Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

09.10.2024 до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області надійшла вищевказана позовна заява, подана засобами поштового зв`язку, в якій представник позивачки просив розірвати шлюб між позивачкою і відповідачем, зареєстрований 19\~липня\~2003\~року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції у Чернігівській області за актовим записом № 265. Позов мотивовано тим, що сторони зареєстрували шлюб 19 липня 2003 року, мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння та довіри, постійні конфлікти. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17 жовтня 2024 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 20 листопада 2024 року 08:30 год., яке в подальшому відкладено на 10 грудня 2024 року 12:00 год. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності його та позивачки, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач не подавав до суду відзиву на позов і жодних заяв/клопотань, при цьому повідомлений у встановленому законом порядку про день, час та місце розгляду справи. З урахуванням вимог ст. 128, 223, 280\~ЦПК\~України суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків. Відповідно до положень\~ст.\~24\~СК\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 3 та 4\~ст.\~56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За вимогами\~ст.\~112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що з 19 липня 2003 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за актовим записом № 265. Сторони мають спільну неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . За твердженням позивачки, і це не спростовано відповідачем, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейних відносин не підтримують. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що рішення позивачки про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим; причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати шлюбно-сімейні відносини позивачка наміру не має. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах СК України, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст.\~141 ЦПК України\~слід стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір.

Outcome: approved