Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. \~ \~ \~ \~Позивач ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернувся до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви до відповідача [PERSON] , яким просить стягнути з останньої на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за договором про надання кредиту №248604-КС-001 від 02 березня 2021 року в розмірі 128547,14 гривень. \~ \~ \~ \~В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 02 березня 2021 року [PERSON] уклала з ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» договір про надання кредиту №248604-КС-001. Договір був укладений в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця. \~ \~ \~ \~Факт укладення кредитного договору між позивачем та відповідачем був преюдиційно встановлений заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2023 року по справі №334/9787/23, яке станом на момент подання позовної заяви до суду вже набрало законної сили, а відтак, відповідно до положень ч.4 ст. 82 ЦПК України вказані факти не підлягають доказуванню. \~ \~ \~ \~02 березня 2021 року позивач видав відповідачу кредит у розмірі 40000 гривень (двома платежами по 20000 гривень) на картковий рахунок, вказаний відповідачем в його особистому кабінеті на сайті кредитодавця, чим виконав свої грошові зобов`язання за кредитним договором своєчасно та в повному обсязі. \~ \~ \~ \~14 червня 2021 року [PERSON] уклала з ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» Додаткову угоду № 1 до Договору про надання кредиту №248604-КС-001 від 02 березня 2021 року. Додаткова угода 1 була укладена в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕСПОЗИКА» через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця. \~ \~ \~ \~14 червня 2021 року позивач видав відповідачу додатковий кредит в загальному розмірі 24000 гривень на картковий банківський рахунок, вказаний відповідачем в його особистому кабінеті на сайті кредитодавця, чим виконав свої грошові зобов`язання за Додатковою угодою № 1 своєчасно та в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідно до розрахунку заборгованості відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату за договором про надання кредиту № 248604-КС-001 на загальну суму 54781,00 гривень. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. \~ \~ \~ \~Зважаючи на ті обставини, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за договором про надання кредиту, за боржником станом на 12 березня 2024 року утворилась заборгованість за договором № 248604-КС-001 про надання кредиту в розмірі 128547,14 гривень, що складається із: заборгованості за отриманим та неповернутим кредитом у розмірі 47843,15 гривень; заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом 77103,99 гривень; заборгованості за нарахованою та несплаченою комісією 3600 гривень. \~ \~ \~ \~Позивач також просить вирішити питання щодо розподілу судового збору та стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу адвоката, яка буде фактично надана (у разі необхідності) позивачу та розмір якої буде документально підтверджений позивачем в установленому законодавством порядку. \~ \~ \~ \~ Аргументи учасників справи. \~ \~ \~ \~10 квітня 2024 року відповідач [PERSON] надала до суду відзив, в якому зазначила наступне. Позовна заява не відповідає вимогам ч. 3 ст. 175 ЦПК України. Зокрема, в позовній заяві не зазначені відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначено обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору. Матеріали справи не містять доказів (ні в електронному вигляді, ні у вигляді смс повідомлень) про направлення позивачу досудових вимог про необхідність сплати простроченої заборгованості, тобто в матеріалах справи відсутні оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджую надсилання відповідачу повідомлення про заборгованість за кредитним договором. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» жодного разу не намагалось врегулювати спір в досудовому порядку. \~ \~ \~ \~Належного розрахунку, який би узгоджувався із матеріалами справи, умовами кредитного договору, позивач не надав, хоча в цій частині саме на ньому лежить процесуальний обов`язок доказування, а тому цей конкретний позов не може бути задоволений, оскільки він є необґрунтованим, а позовні вимоги недоведені. Надані позивачем виписка та розрахунок заборгованості за кредитом є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідачів. Сама позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоведеного розміру всієї суми непогашеного кредиту. \~ \~ \~ \~Документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно зі ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність. Проте, позивачем не надано суду таких документів, зокрема платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки та інші, а тому підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці, є правильними - немає. При цьому, матеріали справи також не містять відомостей, що підтверджують факт наявності заборгованості відповідача за кредитним договором саме у зазначеному позивачем розмірі 25333 гривень. \~ \~ \~ \~Посилаючись на постанову Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №666/4957/15-ц, відповідач стверджує, що пункти кредитного договору про сплату комісії за надання кредитних коштів є нікчемними. Тому вимога позивача про стягнення комісії задоволенню не підлягає. \~ \~ \~ \~Факт укладення електронного договору та, відповідно, існування кредитних правовідносин між відповідачем та позивачем відповідач не заперечує, однак не погоджується з розміром нарахованих процентів за кредитним договором. Сума процентів у розмірі 77103,99 гривень фактично перевищує суму заборгованості за тілом кредиту у декілька разів, що свідчить про несправедливі умови договору, що є надмірним тягарем для відповідача щодо сплати кредиту. При оцінці наслідків порушення зобов`язань відповідача за кредитним договором, застосовуючи принципи добросовісності, розумності і справедливості, враховуючи відсутність чіткого нормативно закріпленого механізму щодо зменшення