Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка навчається, обґрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, від шлюбу у них народився син, [PERSON] , [INFO] . Наразі він є студентом денної форми навчання, 1-го курсу Вищого навчального закладу Національного транспортного університету, тому він не в змозі забезпечувати себе самостійно, вона працює на посаді службовця на складі (комірник) та отримує посадовий оклад у розмірі 12 625, 00 грн. в місць, крім того вона також виховує малолітню доньку [PERSON] , [INFO] у зв`язку з цим вона опинилася у дуже скрутному матеріальному становищі, а тому син позивачки та відповідача потребує матеріальної допомоги. У зв`язку із чим, позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини у розмірі 8 000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення сином 23-річного віку. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 12 листопада 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадженням з повідомленням (викликом ) сторін. Позивачка та представник позивача в судове засідання не з`явились, представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивачки, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просила позов задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань чи заперечень суду не подав. У свою чергу відповідач відзив на позовну заяву у строк, встановлений ухвалою про відкриття провадження, до суду не подав, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Перевіривши та дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Позивачка [PERSON] , перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON] [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, тому 30.08.2010 року шлюб між сторонами було розірвано. Син сторін [PERSON] , після розірвання шлюбу, залишився проживати разом з позивачкою. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 30.04.2013 року по справі № 372/961/13-ц присуджено стягувати з відповідача [PERSON] , [INFO] , на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 516 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 28.02.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення Обухівського районного суду Київської області від 11.02.2019 року по справі № 372/2607/18 було збільшено розмір аліментів, а саме, було встановлено аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь [PERSON] . Згідно довідки-розрахунку відповідач жодного разу не сплачував аліменти на утримання дитини, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, яка станом на 01.10.2024 року становить 274 101 грн. 63 коп., що підтверджується копією довідки-розрахунку. [PERSON] , [INFO] , навчається у Вищому навчальному закладі Національному транспортному на 1-му курсі денної форми навчання за спеціальністю «Менеджмент», ОП «Логістика», що підтверджується копією договору № 1891-24 від 13.08.2024 року зі змісту якого вбачається, ще термін навчання складає з 2024 року по 2028 рік. Також зі змісту договору вбачається, що оплата за навчання всього складає 106 000 грн. 00 коп., зокрема за 2024-2025 навчальний рік 26 500 грн. 00 коп., за 2025-2026 навчальний рік 26 500 грн. 00 коп., за 2026-2027 навчальний рік 26 500 грн. 00 коп., за 2027-2028 навчальний рік 26 500 грн. 00 коп. З огляду на те, що син сторін навчається за денною формою, він позбавлений можливості працювати та утримувати себе самостійно, та відповідно він потребує матеріальної допомоги. Відповідач будучи працездатною особою відмовляється надавати допомогу добровільно, у зв`язку з чим позивачка звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 6 від 15.05.2006 судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Так, як батько дитини, відповідач по даній справі, в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини, а вона цього потребує по причині продовження навчання, суд вважає, що відповідач спроможний надавати таку допомогу, тому суд з врахування обставин зазначених в ст. 182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 8 000 грн. 00 коп. щомісячно, на користь позивачки на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Згідно ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Вирішуючи питання про термін, на який покладається на відповідача обов`язок по сплаті аліментів, суд встановлює, що згідно вимог ст. 199 СК України аліменти слід стягнути з моменту звернення до суду, тобто з 28 жовтня 2024 року до закінчення\~навчання, але не більше ніж до 23 річного віку дитини. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до п. 1 ч.1 ст.\~430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211 грн. 20 коп. Крім того, представник позивача просить суд стягнути з відповідача понесені ними витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд виходить зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Однак, за наявності заперечень учасника справи, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Отже, підсумовуючи викладене, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Так, в матеріалах справи містяться копія ордеру на надання правничої допомоги від 20.09.2024 року та копія квитанції до прибуткового касового ордеру від 20.09.2024 року. На підставі зазначеного, позивач просить відшкодувати у рамках даної цивільної справи 20 000 грн. 00 коп. понесених позивачем витрат за надання професійної правничої допомоги. Представником позивача у передбаченому ЦПК порядку надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення витрат на правову допомогу, проте, враховуючи достатність та відповідність розміру витрат на правову допомогу - характеру спірних правовідносин, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивачки витрати на правову допомогу, а саме стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 5 000,00 гривень витрат на правову допомогу.

Outcome: approved