Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розподіл належного на праві спільної сумісної власності майна, а саме просила визнати за нею право власності на частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , та право власності на частину земельної ділянки з кадастровим номером 3522587201:51:008:0005. В якості обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем у період шлюбу набуто право власності на вказане нерухоме майно. На даний час шлюбні відносини припинено, шлюб між сторонами розірвано, проте взаємної згоди щодо поділу спільного сумісного майна сторони дійти не можуть, а тому позивач звернулася до суду. Позивач у підготовче засідання не з`явилась, проте від представника позивача до суду надійшла заява в якій просила розглянути справу без її участі та без участі позивача, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити (а.с.82). Відповідач у підготовче засідання не з`явився, проте від його представника надійшла заява про визнання позову в якій вона просила прийняти заяву про визнання позову відповідачем, розгляд справи провести без участі відповідача та його представника, просила вирішити питання про повернення позивачці 50 % сплаченого судового збору (а.с.80). Відповідно ст.200 ч.3-4 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем; ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ст.206 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і може бути прийнято, а тому дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором; за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Статтею 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом; у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року роз`яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України, а вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Судом встановлено, що 22.07.2006 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, подружжя отримало спільне прізвище '' [PERSON] '', що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видане 22.07.2006 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис №488 (а.с.32). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.09.2013 року житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] , що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9547668 від 17.09.2013 року (а.с.11-12). Державний акт серії КР №027805 на право власності на земельну ділянку свідчить, що [PERSON] належить земельна ділянка загальною площею 1235,70\~кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS] , призначена для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.10, 13). [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане повторно 13.12.2023 року Фортечним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Одеса), актовий запис №164, де батьками дитини зазначені [PERSON] і [PERSON] (а.с.33). Рішенням Кіровського районного суду м.\~Кіровограда від 29.05.2024 року розірвано шлюб, зареєстрований 22.07.2006 року у Фортечному відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 488, між [PERSON] і [PERSON] (а.с.87-91). Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №401384707 від 29.10.2024 року свідчить, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності (частка 1/1) [PERSON] , відомості про інші речові права відсутні, відомості про заборони відчуження об`єктів нерухомого майна та іпотеки відсутні (а.с.82-86). Витяг з Держаного реєстру речових прав №406178351 від 02.12.2024 року свідчить, що земельна ділянка кадастровий номер 3522587201:51:008:0005, площею 0,1236\~га., розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.93). Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище докази, суд приходить до висновку, що житловий будинок і земельна ділянка набуті у період зареєстрованого шлюбу, а тому є спільною сумісною власністю подружжя в якій кожен із подружжя має рівну частку, отже позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно ст.ст.141, 142 ЦПК України: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідачем позов визнано, то суд вважає, що необхідно повернути позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а решта судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, що відповідає вимогам ст.ст.141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved