Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

ТОВ «Кредитсервіс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, який обґрунтовує наступним. 03.12.2020\~року між Товариством\~з обмеженою\~відповідальності «Кредитсервіс»\~та [PERSON] укладено Кредитний договір № 201203-003 (надалі Кредитний договір). Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору, Кредитодавець надає Позичальнику кредит у розмірі 43 000,00 грн. (сорок три тисячі гривень 00 копійок) на умовах строковості, зворотності, платності (надалі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути кредит Кредитодавцю та оплатити за користування кредитом на умовах, що передбачені цим Договором. Пунктом 2.2. Кредитного договору, Позичальник зобов`язується повернути кредит та здійснити плату за його користуванням до закінчення строку дії Договору згідно графіку, передбаченого Договором, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань. Відповідно до\~п.\~9.3.\~Кредитного договору, невід`ємною частиною цього Договору є Внутрішні правила надання фінансових послуг ТОВ «Кредитсервіс» (далі - Правила). Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил. Кредитний договір № 201203-003 від 03.12.2020 року було підписано [PERSON] . Відповідно до Кредитного договору, Клієнту було надано кредит у сумі 43 000,00 грн. строком дії договору до 03.12.2021 року. Відповідно до Умов Кредитного договору, крім щомісячних процентів, стягується одноразова комісія за видачу кредиту від початкової суми кредиту у розмірі 5,9 % (сума одноразової комісії складає 2 537,00 грн.). Разові проценти стягуються із суми кредиту у день перерахування кредиту на банківський рахунок Позичальника. Умовами Кредитного договору передбачено: - Позичальник має зробити 12 щомісячних платежів; - Позичальник повинен вносити платежі щомісячно до 3 числа відповідного місяця включно. На банківський рахунок Позичальника було перераховано кредитні кошти у розмірі 40 463,00 грн., із урахуванням стягнутої одноразової комісії за видачу кредиту, яка визначена Кредитним договором, у розмірі 5,9 %, що в грошовому еквіваленті 2 537,00 грн. Для забезпечення виконання кредитного зобов`язання 03.12.2020 р. між ТОВ «Кредитсервіс» та [PERSON] укладено Договір поруки № 201203-003-01. Відповідно до п. 1.1. Договору поруки, Поручитель зобов`язується перед Кредитором за виконання зобов`язань громадянином України [PERSON] у розмірі, що виникли з договору № 201203-003 від 03.12.2020 р., укладеного між Позичальником та Кредитодавцем. На виконання умов вищевказаного договору Банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. Згідно розрахунку кредитної заборгованості за Кредитним договором № 201203-003 від 03.12.2020 року станом на 21.11.2023 р. заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Кредитсервіс» становить 35 573,34 грн., яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту 16 277,34 грн. прострочена заборгованість за процентами 19 296,00 грн. На виконання умов вищевказаного договору Банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. На підставі\~вищевикладеного,\~позивач просить\~стягнути на\~його користь\~з відповідача\~кредитну заборгованість\~у розмірі\~35\~573,34\~грн.\~та судові\~витрати,\~які складують\~з витрат\~на сплату\~судового збору\~у розмірі\~ 2 422,40 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.08.2024 р. відкрито провадження по справі та призначений її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження, також встановлений строк для надання сторонами заяв по суті справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідачі по справі не з`явилась, про час, дату та місце слухання справи, з урахуванням положення ст. 128 ЦПК України, повідомлені. Відзиву на позов, чи інших заяв з процесуальних питань не заявляли. Відповідно до вимог ч. 1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи неявку відповідачів в судові засідання без поважних причин, відсутність від них заяв про відкладення слухання справи чи розгляд справи за їх відсутності, неподання ними відзиву на позов, суд на підставі ст. ст. 223, 280, 281ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача та відповідачів в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 03.12.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальності «Кредитсервіс» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 201203-003. За умовами даного договору, позивач зобов`язався надати відповідачу [PERSON] кредитні кошти у розмірі 43000,00 грн., зі строком повернення до 03.02.2021 р. та сплатою процентів за їх користування: 76% річних, 5,9% в місяць від початкової суми кредиту. Позичальник також зобов`язався сплати суму одноразової комісії у розмірі 2527,00 грн. Повернення кредитних коштів здійснюється шляхом сплати протягом строку договору щомісячного платежу у розмірі 6120,33 грн., з яких: погашення тіла кредиту 3583,33 грн., 2\~537,00 грн. Для забезпечення виконання кредитного зобов`язання 03.12.2020 р. між ТОВ «Кредитсервіс» та [PERSON] укладено Договір поруки № 201203-003-01. Відповідно до п. 1.1. Договору поруки, Поручитель зобов`язується перед Кредитором за виконання зобов`язань громадянином України [PERSON] у розмірі, що виникли з договору № 201203-003 від 03.12.2020 р., укладеного між Позичальником та Кредитодавцем. Відповідно до п. 3.1. Договору поруки, у випадку невиконання позичальником свого зобов`язання Поручитель та Поизичальнки відповідають перед кредитодавцем як солідарні боржники. 