Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Козійчук О.І., звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача орган опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради, в якому просить позбавити відповідачку батьківських прав щодо її малолітнього сина [PERSON] та стягнути з неї аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня пред`явлення позову і до досягнення сином повноліття. В обґрунтування позову зазначено, що з лютого 2012 року позивач проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачкою [PERSON] . [INFO] у них народився син [PERSON] . В подальшому позивач та відповідачка припинили фактичні сімейні стосунки, почали проживати окремо, малолітній син [PERSON] залишився проживати з батьком. Мати дитини періодично провідувала сина, проводила з ним час. Починаючи з 2015 року відповідачка остаточно припинила навідувати сина, а з початком повномасштабної війни виїхали проживати до Російської Федерації. На початку 2023 року [PERSON] вийшла на зв`язок та повідомила, що перебуває у Республіці Польща, де проживає, працевлаштувалась і повертатися до України наміру не має. Вищевикладені обставини свідчать про те, що відповідачка тривалий час свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому позбавлення її батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] відповідатиме інтересам дитини. На підставі наведеного позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Зважаючи на те, що відповідачка ухиляється від покладеного на неї обов`язку щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття позивач просить суд вирішити питання про стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 31.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Зобов`язано службу у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради надати суду письмовий висновок щодо роз`яснення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 09.10.2023 до суду надійшов висновок органу опіки та піклування від 05.10.2023. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 15.01.2024 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 10.09.2024 повторно зобов`язано службу у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради надати суду письмовий висновок щодо роз`яснення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 09.10.2024 до суду надійшов висновок органу опіки та піклування від 04.10.2024. Інші процесуальні дії у справі не проводилися. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Представник позивача адвокат Козійчук О.І. позовні вимоги підтримав посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Пояснив, що з 2015 року відповідачка сином узагалі не цікавиться, вихованням та утриманням дитини займається позивач. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом опублікування оголошення на веб-сайті судової влади України, а тому вважається належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача органу опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради Кеча М.І. не заперечувала щодо задоволення позовних вимог посилаючись на обставини викладені у висновку щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав щодо малолітнього сина від 04.10.2024. Відповідно до ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з тим, що належним чином повідомлена про розгляд справи відповідачка в судове засідання не з`явилася, відзиву на позовну заяву не подала, а позивач та її представник не заперечували проти вирішення справи у заочному порядку, судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, представника третьої особи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши надані докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, дійшов висновку про таке. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується даними копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 13.04.2022 Кальміуським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків). Як вбачається з довідки управління соціального захисту виконавчого комітету Нетішинської міської ради № 6826-500577968 від 03.03.2022, [PERSON] , [INFO] , взято на облік як внутрішньо переміщену особу. Фактичним місцем його проживання є: [ADDRESS] . Відповідно до довідки управління соціального захисту виконавчого комітету Нетішинської міської ради № 6826-5001369560 від 26.04.2022, малолітнього [PERSON] , [INFO] , взято на облік як внутрішньо переміщену особу. У відомостях про законного представника, що супроводжує малолітню дитину зазначено [PERSON] . Фактичним місцем проживання малолітнього є: [ADDRESS] . Відповідно до інформації про стан утримання, навчання, виховання та виконання батьківських обов`язків малолітнього [PERSON] наданої директором та класним керівником Нетішинської гімназії «Енергія» Нетішинської міської ради Хмельницької області від 15.09.2023, [PERSON] є учнем гімназії з 01.04.2022. Дитина має статус внутрішньо переміщеної особи. Батько дитини [PERSON] спілкується з педагогами, цікавиться шкільним життям дитини, відвідує батьківські збори, цікавиться досягненнями дитини, допомагає долати труднощі, що виникають в процесі навчання. Мати дитини, [PERSON] , протягом навчання сина у закладі освіти контакту із класним керівником батьківським комітетом, вчителями, що викладають окремі предмети, не підтримувала. