Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

19 квітня 2024 року до суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява, в якій позивач посилаючись на ст.ст. 4,28,175 ЦПК України, ст.ст. 22, 1166, 1187, 1192 ЦК України, просить: - Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди заподіяної у наслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 448 962,64 гривень. - Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди заподіяної у наслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 200 000,00 гривень. - Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 6489,63 гривень. Позов обґрунтовується\~тим, що [PERSON] з 14 вересня 2022 року є власником автомобіля «MAZDA CX-5», VIN [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] видане територіальним сервісним центром 8046). 20 лютого 2023 року, о 08 годині 32 хвилини, на вулиці Збройних Сил України в м. Славутич, водій [PERSON] керувала автомобілем «HYUNDAI ACCENT», державний номерний знак [NUMBER] , при виїзді на нерегульоване перехрестя з вулицею Героїв Чорнобиля не надала перевагу в русі автомобілю «MAZDA CX-5», державний номерний знак [NUMBER] , який рухався по головній дорозі, та скоїла з ним зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. 08 лютого 2024 року Славутицьким міським судом у відкритому судовому засіданні було розглянуто справу № 377/159/23 про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, що надійшла з Відділення поліції № 2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області стосовно [PERSON] . Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вказав, що вина [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, повністю доведена і сумніву не викликає, оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] порушила вимоги пункту 16.11 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого саме її дії знаходяться у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 20 лютого 2023 року, о 08 годині 32 хвилини, на перехресті вулиць Збройних сил України та Героїв Чорнобиля м. Славутича. Отже відповідно до зазначеного судового рішення [PERSON] є винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, адже визнано, що [PERSON] порушила вимоги пункту 16.11 Правил дорожнього руху України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, що зазначено працівниками поліції в протоколі про адміністративне правопорушення від 20.02.2023 серії ААБ № 043683. Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у відповідачки був підписаний з публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА». Отже, про настання страхового випадку було повідомлено ПАТ «НАСК» ОРАНТА». Та, за бажанням відповідачки [PERSON] 27 червня 2023 року суб`єктом підприємницької діяльності [PERSON] , який має вищу освіту; кваліфікацію оцінювача за напрямом оцінки майна «Оцінка об`єктів в матеріальній формі», свідоцтво МФ № 7710 від 09.10.2010 року, видане Фондом державного майна України; свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів № 8536 від 07.12.2010 року; сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 130/20 від 24.02.2020; було складено звіт про оцінку № 58/23 авто товарознавчого дослідження транспортного засобу. Протоколами огляду транспортного засобу від 25.02.2023 р. (проведений за участю [PERSON] ), 02.03.2023 р., 29.05.2023 був встановлений перелік пошкоджень отриманих автомобілем «MAZDA CX-5», державний номерний знак [NUMBER] у результаті ДТП, копії яких знаходяться в матеріалах звіту про оцінку № 58/23 авто товарознавчого дослідження транспортного засобу. Відповідно до висновку зазначеного звіту вартість відновлювального ремонту з врахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу легкового автомобіля «MAZDA CX-5», VIN [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , складає 598 230,24 (п`ятсот дев`яносто вісім тисяч двісті тридцять грн. 24 коп.), копію звіту надаю суду. На підставі даних протоколів ПАТ «НАСК «ОРАНТА» було складено страховий акт №ОЦВ23-25-87822/1 та встановлено суму страхового відшкодування в розмірі 160 000,00грн. Дані кошти були перераховані на рахунок [PERSON] 22.02.2024 року, що підтверджується звітом за виплаченими переказами за період з 22.02.2024 по 22.02.2024 виданий ТВБВ №10024/0308 філії - Чернігівського обласного управління АТ «Ощадбанк» за номером переказу 3984131392. Однак, як вбачається зі звіту про оцінку №58/23 авто товарознавчого дослідження транспортного засобу від 27.06.2023 року вартість ремонту пошкодженого автомобіля «MAZDA CX-5», державний номерний знак [NUMBER] склала 598 230,24. Отже, в результаті ДТП з вини [PERSON] розмір завданих мені збитків, які я мусив зробити для відновлення свого порушеного права значно більші, аніж отримані страхові відшкодування. На сьогоднішній день невідшкодованими залишилися 438 230,24 гривні. При зверненні