідомила, відзив на позов не надала. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглядає справу за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст. 4). З наявних матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , 14 жовтня 2003 року укладено шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що Біленьківською сільською радою Запорізького району Запорізької області складено актовий запис № 06. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.07.2005 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Позивач зазначає що про розірвання шлюбу йому відомо не було у зв`язку з чим, він звернувся до Дніпровського апеляційного суду з апеляційною скаргою. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06.10.2020 року було встановлено наступне. 14.03.2003 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Біленьківською сільською радою Запорізького району Запорізької області, актовий запис № 6. Від спільного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.07.2005 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Звертаючись з апеляційною скаргою [PERSON] посилається на те, що про рішення він нічого не знав, згоди на розірвання шлюбу не давав, у сім`ї було усе гаразд, шлюбні відносини між сторонами фактично не припинились та вони продовжують жити подружнім життям. Після рішення суду, від спільного життя у сторін народились діти [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Отже дані обставини підтверджують те, що шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] фактично не припинились після ухвалення оскаржуваного рішення та подружжя продовжує сумісне проживання. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06.10.2020 року рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.07.2005 року скасовано. Відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] . За частиною 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.08.2023 року відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до Павлоградського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрайонного управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа: [PERSON] про анулювання актового запису про розірвання шлюбу, визнання батьківства та внесення змін до актових записів про народження дітей. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15.11.2023 року було скасовано рішення Павлоградського міськрайонного суд від 03.08.2023 року. Колегія судді дійшла до висновку, що враховуючи зміст позовних вимог [PERSON] , [PERSON] має бути відповідачем у справі а не третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог. Судом також встановлено, що відповідно до актового запису № 644 від 24.07.2007 року про народження [PERSON] , [INFO] , відомості про батька записані відповідно до заяви матері від 24.07.2007 року. Відповідно до актового запису № 139 від 09.02.2011 року про народження [PERSON] , [INFO] , відомості про батька внесені за заявою заявниці [PERSON] , виданий витяг про реєстрацію народження згідно ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до актового запису № 500 від 30.06.2017 року про народження [PERSON] , [INFO] , відомості про батька вказані на підставі заяві матері № 59-14.23-38 від 30.06.2017 року. В липні 2022 року позивач звернувся до Павлоградського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з заявою про анулювання актового запису про розірвання шлюбу та внесення змін до актових записів про народження дітей. 12.07.2022 року Павлоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) позивачу було відмовлено в анулюванні актового запису про розірвання шлюбу та внесення змін до актових записів про народження дітей. Як зазначає позивач у позові та додаткових поясненнях про розірвання шлюбу йому не було відомо. А з 2005 року, позивач з відповідачкою продовжували проживати однією сім`єю до 2021 року. За цей період у них народилося троє дітей, батьком яких він є. Він виконував усі обов`язки чоловіка та батька. На підтвердження викладених обставин позивачем надані фото. Доказів протилежного суду не надано. Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. При цьому, виходячи з положень ст. 16 ЦК України особа звертається до суду за захистом свого порушеного права. Згідно ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», актовий запис цивільного стану анулюється на підставі рішення суду, або висновку відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану у випадках, передбачених законом. Анулювання актового запису цивільного стану проводиться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його зберігання. Одночасно із прийняттям рішення щодо анулювання актового запису цивільного стану відповідний орган, на підставі рішення або висновку якого проводиться анулювання актового запису цивільного стану, приймає рішення щодо вилучення і повернення анульованого свідоцтва відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану. Отже, на підставі рішення суду актовий запис про розірвання шлюбу та свідоцтво про розірвання шлюбу анулюються органом державної реєстрації актів цивільного стану. Пунктом 2.14 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, передбачено, що підставою для внесення відповідних відміток в актові записи цивільного стану, у тому числі про анулювання та поновлення, є рішення суду про усиновлення (удочеріння), про позбавлення або поновлення батьківських прав, про розірвання шлюбу, визнання шлюбу недійсним, поновлення шлюбу після його розірвання у випадку, передбаченому статтею 118 Сімейного кодексу України, анулювання актових записів цивільного стану, у яких зазначено про необхідність проставлення відмітки у відповідному актовому записі цивільного стану, визнання розірвання шлюбу фіктивним. Згідно пункту 2.16.7 Правил на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Таким чином, з урахуванням тих обставин, що рішення суду про розірвання шлюбу між сторонами було скасовано, а у задоволенні позову про розірвання шлюбу [PERSON] було відмовлено, сторони продовжували фактичні шлюбні відносини, більш того у них народилося троє дітей, то актовий запис про розірвання шлюбу підлягає скасуванню. Відповідно до ч. 1, 2 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Відповідно до ст. 125 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. При розгляді спору щодо визнання батьківства суд виходить зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. За статтею 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Таким чином судом взято до уваги те, що сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Відповідно до ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином з урахуванням встановлених обставин та наданих суду доказів, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved