Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-19 00:00:00

Адвокат Хачауров Дмитро Костянтинович, діючи в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що він є суб`єктом господарювання - фізичною особою-підприємцем. Відповідач в період з грудня 2020 року по жовтень 2021 року працювала неофіційно у нього в магазині ювелірних виробів за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 176, ТРЦ «Ocean Plaza», на посаді продавця. У вказаний вище період відповідач викрала у позивача майна на загальну суму в розмірі 205 986,88 грн. Вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 10.07.2023 [PERSON] визнано винною у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 191 КК України. Крім того, позивач зазначає, що своїми діями відповідач завдала йому моральної шкоди, у зв`язку із чим він переніс психологічний шок, втратив душевний спокій і на даний час має душевний біль і моральні страждання. Просив суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 205 986,88 грн. та моральну шкоду в розмірі 94 013,12 грн. та вирішити питання по судовим витратам. 20.11.2023 Дарницьким районним судом міста Києва постановлено ухвалу про направлення справи за підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва. 03.04.2024 Голосіївським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху. 21.05.2024 Голосіївським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористалася. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідачів про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 10.07.2023 [PERSON] засуджено за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 191 КК України та із застосуванням ч. 1 ст. 70, ст. 75 КК України до позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права обіймати посади пов`язані з матеріальною відповідальністю та розпорядженням товаро - матеріальними цінностями на строк 2 (два) роки, зі звільненням від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи. Так, вищевказаним вироком встановлено, що [PERSON] в період часу з грудня 2020 по 05.10.2021 працювала неофіційно продавцем ювелірних виробів у магазині « [INFO] », який розташований у ТРЦ «Океан Плаза» за адресою: [ADDRESS] , та належить фізичній особі-підприємцю [PERSON] , вчинила крадіжку майна, належного останньому 01.05.2021 на суму 39 875 гривень, 21.05.2021 на суму 29 850 гривень, 12.06.2021 на суму 42 950 гривень, 13.07.2021 на суму 42 075 гривень, 04.10.2021 на суму 27 087 гривень 50 копійок, 20.10.2021 на суму 20 312 гривень 50 копійок, що загалом становить 202150 грн. Також з вироку Голосіївського районного суду міста Києва від 10.07.2023 встановлено, що [PERSON] відшкодувала [PERSON] матеріальні збитки в розмірі 46700 грн. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди. Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Згідно ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. У частині першій статті 81 ЦПК України закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків наявності підстав звільнення від доказування. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як встановлено вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 10.07.2023 у справі №752/2595/22, [PERSON] своїми неправомірними діями заподіяла [PERSON] матеріальної шкоди на загальну суму 202 150 грн. Крім того, вказаним вище вироком також встановлено, що [PERSON] частково відшкодувала завдані матеріальні збитки на суму 46 700 грн. Таким чином, невідшкодована сума матеріальної шкоди, завдана [PERSON] становить 155 450 грн. Отже, позовні вимоги [PERSON] на суму 202 150 грн. не знайшли свого об`єктивного відображення в матеріалах справи, а тому суд дійшов висновку про можливість їх часткового задоволення в розмірі 155 450 грн. Щодо позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] моральної шкоди в розмірі 94 013,12 грн., суд відзначає наступне. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з доведеності та обґрунтованості зазначених позовних вимог, враховує особу позивача, а також характер та обсяг моральних страждань, які він поніс, наявність вимушених змін у його житті, яких він зазнав через незаконні дії відповідача. Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., що в повній мірі компенсує душевні страждання позивача, які він зазнав у зв`язку порушенням його прав. З огляду на викладене, виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (10,64%) за відшкодування моральної шкоди в розмірі 114,23 грн. Також з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (76,89%) за відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 825,49 грн.

Outcome: partial