до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» позивачу було повідомлено, що різниця у вартості ремонту та страхових виплатах полягає в тому, що згідно Полісу № 210107909 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ОСЦПВВНТЗ), який зареєстровано в Єдиній централізованій базі даних щодо ОСЦПВВНТЗ 18.07.2022 року максимальна страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 160 000,00 гривень, а тому страхова виплата була здійснена з урахуванням ліміту страхового договору у вказаному розмірі (Полісу № 210107909). Окрім того, що було пошкоджено моє майно, для того щоб провести оцінку авто товарознавчого дослідження транспортного засобу мою автівку довелось доставляти евакуатором до місця проведення вказаної оцінки, що коштувало 8000,00 грн. та сплачувати за огляд автівки 2732,40 грн. Оскільки вина відповідача щодо пошкодження транспортного засобу позивача повністю встановлена постановою Славутицького міського суду Київської області у справі № 377/159/23 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП стосовно [PERSON] , завдані збитки [PERSON] підтверджені належним чином, страхові відшкодування не в повній мірі покрили завдані збитки, вважаю що саме з відповідача підлягає стягненню різниці між реальними витратами, які мусив зробити [PERSON] для відновлення пошкодженого автомобілю та отриманими страховими виплатами ПАТ «НАСК «ОРАНТА» у розмірі 598 230,24 грн. - 160 000,00 грн. = 438 230,24 гривні. Отже загальний розмір завданих збитків [PERSON] становлять 438 230,24 грн.+ 8000,00 грн. + 2732,40 грн. = 448 962,64 грн. Окрім майнової шкоди внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, завдано і моральної шкоди, яка полягає у значних душевних переживаннях і оцінюються позивачем в сумі 200 000,00 грн. Значність душевних переживань оцінені виходячи з наступного. Протягом тривалого часу він працював і економив гроші з метою накопичити певну суму. Він відмовляв собі у відпочинку, у розважальних заходах, у купівлі різноманітного одягу, у поїздках за межі [PERSON] під час відпусток. В решті решт, коли він накопичив суму грошей, це було влітку 2022 року, у нього було два бажання куди б він міг їх витратити: це купівля квартири або купівля автівки. Його вибір пав на автівку, адже поки у нього не має дружини та дітей, він проживає з батьками, він подумав, що спочатку придбає транспортний засіб та почне знову накопичувати гроші вже на свою квартиру. Також однією із причин, чому він витратив гроші саме на автівку було бажання допомагати батькам у їхніх поїздках за необхідності, хотілось надати своїм рідним почуття комфорту під час подорожей. Через те, що відповідачка по справі - [PERSON] порушила вимоги пункту 16.11 ПДР, внаслідок чого 20.02.2023 року сталася дорожньо-транспортна пригода в якій була пошкоджена автівка, він був позбавлений можливості користуватись своєю автівкою за призначенням. Плани щодо сумісного проведення часу з родиною, подорожувати з близькими людьми, починати будувати свою сім`ю, всі надії рухнули, адже він опинився в ситуації, де окрім того, що він втратив практично нову автівку, він почав шукати гроші на її ремонт та відновлення. Позивачу довелось звертатись до друзів та знайомих з метою позичити грошей. Через що, його авторитет серед друзів та знайомих впав, він втратив стосунки з декількома своїми друзями, адже вони продовжували розвиватись, а він застряг зі своєю проблемою та нестачею грошей позаду них. Крім того до вказаних душевних хвилювань додалось і те, що відповідачка по справі під час розгляду справи № 377/159/23 не визнала свою вину та намагалась перекласти вину у скоєнні ДТП на нього, вказуючи на те, що він не зреагував вчасно, та мав намір «наказати» її за порушення ПДР. Таким чином відповідачка затягувала процес, розуміючи, що після спливу 3-місячного строку суд не зможе притягнути її до відповідальності та неодноразово заявляла клопотання щодо проведення експертизи з приводу надання висновку щодо наявності у нього можливості уникнути зіткнення автомобілів. Як результат, експертом було встановлено, що у позивача не було можливості уникнути зіткнення автомобілів. Але весь судовий процес тримав його в напруженні цілий рік. Отже його душевні страждання тягнулись цілий рік. А через рік відповідачку навіть не змогли притягнути до відповідальності через спливання тримісячного строку. Він втратив почуття справедливості, людина, яка вчинила ДТП та спричинила матеріальну шкоду, залишилась без наказаною. В свою чергу публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» не могла здійснити страховий платіж, адже їм потрібне було рішення суду. Така ситуація ще більше втягнула позивача у борги, тому що він позичав гроші у людей не на довгий термін, адже сподівався, що суд розгляне справу в межах трьох місяців і він зможе віддати гроші отримавши страхову виплату. Ухвалою від 21 травня 2024 року, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Також задоволено та витребувано з архіву Славутицького міського суду Київської області матеріали справи про адміністративне правопорушення № 377/159/23 провадження 3/377/1/24 відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП. 20.06.2024 року від представника відповідача адвоката Селюх А.