Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Санфорд Капітал») звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором №С-611-007576-19-980 від 06.03.2019 у розмірі 48 106,10 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 06.03.2019 між АТ «Ідея Банк» (далі - банк) та [PERSON] (далі - клієнт) було укладено угоду № С-611-007576-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, за умовами якої банк відкрив клієнту в рамках банківського продукту Card Blanche White Walk-in ID Insurance поточний рахунок № [NUMBER] у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватись за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках цієї угоди та ДКБО, та випускає клієнту платіжну картку MasterCard. Так, банк надав клієнту кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку на наступних умовах: - максимальний ліміт кредитної лінії - 200 000 грн.; - ліміт кредитної лінії, доступний на момент укладення угоди - 15 000,00 грн. та може бути змінений в межах встановленого угодою максимального ліміту кредитної лінії за ініціативою банку; - процентна ставка за користування коштами становить - 48% річних; - розмір обов`язкового мінімального платежу встановлюється згідно з тарифами банку та ДКБО. Банк свої зобов`язання перед клієнтом за Угодою та ДКБО виконав в повному обсязі, відкривши поточний рахунок у валюті гривня та надавши клієнту можливість користуватись кредитними коштами в сумі 15 000,00 грн. в межах кредитного ліміту, визначеного угодою. Клієнт здійснювала користування грошовими коштами в межах кредитного ліміту, однак свої зобов`язання за угодою щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків за користування кредитною лінією виконала частково, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість перед банком у розмірі 38 400,07 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом в сумі 14 847,55 грн. та заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками у розмірі 23 552,52 грн. 16.11.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Сонаті» було укладено договір факторингу №16/11-23, за умовами якого АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «ФК «Сонаті», а ТОВ «ФК «Сонаті» прийняло на себе право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки №С-611-007576-19-980 від 06.03.2019. 29.12.2023 між ТОВ «ФК «Сонаті» та ТОВ «Санфорд Капітал» було укладено договір факторингу №29/12-23, за умовами якого ТОВ «ФК «Сонаті» відступило ТОВ «Санфорд Капітал», а ТОВ «Санфорд Капітал» прийняло на себе право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки №С-611-007576-19-980 від 06.03.2019. Отже, позивач зазначає, що оскільки відповідачка не виконує взяті на себе зобов`язання щодо повернення коштів, а ТОВ «Санфорд Капітал» набуло права грошової вимоги до неї, останнє просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки №С-611-007576-19-980 від 06.03.2019 у розмірі 38 400,07 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом в сумі 14 847,55 грн. та заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками у розмірі 23 552,52 грн. Окрім того, за порушення відповідачем узгоджених строків платежів за кредитним договором №С-611-007576-19-980 від 06.03.2019, позивач прохає суд стягнути з останньої суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 7 250,47 грн. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 2 455,56 грн. (за період починаючи з наступного дня з дати закінчення строку дії кредитного договору 07.01.2020 і до 23.02.2022 включно). В судове засідання, яке відбулося 12.12.2024, сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. При цьому, до початку розгляду справи відповідач через загальну канцелярію суду подала заяву, у якій заявлені позовні вимоги визнала, прохала суд їх задовольнити, а також вказала здійснювати розгляд справи без її участі. Окрім того, до вказаної заяви долучила копію паспорта громадянина України з якого вбачається, що остання змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.03.2019 між АТ «Ідея Банк» (далі - банк) та [PERSON] (далі - клієнт) укладено угоду № С-611-007576-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, за умовами якої банк відкрив клієнту в рамках банківського продукту Card Blanche White Walk-in ID Insurance поточний рахунок № [NUMBER] у валюті гривня, випустив клієнту платіжну картку MasterCard та надав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку. Згідно виписки банку за рахунком [NUMBER] , відкритого на ім`я [PERSON] , вбачається, що остання за період з 06.03.2019 по 16.11.2023 активно користувалась кредитними коштами в межах суми кредитного ліміту, а також здійснювала сплати в рахунок погашення основного боргу та процентів в загальному розмірі 2 677,60 грн. (останній платіж здійснено 21.12.2019). 16.11.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Сонаті» укладено договір факторингу №16/11-23, за умовами якого АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «ФК «Сонаті», а ТОВ «ФК «Сонаті» прийняло на себе право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки №С-611-007576-19-980 від 06.03.2019, що підтверджується реєстром боржників №1 від 16.11.2023 та платіжною інструкцією в національній валюті №608 від 17.11.2023 про перерахування ТОВ «ФК «Сонаті» на користь АТ «Ідея Банк» суми фінансування у розмірі 2 795 777,00 грн., як то було передбачено Розділом 3 договору факторингу №16/11-23. 29.12.2023 між ТОВ «ФК «Сонаті» та ТОВ «Санфорд Капітал» укладено договір факторингу №29/12-23, за умовами якого ТОВ «ФК «Сонаті» відступило ТОВ «Санфорд Капітал», а ТОВ «Санфорд Капітал» прийняло на себе право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки №С-611-007576-19-980 від 06.03.2019, що підтверджується реєстром боржників №1 до договору факторингу №29/12-23 від 29.12.2023 та платіжними інструкціями в національній валюті №13 від 29.12.2023 про перерахування ТОВ «Санфорд Капітал» на користь ТОВ «ФК «Сонаті» суми фінансування у розмірі 30 000,00 грн., №1 від 28.02.2024 у розмірі 500 000,00 грн., №3 від 28.02.2024 у розмірі 1 900 000,00 грн., №4 від 28.02.2024 у розмірі 403 447,18 грн., №5 від 28.02.2024 у розмірі 100 000,00 грн., як то було передбачено Розділами 3-4 договору факторингу №29/12-23. Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України). Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Одним із видів договорів, які передбачені ЦК України, та на підставі яких відбувається заміна сторони кредитора у зобов`язанні, є договори факторингу. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписом ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Первісний кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, відповідно до умов договору. Позичальник - відповідач скористалася кредитними ресурсами та свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала. За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частина 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 1 статті 206 ЦПК України визначено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оцінюючи в сукупності надані до суду докази та те, що дії відповідача стосовно визнання позову не суперечать закону та не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Щодо заявленої вимоги позивача про стягнення з відповідача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 5 200,00 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 по справі № 826/1216/16, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. До позовної заяви представником позивача ТОВ «Санфорд Капітал» - адвокатом Маслюженко М.П. долучено: - копію договору про надання правничої допомоги №1/04 від 01.04.2024; - копію акту приймання-передачі наданих послуг з правничої допомоги №4 від 12.08.2024, який містить опис робіт (наданих послуг), ціну відповідно до прейскуранту та загальну суму наданих послуг; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК). У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд зауважує, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин даної справи, беручи до уваги, що дана справа не є унікальною та не потребувала значного часу для вивчення та підготовки позовної заяви, суд вважає, що зазначені представником ТОВ «Санфорд Капітал» витрати на правничу допомогу в розмірі 5 200,00 грн. є завищеними та не достатньо обґрунтованими. Таким чином, суд вважає, що з [PERSON] на користь ТОВ «Санфорд Капітал» підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн. В частині заявленої вимоги позивача про стягнення з відповідача суми коштів на оплату послуг поштового зв`язку суд відмовляє з підстав необгрунтованості. На підставі викладеного та

Outcome: approved