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 27.09.2023 складеного спеціалістами служби у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради, малолітній [PERSON] , [INFO] проживає по [ADDRESS] разом з батьком [PERSON] , співмешканкою батька [PERSON] , дочкою співмешканки [PERSON] . Для виховання та розвитку дитини створені належні умови, стосунки у сім`ї доброзичливі. Відповідно до листа КП НМР «Центр первинної медико-санітарної допомоги» від 13.09.2023 за № 958 малолітній [PERSON] , [INFO] , у супроводі батька, звертався за медичною допомогою до лікаря-педіатра [PERSON] . Мати [PERSON] станом здоров`я дитини не цікавиться, на прийом до лікаря-педіатра з сином не з`являється, в телефонному режимі з лікарем не спілкується. Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області від 04.10.2024 за № 11/27-02-03/24, визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки вона свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, ухиляється від виховання та утримання малолітнього сина. Свідок [PERSON] дала суду показання в яких зазначила, що з 2022 року перебуває у фактичних шлюбних стосунках з позивачем [PERSON] , проживають як одна сім`я, разом виховують сина позивача [PERSON] та її дочку [PERSON] . Колишня співмешканка позивача [PERSON] сином не цікавиться, будь-якої участі у його вихованні не приймає, хоча будь-яких перешкод їй ніхто не чинить. [PERSON] про матір навіть не згадує. Свідок [PERSON] дала суду показання в яких зазначила, що з сім`єю [PERSON] познайомилася у 2022 роки, як внутрішньо-переміщені особи з окупованого м. Маріуполь. Під час спілкування з сім`єю позивача їй стало відомо, що він виховує сина [PERSON] , мати якого, відповідачка у справі, виїхала за кордон і дитиною не цікавиться. [PERSON] створив сім`ю з [PERSON] , разом вони виховують дітей. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно роз`яснень даних в п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" № 3 від 30.03.2007 року, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, під час розгляду справи в судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] з 2015 року не піклується про фізичний та духовний розвиток свого малолітнього сина, стан його здоров`я, підготовку до самостійного життя, а саме: не цікавиться його життям, здоров`ям, лікуванням, не створює нормальних умов для його повноцінного розвитку, матеріально не утримує. Ці обставини свідчать про умисне ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітнього сина, свідоме нехтування нею своїми обов`язками. Будь-яких обставин які б вказували на те, що [PERSON] чинять перешкоди у спілкуванні з сином судом не встановлено. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідачку слід позбавити батьківських прав щодо її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки переконаний, що таке є доцільним та відповідає інтересам дитини. Відповідно до ч.2 ст. 166 СК Укрїани особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Статтею ст.51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно ст.182 ч.2 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Обставинами, які враховуються судом при призначенні аліментів, відповідно до ст.182 СК України є стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України аліменти на одну дитину стягуються в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Так, судом встановлено, що на утриманні позивача перебуває малолітня дитина сторін [PERSON] , [INFO] . Відповідачква добровільно матеріальної допомоги на його утримання не надає. [PERSON] в ході розгляду справи свого обов`язку щодо утримання дитини не оспорила, відзиву на позовну заяву не подала. З урахуванням обставин справи, положень чинного законодавства, що регулює правовідносини пов`язані зі сплатою аліментів, обов`язку відповідачки утримувати дитину до її повноліття, суд приходить до висновку, що в силу ст.ст. 180-183 СК України з відповідачки підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 від всіх видів заробітку (доходу) відповідачки, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Щодо розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зважаючи на повне задоволення позовних вимог, вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати на сплату судового збору при зверненні до суду з позовом немайнового характеру (вимогою про позбавлення батьківських прав) в сумі 1073,60 гривень, що відповідатиме вимогам ч.1 ст.141 ЦПК України. Стягнення з відповідача розміру судового збору за позовами позивача, якого звільнено від сплати судового збору, свідчить, що розмір судового збору визначається за правилами, встановленими статтею 4 Закону України «Про судовий збір» на момент пред`явлення відповідного позову. Зважаючи на те, що позивач при зверненні до суду з позовом майнового характеру (стягнення аліментів) був звільнений від його сплати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути із відповідачки в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 гривень, що відповідатиме вимогам ч.6 ст. 141 ЦПК України. Щодо витрат на професійну правничу допомогу орієнтовний розмір яких позивачем у позовній заяві визначено в сумі 4000 гривень, то позивачем не надано належних доказів понесення таких витрат у зв`язку з чим суд не може покласти такі витрати на відповідачку. На підставі ст.ст. 164-166, 180-183 СК України,

Outcome: approved