В. до суду надійшов відзив на позов. Посилаючись на те, що з постанови Славутицького міського суду Київської області від 08.02.2024 року, по справі № 377/159/23, якою Відповідача притягнуто до відповідальності за вчинення вищевказаної ДТП вбачається: що вина [PERSON] , у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, повністю доведена і сумніву не викликає, оскільки наявними і дослідженими в ході розгляду справи доказами підтверджується, що [PERSON] , порушила вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху, і саме її дії знаходяться в прямому причинному зв`язку з ДТП, яка сталася 20.02.2023 року, о 08.32 год., у м. Славутичі, на перехресті вул. ЗСУ та Г.Чорнобиля; свою винуватість у вчиненому правопорушенні [PERSON] , не визнала. На даний час свою вину відповідач визнає лише частково. Адже водій [PERSON] , який рухався на ТЗ Мазда по головній дорозі, не дотримався вимог п. 12.3 ПДР, оскільки в дорожній обстановці що склалася міг загальмувати або об`їхати автомобіль відповідача, щоб уникнути зіткнення, оскільки [PERSON] , завершувала проїзд перехрестя, але цього не зробив. Тобто, відповідач вважає, що також є і часткова вина позивача. Відповідно до абзацу першого резолютивної частини висновку експерта №СЕ-19/12 5-23/7398-ІТ від 01.12.2023 року за результатами судової інженерно-транспортної експертизи, в дорожній обстановці та обставинах, що вказані у постанові про призначення даної експертизи, випливають з показів водія [PERSON] , водій автомобіля Мазда - [PERSON] , мав технічну можливість своїми односторонніми діями запобігти зіткненню з автомобілем Хюндай Акцент, під керуванням водія [PERSON] , шляхом виконання вимог п.12.3 ПДР з вказаного у постанові моменту виникнення небезпеки для руху. В свою чергу згідно з абзацом другим резолютивної частини вищевказаного висновку водій [PERSON] , не мав технічної можливості своїми односторонніми діями запобігти зіткненню з автомобілем Хюндай Акцент. Цивільно-правова відповідальність відповідача на час ДТП, була застрахована у ПАТ «ПАСК «ОРАНТА» згідно чинного договору ОСЦПВВНТЗ. Страхова сума згідно вказаного полісу становить 160 000,00 грн. ПАТ «НАСК «ОРАНТА» належним чином виконало за Відповідача обов`язки перед потерпілою стороною виплативши страхове відшкодування в розмірі 160 000.00 грн., розраховане з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого автомобіля, що відповідає вимогам спеціального ЗУ «ОСЦПВВНТЗ». Згідно звіту про оцінку № 58/23 авто товарознавчого дослідження ТЗ від 27.06.2023 року, виконаного оцінювачем [PERSON] , вбачається, що вартість відновлювального ремонту з врахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу легкового автомобіля Мазда складає: 598 230.24 грн., в тому числі ПДВ 99 705.04 грн., згідно ремонтної калькуляції № 5513, яка є невід`ємним додатком цього ж звіту. Позивач бажає стягнути із відповідача 438 230,24 грн. як різницю між фактично заподіяною шкодою та сплаченим страховим відшкодуванням в порядку ст. 1192 ЦК України, а також витрати на оцінку збитку та витрати на огляд ТЗ Мазда. З аналізу вказаних вище законодавчих актів та норм статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» слідує, що вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання підтверджуючих документів про понесення таких витрат. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіль платником ПДВ. У матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивачем були понесені витрати зі сплати ПДВ, а відсутні підстави для відшкодування позивачу вартості ремонту автомобіля саме з урахуванням сум податку на додану вартість. Вважають, що моральна шкода і глибина страждань позивача в даному конкретному випадку є надуманими і не відповідають об`єктивній дійсності, а також не доведені належними і допустимими доказами. Відповідач визнає заявлений до нього розмір моральної шкоди частково в сумі 5 000.00 грн. 23.07.2024 року від представника позивача адвоката Кебкало Т.М. до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява про виклик свідків. 31 липня 2024 року задоволено клопотання представника відповідача адвоката Селюх А.В. про участь у розгляді справи в режимі відео конференції. Ухвалою від 29.08.2024 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. 10.10.2024 року відкладено судовий розгляд справи за клопотанням представника позивача, для виклику свідків. 11.11.2024 року від представника позивача адвокат Кебкало Т.