Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 23 вересня 2024 року звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд: 1) Зняти арешт нерухомого майна (номер запису про обтяження 27324074 (спеціальний розділ), накладений відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер ВП № 40960246, виданої Білоцерківськими МВ ДВС ГТУЮ у Київській області від 01.12.2013 року; зареєстровано Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області 02.08.2018. Вид обтяження: арешт нерухомого майна. Відомості про суб`єктів обтяження: Особа, майно/права, якої обтяжуються: [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , країна громадянства: Україна, адреса: [ADDRESS] . Орган державної влади: Обтяжувач: Білоцерківський МВ ДВС ГТУЮ у Київській області, код ЄДРПОУ: 34846021, країна реєстрації: Україна. Опис предмету обтяження: 1\\2 частина квартири по [ADDRESS] . 2) Зняти арешт нерухомого майна (номер запису про обтяження 27324603 (спеціальний розділ), накладений відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер ВП № 40960394, виданої Білоцерківськими МВ ДВС ГТУЮ у Київській області від 01.12.2013 року; зареєстровано Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області 02.08.2018. Вид обтяження: арешт нерухомого майна. Відомості про суб`єктів обтяження: Особа, майно/права, якої обтяжуються: [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , країна громадянства: Україна, адреса: [ADDRESS] . Орган державної влади: Обтяжувач: Білоцерківський МВ ДВС ГТУЮ у Київській області, код ЄДРПОУ: 34846021, країна реєстрації: Україна. Опис предмету обтяження: 1\\2 частина квартири по [ADDRESS] ; В обґрунтування позову зазначено, що позивачка є спадкоємицею після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . До складу спадщини входить належна [PERSON] 61/200 частка квартири [ADDRESS] . За заявою позивачки відкрито спадкову справу після смерті батька. Постановою державного нотаріуса Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори Київської області Юрченко І.О. винесеною 18 серпня 2023 року, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про права на спадщину за законом на 61/200 частку квартири\~ [ADDRESS] через наявність арешту вказаної квартири у виконавчих провадженнях №№ 40996046 та 40960394, відкритих на підставі виконавчого листа № 2/357/2505/13 від 24.09.2013 року про стягнення з кучми [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» боргу у сумі 366 020,49 грн. Листом відділу ДВС зазначено, що під час перевірки майнового стану боржників було встановлено, що за [PERSON] і [PERSON] \~ на праві власності зареєстровано по 1/2 частці квартири [ADDRESS] . З метою забезпечення виконання рішення суду державним виконавцем було накладено арешт на вказане майно. 31.10.2019 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. [PERSON] , та [PERSON] у минулому були власниками даної квартири підставі договору купівлі-продажу від 16.11.2006 року. Проте, станом на 01.12.2013 [PERSON] , і [PERSON] не були власниками даної квартири, так як 15.11.2011 апеляційним судом Київської області було визнано незаконним розпорядження комунальної служби приватизації державного житлового фонду м. Біла Церква № 1-2-40 від 02.11.2006 року про передачу даної квартири в особисту власність [PERSON] . Визнано недійним договори купилі-продажу квартири від 16.11.2006 року та іпотеки від 02.11.2006 року, укладені між ПАТ «Універсал банк» та [PERSON] ,І і [PERSON] . Поновлено [PERSON] у житлових правах\~ шляхом поновлення в реєстрації у квартирі [ADDRESS] . Після набрання рішенням суду законної сили спірні квартиру було приватизовано [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] на праві власності було зареєстровано 61/200 частки у даній квартирі. Обтяження даної квартири порушує право позивачки на спадкуваня її частки після смерті батька. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 вересня 2024 року, вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. Ухвалою суду від 27 вересня 2024 року, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 21 жовтня 2024 року. Вказаною ухвалою витребувано від Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори Київської області копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] 09 жовтня 2024 року на адресу суду від Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори Київської області надійшла копія спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] 18 жовтня 2024 року на адресу суду від представника відповідача АТ «Універсал банк» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату. Підготовче засідання у справі, призначене на 21 жовтня 2024 року, судом відкладено на 13 листопада 2024 року. 25 жовтня 2024 року на адресу суду від представника відповідача АТ «Універсал Банк» надійшов відзив на позовну заяву, згідно з ким представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Відзив обґрунтовано тим, що 01 Груня 203 року постановою державного виконавця міського відділу ДВС було накладено арешт на квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка належала на праві власності [PERSON] та [PERSON] 31 жовтня 2019 року державним виконавцем Білоцерківського відділу ДВС винесено постанови у ВП №№ 40960246 та 40960394З про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно з ч.3 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на час винесення даних постанов) у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.п. 1,3,11 частини першої, арешт з майна знімається. У даній справі позивачем не було заявлено вимогу щодо приналежності майна. Вимога позивача про усунення перешкод у користуванні майном, може переслідувати мету встановлення певних фактів щодо визнання права власності на спірне майно, зокрема на 61/200 частку квартири [ADDRESS] . Тому, відповідач вважає, що позивачем обрано неефектний спосіб захисту своїх прав. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та у постанові Верховного Суду від 30.07.2019 у справі № 907/804/17. Протокольною ухвалою суду від 13 листопада 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд по суті на 12 грудня 2024 року. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та просила суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача АТ «Універсал Банк» у своєму відзиві просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог та розглянути справу без його участі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлені своєчасно. Представник третьої особи Білоцерківського відділу Державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Кичка Тетяна Василівна в судовому засідання покладалася на думку суду, правом на подання пояснення до суду не скористалася. Представник третьої особи Озеров Віктор Геннадійович в судове засідання не з`явився, правом на подання пояснення до суду не скористався. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне: Позивачка є рідною донькою [PERSON] , померлого [INFO] . Померлому [PERSON] на праві власності, згідно свідоцтва від 30 березня 2016 року, що зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23 серпня 2017 року, належала 61/200 частка квартири [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори від 18 серпня 2023 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з виявленням арешту на нерухома майно померлого. Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 16.11.2006 року [PERSON] та [PERSON] стали власниками 1\\2 частки квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу 2-7334 від 16.11.2006 року. На вказані частки квартири [PERSON] та [PERSON] накладено арешти за постановами Білоцерківського міського відділу ДВС від 01.12.2013 року у ВП №№ 40960246 та 40960394. Рішенням апеляційного суду Київської області від 15 листопада 2011 року було скасовано рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2011 року та визнано незаконним розпорядження комунальної служби приватизації державного житлового фонду м. Біла Церква № 1-2-40 від 02.11.2006 року про передачу квартири в особисту власність [PERSON] ; визнано недійсним свідоцтва про право власності на цю квартиру № [NUMBER] від 02.11.2006 року; визнано недійсними договори купівлі-продажу квартири від 16.11.2006 року і іпотеки від 15.07.2008 року, укладені між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] і [PERSON] , нотаріально посвідчені. Поновлено позивача [PERSON] у житлових правах, шляхом поновлення в реєстрації у квартирі [ADDRESS] . Відповдіно до спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини зверталася лише його донька [PERSON] . При вирішенні справи суд виходить з наступного: Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 1 Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Зазначені принципи сформулювано і в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Спорронг і Лоннрот проти Швеції» (23 вересня 1982 р.), відповідно до якого суд повинен визначити, чи було дотримано справедливий баланс між вимогами інтересів суспільства і вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом Конвенції в цілому і також відображено у структурі ст. 1 Першого протоколу. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Аналогічне визначене статтею 321 ЦК України щодо непорушності права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦПК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту ч.1 ст. 59 закону України «Про виконавче провадження». Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, згідно з вимогами ч.4 ст. ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності". У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник, або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчому провадженні. Правова позиція Верховного Суду у подібних за змістом правовідносинах висловлена у постанові від 29 червня 2023 року у справі № 208/9810/21. Згідно зі ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що на час звернення з позовною заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право на оформлення права власності на нерухоме майно [PERSON] , яке після смерті останнього не може успадкувати його донька [PERSON] . Вказане свідчить про те, що накладеним арештом на нерухоме майно померлого порушуються права позивача на можливість оформлення спадкових прав. Правова позиція у подібних за змістом правовідносинах викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18, у постанові Верховного Суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18. Суд не може погодитися з твердженням представника відповідача АТ «Універсал Банк», викладеному у відзиві щодо неефективного способу захисту та доцільності відмови у задоволенні позову, виходячи з наступного: Ні позивачка [PERSON] ні її померлий батько [PERSON] не були боржниками у виконавчих провадженнях, відкритих за ініціативою АТ «Універсал Банк», і з урахуванням рішення апеляційного суду Київської області від 15 листопада 2011 року,. Арешти на квартиру, частка у яких належала померлому [PERSON] були накладені без достатніх правових підстав, так як на момент їх накладення, квартира [ADDRESS] не належала боржникам у виконавчих провадженнях [PERSON] та [PERSON] ( [PERSON] ) Безпідставне та необґрунтоване обтяження вказаної квартири порушує законне право позивачки [PERSON] успадкувати належну її померлому батьку [PERSON] частку у вказаній квартирі та по своїй суті є втручанням у мире володіння своїм майном позивачкою, що є порушенням статті першої Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, згідно з якою кожна фізична\~ або\~ юридична\~ особа має право миро володіти своїм майном. Вказаний Перший Протокол, в свою чергу, має вищу юридичну силу за ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» та твердження про неефективний спосіб захисту, про що посилається у своєму відзиві представник відповідача АТ «Універсал Банк». При зняття обтяження (арешту) даної квартири, позивачка вправі успадкувати належну її померлому батькові частку вказаної квартири та отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом.

Outcome: approved