Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

В квітні 2023р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 1-6) до відповідачів: ПрАТ «Страхова компанія «Український Страховий Стандарт» (далі по тексту - відповідач 1), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 2), в якому просив суд: - стягнути з відповідача 1 на свою користь суму страхового відшкодування у розмірі 61168,15 грн. - стягнути з відповідача 2 різницю між фактичною шкодою та розміром страхового відшкодування у розмірі 14521,29 грн.; у відшкодування моральної шкоди 12000,0 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 07 грудня 2022р. об 15:30 год. на а/д Полтава-Кременчук-Олександрія М-22, 123 км мала місце дорожньо - транспортна пригода (далі по тексту - ДТП) за участі автомобілів: «Renauit Magnum» д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом «МАЗ 938662» д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача 2 та «Daewoo» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача. Зазначена ДТП мала місце з вини відповідача 2, що встановлено постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27 грудня 2022р. по справі № 536/1610/22. В результаті ДТП належний позивачу автомобіль отримав механічні пошкодження. Згідно з Висновком експерта № 2-23 за результатами проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля «Daewoo» Т13110, реєстраційний номер [NUMBER] по заяві [PERSON] , від 11 січня 2023р., вартість матеріального збитку завданого власнику цього автомобіля, в результаті його пошкодження становить 61168,15 грн. Крім того, різниця між вартістю відновлювального ремонту та розміром матеріального збитку складає 14521,29 грн. До того ж, позивач вважає, що йому також було спричинено моральну шкоду, внаслідок пошкодження належного майна, а також додаткових зусиль, яких він вимушений прикласти для відновлення душевного спокою. Оскільки в позасудовому порядку відповідачі 1, 2, відмовляються відшкодувати спричинену матеріальну і моральну шкоду, при цьому позивачем були виконанні всі положення ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та подані до відповідача 1 заява про настання страхового випадку та заява про виплату суми страхового відшкодування, а відповідач 2 обіцяв відшкодувати витрати в досудовому порядку, проте в подальшому відмовився; позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом для захисту своїх порушених прав. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 вересня 2023р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2023р. позов [PERSON] до ПрАТ «Страхова компанія «Український Страховий Стандарт», [PERSON] про стягнення страхового відшкодування; стягнення матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково. 01 грудня 2023р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач 2 [PERSON] проти позову заперечив, зазначивши, що позивачем при зверненні до суду не було враховано, що цивільна відповідальність водія напівпричепа «МАЗ 938662» д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», на підставі полісу № ЕР-211668530. Також на думку сторони відповідача 2, стороною позивача не надано до суду жодного доказу на підтвердження заподіяння позивачу моральної шкоди. 11 лютого 2024р. на адресу суду надійшла заява відповідача 2, про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2023р. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 травня 2024р. скасовано вищезазначене заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2023р. та призначено справа до розгляду. В судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, сторона відповідача 2 клопотала про розгляд справи у свою відсутність, решта учасників процесу поважності причин неявки не повідомили. В силу положень ст. ст. 211, 223 ЦПК України, суд вважає, за можливе продовжити розгляд справи у відсутність сторін. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, та не оспорювалося сторонами, що 07 грудня 2022р. об 15:30 год. на а/д Полтава-Кременчук-Олександрія М-06, М-22, 123 км мала місце ДТП за участі автомобілів: «Renauit Magnum» д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом «МАЗ 938662» д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача 2 та «Daewoo» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача. Зазначена ДТП мала місце з вини відповідача 2, що встановлено постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27 грудня 2022р. по справі № 536/1610/22. Станом на час ДТП, цивільно - правова відповідальність відповідача 2, була застрахована, згідно договору обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс № 208157834 у відповідача 1. Судом встановлено, що автомобіль «Daewoo» д.н.з. [NUMBER] належить на праві власності позивачу. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а п. 1) ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За змістом ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Судом встановлено, що в позасудовому порядку, позивач звертався до сторони відповідачів 1, 2 для відшкодування завданої йому шкоди. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач наголошував, що внаслідок зазначеної вище ДТП, йому була спричинена матеріальна шкода у вигляді пошкодження належного йому автомобіля «Daewoo» д.н.з. [NUMBER] . Згідно з Висновком експерта № 2-23 за результатами проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля «Daewoo» Т13110, реєстраційний номер [NUMBER] по заяві [PERSON] , від 11 січня 2023р., вартість матеріального збитку завданого власнику цього автомобіля, в результаті його пошкодження становить 61168,15 грн. Крім того, різниця між вартістю відновлювального ремонту та розміром матеріального збитку складає 14521,29 грн. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Верховний Суд в оцінці обставин справи виходить з того, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015р. у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Протягом всього часу розгляду справи в суді, судом не встановлено, що позивачем було здійснено відновлювальний ремонт його пошкодженого автомобіля «Daewoo» д.н.з. [NUMBER] . Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи положення ст. ст. 22, 28, 29, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», правові позиції Великої Палати Верховного Суду, в силу положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, в постанові від 04 липня 2018р. (справа №755/18006/15-ц, провадження №14-176цс18), суд приходить до висновку, що з відповідача 1 на користь позивача підлягає стягненню сума страхового відшкодування у розмірі матеріального збитку - 61168,15 грн. Стосовно вимог позивача про стягнення на його користь з відповідача 2 - 14521,29 грн., то в цій частині вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. Доводи сторони відповідача 2, що позивачем при зверненні до суду не було враховано, що цивільна відповідальність водія напівпричепа «МАЗ 938662» д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», на підставі полісу № ЕР-211668530, судом оцінююється критично, оскільки відповідно до постанови Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27 грудня 2022р. по справі № 536/1610/22 та повідомлення про ДТП (а.с. 10, 11), зіткнення відбулося саме між «Renauit Magnum» д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача 2 та «Daewoo» д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною 2 цієї статті передбачено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Враховуючи роз`яснення наведені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995р. за № 4, суд при визначенні розміру завданої позивачці моральної шкоди враховує, що внаслідок скоєння відповідачем 2 адміністративного правопорушення позивач, зазнав майнових втрат внаслідок пошкодження його автомобіля та душевних страждань, було змінено його звичайний спосіб життя. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що діями відповідача 2 позивачу завдано моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, які вимагають від останнього, додаткових зусиль для організації свого життя, відчуття ним негативних емоцій, перебування у стресовій ситуації, неможливість користуватися автомобілем значний проміжок часу, тому суд вважає вірним, що з відповідача 2 на користь позивача підлягає стягненню у відшкодування моральної шкоди - 12000,0 грн. Доводи сторони відповідача 2, що позивачу не було заподіяно моральної шкоди, і на обгрунтування вимог в цій частині ним не надано жодного доказу, судом оцінюються критично. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, пропорційно до частини задоволених вимог, з відповідача 1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,6 грн., витрати на проведення висновку експерта - 3377,44 грн., витрати на професійну правничу допомогу - 8400,0 грн.; з відповідача 2 судовий збір - 1073,6 грн.; витрати на професійну правничу допомогу - 1644,0 грн.

Outcome: partial