М. до суду через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про долучення доказів, у зв`язку з тим, що позивачу по справі після подачі позовної заяви стало відомо про те, що відповідач [PERSON] , намагаючись ухилитись від відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення, внаслідок якого позивачу було спричинено матеріальну та моральну шкоду, з метою уникнути накладення арешту на її майно та в подальшому використання цього майна в якості виконання рішення суду, здійснила формальне відчуження; будинку [ADDRESS] , який належав їй на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 1729, виданий 20.11.2014, видавник: Славутицька міська державна нотаріальна контора Київської області та двох земельних ділянок. Вказана інформація підтверджує безвідповідальне ставлення [PERSON] до її вини перед особою, якій вона спричинила матеріальної та моральної шкоди. Просили долучити та дослідити інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна: - інформаційну довідку № 5003714929720-10783599108 від 06.04.2023; - інформаційну довідку № 5003714929720-10783599107 від 06.04.2023; - інформаційну довідку № 5003714929720-10783599106 від 06.04.2023; - інформаційну довідку № 403112137 від 11.11.2024; - інформаційну довідку № 403132074 від 11.11.2024; - інформаційну довідку № 403122754 від 11.11.2024. 12.11.2024\~року в\~судовому засіданні\~допитана в\~якості свідка\~ [PERSON] , яка суду показала, що [PERSON] , є її рідним братом. Він довго мріяв про автомобіль та довго на нього накопичував кошти. У 2022 року [PERSON] придбав автомобіль Мазда, новий у гарному стані. Коли сталась аварія, це був шок і стрес для всієї родини, особливо для брата. Він був у пригніченому стані, депресії, він планував користуватись авто, подорожувати на ньому, потім купити квартиру. Після аварії він замкнувся, не спілкувався, був у собі, довго тягнувся розгляд справи. Зі слів брата, друга сторона тягнула час. Думав де брати гроші на ремонт, позичав у друзів і у рідних. Відмовляв собі у покупці одягу та інших речей, бо віддавав борги. Він купив автомобіль восени, а зимою сталась ДТП, десь через пів року. До власного авто, він їздив на автомобілі друзів. В судовому\~засіданні 12.12.2024\~року позивач та його представник адвокат Кебкало Т.М. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, з підстав, викладених у позові та просили їх задовольнити у повному обсязі, зазначивши, що докази витрат на правову допомогу буде подано після ухвалення рішення у строк, встановлений\~ст. 141 ЦПК України. Представник відповідача\~адвокат Селюх\~А.В. підтримав відзив на позов, визнав позовні вимоги частково. Відповідач [PERSON] в зал судового засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заслухавши пояснення\~позивача та\~його представника,\~пояснення представника\~відповідача,\~свідка,\~дослідивши матеріали\~справи,\~повно і\~всебічно з`ясувавши\~обставини справи,\~оцінивши докази\~на підтвердження\~таких обставин\~у їх\~сукупності,\~судом встановлено, що 14 вересня 2022 року [PERSON] придбав та зареєстрував автомобіль «MAZDA CX-5», VIN [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] видане територіальним сервісним центром 8046. З матеріалів\~справи 377/159/23\~провадження 3/377/1/24\~встановлено що\~відповідно до\~протоколу серії\~ААБ №\~043683\~від 20\~лютого 2023\~року,\~о 08\~годині 32\~хвилини,\~водій [PERSON] \~на вулиці\~Збройних Сил\~України в\~м.\~Славутич,\~керувала автомобілем\~«HYUNDAI ACCENT», державний номерний знак [NUMBER] , при виїзді на нерегульоване перехрестя з вулицею Героїв Чорнобиля не надала перевагу в русі автомобілю «MAZDA CX-5», державний номерний знак [NUMBER] , який рухався по головній дорозі, та скоїла з ним зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Таким чином, [PERSON] порушила вимоги пункту 16.11 Правил дорожнього руху України та вчинила правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП. Постановою суду від 08 лютого 2024 року провадження у справі про притягнення [PERSON] до відповідальності за статтею 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративних стягнень, із підстав, передбачених пунктом 7 статті 247 КУпАП, проте «оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, вважаю, що вина [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, повністю доведена і сумніву не викликає, оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] порушила вимоги пункту 16.11 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого саме її дії знаходяться у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 20 лютого 2023 року, о 08 годині 32 хвилини, на перехресті вулиць Збройних сил України та Героїв Чорнобиля м. Славутича. ». Так, відповідно до ч. 1, 4, 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Частиною 1 ст.15\~ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності із положеннями ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст.