Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову зазначає, що з 2015 року вона з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах. З того часу вони почали проживати разом, вели спільне господарство та планували одружитись. [INFO] у них народилась донька \-- [PERSON] . На момент народження доньки вони проживали разом у м.Миколаєві, проте шлюб не реєстрували. При реєстрації народження доньки запис про батька був зроблений з її слів та у графі батько дитини вказане її дівоче прізвище « [PERSON] ». 17.08.2019 року між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб Заводським районним у місті Миколаєві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 485. Від спільного подружнього життя у них народився син - [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з тим, що у них з відповідачем відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння та останніх півроку їх шлюбні відносини припинені. На сьогоднішній день відповідач ставиться до нашої доньки, [PERSON] як до доньки, вони спілкуються, проводять час разом. Донька та відповідач зараз називають один одного як батько та дочка. З огляду на вказане, позивач просить суд визнати [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. Позивач та її представник [PERSON] до суду не з`явились, остання направила на адресу суду заяву, у якій просить суд розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. Представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до суду не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про день, місце та час розгляду справи сповіщений вчасно та належним чином Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] у м.Миколаїв, батьками записано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , про що 17.10.2017 року Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Миколаївської області було складено відповідний актовий запис № 1386 (а.с. 9). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України за №00040171927 від 23.06.2023 року батьком [PERSON] , [INFO] , записано батьком [PERSON] (а.с. 10). 17.08.2019 року сторони уклали шлюб, про що Заводським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області було складено відповідний актовий запис №485, та, внаслідок чого, позивач змінила, після державної реєстрації шлюбу, прізвище на « [PERSON] » (а.с. 11). Як вбачається з посвідчення багатодітної сім`ї серії [NUMBER] від 29.01.2020 року батьками [PERSON] записані: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] (а.с. 12). Також судом дослідженні фотокартки, надані позивачем (а.с. 13). Згідно з письмової заяви відповідача [PERSON] , він не заперечує проти задоволення позову та визнання його батьківства щодо [PERSON] . З цього можна зробити висновок, що відповідач визнає факт наявності кровного споріднення між ним та дитиною - [PERSON] , [INFO] (а.с. 34). Відповідно до положень частини 1 статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Факт наявності кровного споріднення між відповідачем та дитиною визнаний сторонами і не підлягає доказуванню. Суд не має підстав для обґрунтованого сумніву у достовірності цього факту чи добровільності його визнання. Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них. Згідно ч. 2 ст.125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається, в тому числі за рішенням суду. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 128 Сімейного кодексу України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того чи перебували вони у шлюбі між собою. У постанові Верховного Суду України від 15.04.2021 року у справі №361/2653/15-ц зазначено, що доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Доказами батьківства, також можуть бути фото, електронні повідомлення. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до статей 264, 265 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Таким чином, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту батьківства відповідача по відношенню до дитини - [PERSON] . При вирішенні питання про внесення змін до актового запису про народження дитини суд враховує вимоги Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, (далі - Правила). Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011року 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Пунктом 2.16.4. Розділу II вищевказаних Правил визначено, що на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Оскільки, суд дійшов до висновку про наявність підстав про встановлення батьківства, то відповідно доцільно вирішити питання щодо внесення відповідних змін до актових записів про народження дитини. Крім того, позивачкою заявлено вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини з відповідача у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до ст.9 Конституції України 1996 року, діють як складова національного законодавства України з 27.09.1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною. Відповідно до ст. ст.180-181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у разі недосягнення згоди між батьками щодо їх участі у витратах на утримання дитини, суд своїм рішенням визначає розмір аліментів на утримання дитини. Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що обов`язок по утриманню дитини є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при цьому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Достатність рівня забезпечення дитини оцінюється виходячи з участі в цьому обох батьків, частка яких є рівноцінною. Згідно положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК. Тому суд, враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я, матеріальний, сімейний стан відповідача, вважає, що [PERSON] в змозі надавати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітків (доходів). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved