Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

05.06.2024 перший заступник керівника Шепетівської окружної прокуратури Базан О., в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача КНП НМР «СМСЧ м.Нетішин» в якому просить стягнути витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 52398,08 гривні. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 14.12.2021, який набрав законної сили 14.01.2022, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, потерпілим від злочину є [PERSON] . Внаслідок отриманих травм потерпілий перебував на стаціонарному лікуванні в КНП НМР «Спеціалізована медико-санітарна частина м.Нетішин» в період з 09.10.2020 по 30.11.2020 та з 19.01.2022 по 25.01.2022, у зв`язку з чим на лікування потерпілого від кримінального правопорушення лікарня понесла витрати, профінансовані Національною службою здоров`я України за рахунок коштів Державного бюджету, у сумі 52398,08 гривень. Оскільки зазначені витрати відповідачем не відшкодовано, у позовній заяві ставитися питання про їх примусове стягнення. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 11.06.2024 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 09.07.2024 до суду надійшов відзив представника відповідача на позовну заяву. У відзиві представник заперечив щодо заявлених позовних вимог та зазначив, що долучені до позовної заяви докази свідчать про те, що Національна служба здоров`я України та КНП НМР «Спеціалізована медико-санітарна частина м.Нетішин» жодної шкоди від злочину не зазнали та не мають жодного інтересу щодо здійснення будь-яких процесуальних дій стосовно відшкодування такої шкоди. Під час затвердження 14.12.2021 Славутським міськрайонним судом Хмельницької області угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим [PERSON] жодного державного та суспільного інтересу щодо шкоди завданої закладу охорони здоров`я не існувало. Крім того, рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27.12.2023 з [PERSON] стягнуто 4173,04 гривень для зарахування КНП НМР «Спеціалізована медико-санітарна частина м.Нетішин». У справі, що є предметом розгляду прокурор фактично повторно звертається до суду в інтересах того ж закладу охорони здоров`я, з тих же підстав і на підставі тієї ж правової норми, однак вважає, що самостійних вимог заклад охорони здоров`я немає, чим фактично спростовує гіпотезу статті 1206 ЦК України. Крім того, у відзиві представник відповідача просив здійснити перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. 21.08.2024 до суду надійшла відповідь першого заступника керівника Шепетівської окружної прокуратури Базана О.В. на відзив у якій йдеться про те, що посилання сторони відповідача на пред`явлення до відповідача позову вдруге є безпідставними. Звертаючись до суду з вказаним позовом прокурор діяв в інтересах Національної служби здоров`я України, в той час як рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27.12.2023 стосується позовних вимог прокурора в інтересах КНП НМР «Спеціалізована медико-санітарна частина м.Нетішин», а саме стягнення з відповідача коштів на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, які були профінансовані за рахунок місцевого бюджету. Факт заподіяння потерпілому у кримінальному провадженні тілесних ушкоджень з вини відповідача підтверджується вироком Славутського міськрайонного суду від 14.12.2021, а тому пред`явлення позовних вимог до відповідача, з підстав передбачених ст. 1206 ЦК України, є обґрунтованим, а укладення у кримінальному провадженні угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим не позбавляє можливості пред`явлення позову в порядку цивільного судочинства. 16.12.2024 до суду надійшли додаткові пояснення представника відповідача адвоката Козійчука О.І. в яких він зазначає, що у справі відсутні докази фактичної наявності ліжко-місць у стаціонарі КНП НМР «Спеціалізована медико-санітарна частина м.Нетішин», а також суми витрат, що були понесені закладом саме за ті місяці, у яких потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні. Представник Шепетівської окружної прокуратури Максимчук В.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала посилаючись на те, що вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 14.12.2021 [PERSON] був засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України. Потерпілий у вказаному кримінальному провадженні отримав тілесних ушкоджень у зв`язку з чим був госпіталізований до закладу охорони здоров`я КНП НМР «Спеціалізована медико-санітарна частина м.