\~16\~ЦК України та ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ЦПК України). Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.\~77\~ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 80\~ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пунктами 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст.263 ЦПК України). Позовні вимоги стосуються стягнення з відповідача, як винуватця ДТП, різниці між виплаченим страховим відшкодуванням потерпілому в ДТП особі та заподіяною матеріальною шкодою. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Відповідно до ч. 2 ст. 1187, ч. 1 ст. 1188\~ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Шкода завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою. Згідно з ч. 1 ст. 22, ч. 1 ст. 1166\~ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме - шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до ст. 1192 ЦК України\~має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За змістом ст. 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч. 2 п. 22.1 ст.\~22\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Згідно зі статтею 29\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Враховуючи вищевикладене, те, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 160000,00 гривень, якого недостатньо для відшкодування завданої йому шкоди, доводи позивача про стягнення з відповідача різниці між розміром завданої шкоди та страховою виплатою у розмірі 438230,24 гривень, плюс витрати на евакуатор до місця проведення оцінки 8000,00 грн. та вартість огляду 2732,40 грн., загальний розмір завданих збитків [PERSON] становить 438 230,24 грн.+ 8000,00 грн. + 2732,40 грн. = 448 962,64 гривень є обґрунтованим та у цій частині підлягає задоволенню. Вирішуючи питання відшкодування моральної шкоди слід зазначити наступне. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч.2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до положень частин першої та другої ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Тобто визначальним для стягнення моральної шкоди є порушення прав позивача внаслідок неправомірності дій іншої особи. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України). Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Отже, фактами, з якими матеріальний закон пов`язує настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння моральної шкоди, є: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд керується роз`яснення Пленуму Верховного Суду, викладені в п.9 постанови «Про\~судову практику\~в справах\~про відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди» від\~31.03.95\~№4 (з наступними змінами та доповненнями) про те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Визнаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Як вбачається з матеріалів справи, позивач обґрунтовує завдання йому відповідачем моральної шкоди у розмірі 200000,00 грн. пережитим ДТП, нервовим стресом, моральними стражданнями та переживаннями, а також через пошкодження власного майна, у неможливості користуватися ним та побутових незручностях, що виникли внаслідок цього. Аналізуючи вказані норми, судом встановлено відсутність причинно-наслідкового зв`язку між ДТП, яка сталася 20.02.2023 року, та фізичним здоров`ям позивача, враховуючи при цьому заперечення відповідача. Водночас, з урахуванням стану здоров`я позивача та необхідність при цьому у використанні транспортного засобу, а пошкодження майна в ДТП завжди породжує негативні емоції у людини, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків. З огляду на вищенаведені положення законодавства та встановлені обставини справи, а також враховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивача внаслідок пошкодження транспортного засобу, ступінь вини відповідача, та із застосуванням принципів розумності і справедливості, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивача у розмірі 10000,00 грн. СУДОВІ ВИТРАТИ. Відповідно до положень ст. 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі. Відповідно до положень ч. 1, пункту 1 ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із залученням спеціалістів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч. 8 ст.\~141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як убачається із змісту позовних вимог, у позовній заяві заявлено вимогу про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 20 000,00 гривень, при цьому у судовому засіданні представником позивача заявлено про подання доказів витрат на правову допомогу у порядку, встановленому частиною восьмою статті 141 ЦПК України, після ухвалення рішення у справі. Щодо відшкодування сплаченого позивачем судового збору, слід зазначити таке. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 6489,63 гривень, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 6489,63 гривень.

Outcome: partial