розміру кредитних зобов`язань, відповідач вважає необхідним зменшити розмір відсотків до розміру 23921,57 гривень, що складає 50% від суми заборгованості за кредитним договором. \~ \~ \~ \~Враховуючи наведене, відповідач із позовними вимогами погоджується частково та не заперечує проти стягнення з нього заборгованості за кредитним договором у розмірі 47843,15 гривень та заборгованості по процентам у розмірі 23921,57 гривень. У задоволенні іншої частини позовних вимог просить відмовити. Рух справи. \~ \~ \~ \~Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 14 березня 2024 року позовна заява ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором була залишена без руху, встановлений 10 денний строк з дня вручення копії ухвали позивачу для усунення ним зазначених в ухвалі недоліків. Позивач усунув недоліки, надавши 18 березня 2024 року відповідну заяву. \~ \~ \~ \~ Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 19 березня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Участь у справі сторін та інших учасників справи. \~ \~ \~ \~Представник позивача ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» Бруско О.В. у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, неодноразово надавала до суду заяви про проведення судового засідання за її відсутності. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. \~ \~ \~ \~02 березня 2021 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено договір №248604-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». [PERSON] , використовуючи номер телефону, ідентифікувалася в інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС) та зайшла в особистий кабінет на веб-сайті кредитодавця. З особистого кабінету через інформаційно-телекомунікаційну систему (ІТС) надала усю необхідну інформацію для формування позивачем належної пропозиції клієнту. \~ \~ \~ \~ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 02 березня 2021 року направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір №248604-КС-001 про надання кредиту. \~ \~ \~ \~02 березня 2021 року [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №248604-КС-001 про надання кредиту на умовах, що були визначені офертою позивача. \~ \~ \~ \~ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направило [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразові ідентифікатори G4718 та G6856 на номер телефону (який був зазначений відповідачем у своїй анкеті в особистому кабінеті), які боржником було введено/відправлено. Ідентифікатор G4718 був направлений позивачем та введений відповідачем для підписання паспорта споживчого кредиту. Ідентифікатор G6856 був направлений позивачем та введений відповідачем для акцептування умов оферти. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 1 кредитного договору, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надало позичальнику грошові кошти у розмірі 40000 гривень на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором про надання кредиту та правилами надання споживчих кредитів. \~ \~ \~ \~Згідно з умовами кредитного договору сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0,91864071 процентів за кожен день користування кредитом. \~ \~ \~ \~Комісія за надання кредиту становить 4000 гривень. \~ \~ \~ \~Відповідно до п 2. кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно із графіком платежів. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. \~ \~ \~ \~ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 40000 гривень шляхом їх перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] (номер котрої позичальником було вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується платіжними квитанціями №381231682 та №381231915, наявними в матеріалах справи. \~ \~ \~ \~14 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1 до Договору №248604-КС-001 про надання кредиту від 02 березня 2021 року, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписану відповідачем одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». [PERSON] , використовуючи номер телефону, ідентифікувалася в інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС) та зайшла в особистий кабінет на веб-сайті кредитодавця. З особистого кабінету через інформаційно-телекомунікаційну систему (ІТС) надала усю необхідну інформацію для формування позивачем належної пропозиції клієнту. \~ \~ \~ \~ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 14 червня 2021 року направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Додаткову угоду 1 до Договору №248604-КС-001 про надання кредиту від 02 березня 2021 року. \~ \~ \~ \~14 червня 2021 року [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Додаткової угоди 1 до Договору №248604-КС-001 про надання кредиту від 02 березня 2021 року на умовах, що були визначені офертою позивача. \~ \~ \~ \~ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направило [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразові ідентифікатори G-2301 та G-7747 на номер телефону (який був зазначений відповідачем у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрі боржником було введено/відправлено. Ідентифікатор G-2301 був направлений позивачем та введений відповідачем для підписання паспорта споживчого кредиту. Ідентифікатор G-7747 був направлений позивачем та введений відповідачем для акцептування умов оферти. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 1 додаткової угоди кредитодавець та позичальник підтверджують, що станом на 14 червня 2021 року сума неповернутого позичальником кредиту (отриманого відповідно до Договору №248604-КС-001 про надання кредиту від 02 березня 2021 року) становить: 25816,76 гривень. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.п. 2.1 додаткової угоди кредитодавець на умовах, викладених у договорі, додатково надає, а позичальник додатково отримує та зобов`язується повернути, додатковий кредит в сумі 24000 гривень. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.п. 2.2. додаткової угоди після надання додаткового кредиту загальна сума отриманого (відповідно до договору та додаткової угоди) та неповернутого позичальником кредиту та додаткового кредиту складатиме 49816, 76 гривень. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 6 додаткової угоди комісія, пов`язана з наданням додаткового кредиту становить 3600 гривень. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 7 додаткової угоди встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. \~ \~ \~ \~ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 24000 гривень шляхом їх перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] (номер котрої позичальником було вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується платіжною квитанцією №416210155, наявною в матеріалах справи. \~ \~ \~ \~Боржник свої зобов`язання за кредитним договором №248604-КС-001 про надання кредиту належним чином виконав не повністю, здійснив часткову сплату заборгованості за договором №248604-КС-001 на загальну суму 54781,00 гривень. \~ \~ \~ \~Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] належним чином не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, станом на 12 березня 2024 року за нею утворилась заборгованість за Договором №248604-КС-001 про надання кредиту в розмірі 128547,16 гривень, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 47843,15 гривень; суми прострочених платежів по процентах 77103,99 гривень; суми прострочених платежів за комісією 3600 гривень. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). \~ \~ \~ \~За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). \~ \~ \~ \~У частині першій статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. \~ \~ \~ \~Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України) \~ \~ \~ \~Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. \~ \~ \~ \~Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. \~ \~ \~ \~Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. \~ \~ \~ \~Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. \~ \~ \~ \~Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. \~ \~ \~ \~Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. \~ \~ \~ \~Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. \~ \~ \~ \~Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою статті 11 вищезазначеного закону. \~ \~ \~ \~Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. \~ \~ \~ \~Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. \~ \~ \~ \~Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. \~ \~ \~ \~Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. \~ \~ \~ \~Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. \~ \~ \~ \~Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. \~ \~ \~ \~Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. \~ \~ \~ \~У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. \~ \~ \~ \~Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. \~ \~ \~ \~Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. \~ \~ \~ \~Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 вищезазначеного закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 вищезазначеного закону, є оригіналом такого документа. \~ \~ \~ \~Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 ЦПК України. \~ \~ \~ \~За змістом статті 12 вищезазначеного закону\~\~якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. \~ \~ \~ \~Зі змісту Договору №248604-КС-001 про надання кредиту від 02 березня 2021 року та додаткової угоди № 1 від 14 червня 2021 року до цього договору, укладених між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] \~\~вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору та додаткової угоди до цього договору, які оформлено в електронній формі з використанням одноразових ідентифікаторів, і такі дії сторін відповідають приписам чинного національного законодавства. \~ \~ \~ \~Оскільки кредитний договір та додаткову угоду до договору, укладені на сайті позикодавця, [PERSON] підписала одноразовими ідентифікаторами G6856 та G-7747 відповідно, то можна стверджувати, що договір та додаткова угода були укладені належним чином у встановленому чинним національним законодавством порядку. Без отримання повідомлень з відповідними ідентифікаторами та здійснення входу до особистого кабінету відповідачем на веб-сайті позивача, такий договір не був би належним чином укладений. \~ \~ \~ \~Зазначене відповідає висновкам, що викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21). \~ \~ \~ \~Договір та Додаткова угода до договору 1 містять ІПН, адресу проживання, серію та номер паспорта [PERSON] .. \~ \~ \~ \~Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» такі правочини вважаються такими, що за своїми правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі. \~ \~ \~ \~Платіжними квитанціями №381231682 та №381231915, наявними в матеріалах справи, підтверджується належне виконання позивачем ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» своїх зобов`язань за кредитним договором №248604-КС-001 шляхом здійснення перерахування на банківську картку відповідача [PERSON] № [NUMBER] грошових коштів в розмірі 40000 гривень. \~ \~ \~ \~Платіжною квитанцією №416210155, наявною в матеріалах справи, підтверджується належне виконання позивачем ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» своїх зобов`язань за додатковою угодою № 1 до кредитного договору №248604-КС-001 шляхом здійснення перерахування на банківську картку відповідачки [PERSON] № [NUMBER] грошових коштів в розмірі 24000 гривень. \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позивачем надані належні та допустимі докази на підтвердження факту укладення між сторонами договору №248604-КС-001 про надання кредиту від 02 березня 2021 року та додаткової угоди №1 від 14 червня 2021 року до цього договору, та також факт отримання [PERSON] грошових коштів на загальну суму 64000 гривень. Відповідач не заперечує щодо вказаних обставин. \~ \~ \~ \~Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. \~ \~ \~ \~Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. \~ \~ \~ \~Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). \~ \~ \~ \~Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). \~ \~ \~ \~Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. \~ \~ \~ \~У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. \~ \~ \~ \~Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~За умовами укладеного між сторонами кредитного договору №248604-КС-001 та додаткової угоди 1 до цього договору встановлений строк користування кредитними коштами 272 дні; стандартна процентна ставка в день - 0,91864071%, термін дії договору - до 29 листопада 2021 року. Тобто умовами договору сторонами погоджено процентну ставку, яку має сплатити відповідач у межах строку кредитування за користування кредитними коштами, який становить період з 02 березня 2021 року по 29 листопада 2021 року (стаття 1048 ЦК України). \~ \~ \~ \~Як вбачається зі змісту розрахунку заборгованості за кредитним договором №248604-КС-001 відповідач на виконання умов договору здійснила часткову оплату за кредитним договором на загальну суму 54781,00 гривень, яка була врахована під час здійснення розрахунку заборгованості. \~ \~ \~ \~Отже, обґрунтованими є вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 47843,15 гривень; проти стягнення якої відповідач не заперечувала, а також суми прострочених платежів по процентах у розмірі 77103,99 гривень за період дії кредитного договору. Суд вважає безпідставними доводи відповідача щодо можливості зменшення суми прострочених платежів по процентах та їх стягнення у 50% розмірі від нарахованої суми, оскільки умовами кредитного договору, щодо яких сторони дійшли згоди під час його укладення, передбачена процента ставка за користування грошовими коштами у конкретно визначеному розмірі, зміна процентної ставки за користування кредитом, як і зменшення розміру заборгованості по процентам у разі настання певних умов, в тому числі зазначених відповідачем у відзиві, умовами договору не передбачено. З позовом про визнання недійсним договору про відкриття кредитної лінії в частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами відповідач також не зверталась. Належним чином дослідивши та давши оцінку поданим сторонами доказам, врахувавши наведені вище норми права, суд дійшов висновку про те, що позичальник порушила умови кредитного договору щодо своєчасного погашення кредиту, у зв`язку з чим позивач набув право вимагати повернення суми кредиту та сплати процентів. Розрахунок заборгованості перевірено судом на відповідність умовам договору та вимогам закону і порушень не встановлено. Іншого розрахунку заборгованості [PERSON] не надала, розмір заборгованості жодним чином не спростувала. Доводи відповідача про те, що банком не надані належні докази на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором, безпідставні, оскільки відповідач умови договору частково виконувала, користуючись кредитними коштами та здійснюючи часткове погашення заборгованості по кредиту та процентам. Наданий банком розрахунок заборгованості, якому судом надана оцінка у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджує обставини видачі кредиту, його розміру, а також заборгованість по кредиту та процентам, розмір яких відображено у детальних розрахунках та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача. Виходячи з наведеного, суд вважає наявними підстави для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» суми прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 47843,15 гривень та суми прострочених платежів по процентах у розмірі 77103,99 гривень за період з 02 березня 2021 року по 29 листопада 2021 року. Суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Щодо позовних вимог про стягнення комісії за кредитним договором у розмірі 3500 гривень суд зазначає таке. Відповідно до ч. 2\~ст. 215 ЦК України\~недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У постанові Верховного Суду від 20 липня 2022 року у справі за № 343/557/15-ц зроблено висновок: «Так, за змістом частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній станом на 08 травня 2007 року) до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього\~Закону\~про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз вищезазначених норм дає підстави висновувати про те, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Відповідно до ч. 8\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Згідно зі\~ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»\~відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Частиною третьою вищезазначеної статті передбачено, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Згідно із ч. 3\~ст. 13 ЦК України\~не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Отже, враховуючи принципи справедливості та добросовісності, на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами. Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16 послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.» Суд звертає увагу на те, що умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства. Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 (провадження № 61-16739св20), від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15 (провадження № 61-19356св19), від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15 (провадження № 61-16561св20), від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15 (провадження № 61-8543св20). Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача комісії за Договором №248604-КС-001 про надання кредиту від 02 березня 2021 року та додатковою угодою 1 від 14 червня 2021 року до цього договору. \~ \~ \~ \~ Щодо судових витрат. \~ \~ \~ \~Згідно платіжної інструкції № 1801 від 12 березня 2024 року при пред`явленні позову до суду через систему «Електронний суд» позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень. \~ \~ \~ \~Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. Оскільки суд висновує про часткове задоволення позовних вимог на суму 124947 гривень 14 копійок, що складає 97,19% задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2354 гривень 55 копійок. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного і

Outcome: partial