Нетішин», і розмір витрат, які лікарня понесла на його лікування, склав 52398,08 гривень. Такі витрати були профінансовані Національною службою здоров`я України за рахунок коштів Державного бюджету. При цьому із загальної суми витрат на лікування потерпілого кошти місцевого бюджету склали 4173,04 гривень, які стягнуто з відповідача за рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області на користь Нетішинської міської ради (для зарахування КНП НМР «Спеціалізована медико-санітарна частина м. Нетішин»), інша частина витрат у розмірі 52398,08 гривень це кошти Національної служби здоров`я України, які станом на час розгляду справи відповідачем не відшкодовано. Представник Національної служби здоров`я України Карачун С. у судове засідання не з`явився. Відповідно до поданої ним заяви, яка надійшла до суду 27.06.2024, просив судові засідання у справі проводити у його відсутності, зазначив що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Представник відповідача Козійчук О.І. позовні вимоги не визнав посилаючись на обставини викладені у відзиві на позову заяву та додаткових поясненнях. Представник третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача КНП НМР «Спеціалізована медико-санітарна частина м.Нетішин» у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Суд, заслухавши прокурора, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, дійшов висновків про таке. Судом встановлено, що вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 14.12.2021 затверджено укладену 14.12.2021 між прокурором та обвинуваченим [PERSON] угоду про визнання винуватості. [PERSON] засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на два роки зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком у вигляді двох років. Як вбачається із вказаного вироку, в результаті дорожньо-транспортної пригоди та порушення [PERSON] Правил дорожнього руху потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала, або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, суд вважає доведеним, що [PERSON] порушив правила безпеки дорожнього руху як особа, яка керує транспортним засобом, внаслідок чого потерпілому [PERSON] було заподіяно тілесні ушкодження. Зі змісту вироку вбачається, що під час розгляду судом кримінального провадження цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Як вбачається з листа КНП НМР «Спеціалізована медико-санітарна частина м. Нетішин» за № 1161-1 від 11.04.2024 адресованого першому заступнику керівника Шепетівської окружної прокуратури Базану О., у період з 09.10.2020 [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у вказаному медичному закладі, а саме: 1) з 09.10.2020 по 13.11.2020 у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії із діагнозом: ЗЧМТ; внутрішньо-мозкова гематома; набряк головного мозку; мозкова кома. Оперативне втручання 13.10.2020 (трепанація черепа); 2) з 13.11.2020 по 30.11.2020 у неврологічному відділенні з діагнозом: ЗЧМТ; млява тетраплегія; сенсо-моторна афазія після важкої ЧМТ (видалення гематоми головного мозку 13.10.2020); 3) з 19.01.2022 по 25.01.2022 у соматичному відділенні з діагнозом: наслідки тяжкої ЧМТ; спастична тетраплегія; анартрія; дисфазія; хронічний пієлонефрит, підгострий перебіг; ІХС; дисфузний кардіосклероз СН-ІІА. Витрати на лікування [PERSON] : заробітна плата медичного персоналу: загальна сума 42722,54 грн з яких: 40510,41 грн кошти НСЗУ, 2212,13 грн кошти місцевого бюджету; нарахування на заробітну плату 9398,96 грн з яких: 8912,29 грн кошти НСЗУ, 486,67 грн кошти місцевого бюджету; медикаменти та витратні матеріали 4449,62 грн з яких: 2975,38 грн кошти НСЗУ, 1474,24 кошти місцевого бюджету. Загальна кількість ліжко-днів 58. Вартість одного ліжко дня (за рахунок коштів Національної служби здоров`я України) 903,415 грн. На виконання рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27.12.2023 [PERSON] сплатив на користь Нетішинської міської ради (для зарахування КНП НМР «Спеціалізована медико-санітарна частина м. Нетішин») витрати на стаціонарне лікування [PERSON] у сумі 4173,04 грн. 28.03.2024 першим заступником керівника Шепетівської окружної прокуратури Базаном О. до Національної служби здоров`я України направлено лист про надання інформації щодо добровільної сплати [PERSON] витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення у сумі 52398,08 грн, які профінансовано Національною службою здоров`я України з Державного бюджету, якщо витрати не відшкодовано - вказати про вжиті заходи щодо їх примусового стягнення до бюджету, причини невжиття таких заходів та чи будуть вживатися такі заходи у майбутньому. 