11.12.2020 р. на банківський рахунок Позичальника [PERSON] кредитодавцем були перераховані кредитні кошти у розмірі 40 463,00 грн., із урахуванням стягнутої одноразової комісії за видачу кредиту, яка визначена Кредитним договором, у розмірі 5,9 %, що в грошовому еквіваленті 2 537,00 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Таким чином, позикодавець ТОВ «Кредитсервіс» свої зобов`язання за цим кредитним договором виконав в повному обсязі. При цьому Позичальник [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, і до установленого договором строку кредитні кошти не повернув та нараховані проценти за їх користування не сплатив. Згідно розрахунку кредитної заборгованості за Кредитним договором № 201203-003 від 03.12.2020 року станом на 21.11.2023 р. заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Кредитсервіс» становить 35 573,34 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 16 277,34 грн., простроченої заборгованості за процентами у розмірі 19 296,00 грн. Позикодавцем на адресу позичальника та поручителя направлені 12.12.2023 р. направлені досудові вимоги про погашення вищевказаного боргу протягом 30 календарних днів з дня отримання даної вимоги. До теперішнього часу позичальник [PERSON] та поручитель [PERSON] не виконали свої зобов`язання щодо погашення вищевказаної кредитної заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.\~6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст.\~628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. На підставі ч.1 ст.1049\~Цивільного кодексу\~України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст.1048\~Цивільного кодексу\~України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до статей 526, 527, 530\~Цивільного кодексу\~України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та його вимог. Згідно ст.ст.610, 612\~Цивільного кодексу\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Частиною 1\~статті 546 цього Кодексу\~встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. В силу ст.\~554 ЦК України\~у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Частиною 1\~ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Враховуючи, що позичальник [PERSON] не виконав свої кредитні зобов`язання за вищевказаним кредитним договором від 03.12.2020 року, укладеного між ним та позивачем, при цьому вимоги кредитодавця про погашення кредитної заборгованості, у встановлені позивачем строки, не були виконані ні позичальником, ні поручителем, позивач обґрунтовано звернувся до суду з позовними вимогами з даними позовними вимогами. \~ \~ \~ \~Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до платіжної інструкції позивачем понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. В зв`язку з повним задоволенням позовних вимог з відповідачів на користь позивача належить стягнути витрати на сплату судового збору по 1211,20 грн. з кожного відповідача. Вирішуючи вимоги позивача про стягнення з відповідачів витрат на правничу допомогу, суд враховує наступне. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Судові витрати складаються також з витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України). Згідно з положенням частини другої статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару успіху, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З огляду на зазначене, положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Позивачем заявлено стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі і факт надання ним правової допомоги позивачеві підтверджено договором про надання правової допомоги № 25-01/2023 від 25.01.2023, укладеним між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Правовий діалог», в якому сторони визначили, що розмір винагороди за подання до суду позовної заяви складає 7000,00 грн.; актами від 01.12.2023 р., 25.01.2023 р. про приймання-передачі наданої АО «Правовий діалог» правової допомоги за вищевказаним договором про надання правової допомоги на загальну суму 7000,00 грн.; платіжною інструкцією № 1567 від 05.01.2024 про сплату ТОВ «Кредитсервіс» на користь АО «Правовий діалог» винагороди за надану правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. Відповідачами не заявлялося про зменшення заявлених витрат на правову допомогу , в зв`язку з чим, суд вважає обґрунтованими вимоги про стягнення з відповідачів заявлених позивачем витрат на правничу допомогу, в рівних частинах з кожного відповідача.

Outcome: approved