15.04.2024 Національною службою здоров`я України на адресу Шепетівської окружної прокуратури направлено лист в якому йдеться про те, що послуги КНП НМР «Спеціалізована медико-санітарна частина м. Нетішин» пов`язані із наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам, оплачено Національна служба здоров`я України як замовником медичних послуг за рахунок коштів Державного бюджету України. При цьому Національна служба здоров`я України не наділена повноваженнями представляти інтереси держави у справах про відшкодування коштів витрачених на лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення. Водночас повідомлено про відсутність інформації про відшкодування грошових коштів у сумі 52398,08 грн витрачених на лікування потерпілого [PERSON] , які понесені закладом охорони здоров`я. Відповідно до вимог ч.7 ст.128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальній справі, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦПК України, шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» № 2801-XII від 19.11.1992 фінансове забезпечення охорони здоров`я може здійснюватися за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, коштів юридичних та фізичних осіб, а також з інших джерел, не заборонених законом. Згідно з п. 1 Положення про Національну службу здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення Національної служби здоров`я України» № 1101 від 27.12.2017, Національна служба здоров`я України (НСЗУ) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра охорони здоров`я, який реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» № 11 від 07.07.1995, питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993. Згідно з п.2 вказаного Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Згідно з п.п. 3, 4 вказаного Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Враховуючи, що [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, внаслідок якого потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження та у зв`язку з цим проходив стаціонарне лікування у КНП НМР «СМСЧ м. Нетішин», відповідач зобов`язаний відшкодувати витрати на лікування потерпілого, які були профінансовані Національною службою здоров`я України за рахунок коштів Державного бюджету, у сумі 52398,08 гривень. Щодо заперечень представника відповідача. Відповідно до приписів частин 1, 3статті 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті. Таким чином, з наведених положень процесуального законодавства вбачається, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів. Прокурор зобов`язаний довести, що він звертався до органу, який представляє інтереси держави та, що цей орган погодився на таке представництво. Судом встановлено, що позивач - Національна служба здоров`я України надав згоду на здійснення представництва Шепетівською окружною прокуратурою в суді та не звертався до суду для стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. Виходячи з наведеного, прокурором доведено підстави звернення до суду з даним позовом. Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також - органи і особи, уповноважені захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні. У пункті 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 звернено увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Щоб інтереси держави не залишалися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Тому суд дійшов висновку, що звернення керівника першого заступника керівника Шепетівської окружної прокуратури до суду з позовом у даному випадку є єдиним ефективним засобом захисту порушених інтересів держави, оскільки уповноважений орган самостійно не звернувся до суду з позовною заявою. А лише орган прокуратури є тим суб`єктом, що має процесуальну можливість в даному випадку стягнути на користь держави кошти, витрачені лікувальним закладом на лікування особи, потерпілої від кримінального правопорушення. При цьому, звернення прокурора з позовом після затвердження судом угоди про визнання винуватості у розумінні ч. 4 ст. 474 КПК не є наслідком її укладення та затвердження, а реалізацією прокурором своїх повноважень в інтересах держави в порядку певного судочинства, яке гарантоване чинним законодавством, вказана правова позиція викладена у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 13.08.2024 по справі №569/730/22. Щодо посилання представника відповідача на відсутність належних доказів на підтвердження понесених закладом охорони здоров`я витрат на лікування потерпілого, що були профінансовані Національною службою здоров`я України за рахунок коштів Державного бюджету, суд зазначає, що згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказів, які б спростовували вимогу позивача, відповідачем не надано. З огляду на викладене, проаналізувавши докази, які містяться у матеріалах справи у їх сукупності та норми права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. У зв`язку з цим, при звернені до суду з позовом майнового характеру позивач був звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 3028,00 гривень, від сплати якого позивач був звільнений.

Outcome: approved