Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

24.07.2024 року до Новобузького районного суду Миколаївської області надійшов цивільний позов ПрАТ «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» до відповідача [PERSON] за яким позивач просив ухвалити судове рішення про стягнення з відповідача в рахунок відшкодування шкоди , заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 14\~076,48 грн. та судових витрат по справі. Позовні вимоги мотивовано тим, що23 липня 2021 року на автодорозі Н-11 Дніпропетровськ-Миколаїв з вини відповідача [PERSON] , який керував автомобілем марки «Skoda OCTAVIA TOUR» реєстраційний номер [NUMBER] , відбулась дорожньо-транспортна пригода в результаті якої був пошкоджений автомобіль марки «Toyota RAV-4», реєстраційний номер [NUMBER] . На момент ДТП цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу «Skoda OCTAVIA TOUR» реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «ПРОСТО-страхування» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 0725015 від 17 вересня 2020 року. Постановою Новобузького районного суду Миколаївської області від 15 вересня 2021 року відповідача визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, ст. 124 КУпАП. 13 вересня 2021 року до АТ «ПРОСТО-страхування» звернулося ПрАТ «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» із заявою про виплату страхового відшкодування. Приватним акціонерним товариством «ПРОСТО-страхування» 21 жовтня 2021 року було виплачено страхове відшкодування в розмірі 19557,41 гривень. У зв`язку з виплатою на користь потерпілої у ДТП, яка сталася з вини відповідача, страхового відшкодування в розмірі 33633,89 грн. (частину якого у сумі 19557,41 грн. погасила ПАТ «ПРОСТО-страхування» (страховик винуватця ДТП), ПрАТ «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» набула права вимоги до відповідача [PERSON] щодо виплати здійсненого страхового відшкодування, а саме різниці між фактичним розміром шкоди і здійсненною страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 29.07.2024 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. 25.09.2024 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, враховуючи те, що 27.09.2022 року до Новобузького районного суду був поданий позов ПАТ "ПРОСТО-страхування" до нього, за яким позивач просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ "ПРОСТО-страхування" затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 19557,41 гривень. Однак при розгляді такої справи було встановлено, що вартість відновленого ремонту автомобіля «Toyota RAV-4», реєстраційний номер [NUMBER] , з врахуванням нових деталей складає 10879,62 грн. Матеріальний збиток завданий власнику автомобіля «Toyota RAV-4», реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті ДТП, яке мало місце 23.07.2021 року, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 8301,09 грн. Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 21.11.2023 року з відповідача було стягнуто 8301,09 сплаченого страхового відшкодування. 17.10.2024 року від позивача ПАТ «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» надійшла відповідь на відзив. Позивач зазначив, що позиція відповідача не відповідає нормам чинного законодавства, може розглядатися як спроба уникнути відповідальності. Розмір суми страхового відшкодування виплаченої страхувальником зі сторони позивача встановлений та підтверджений належним чином, а рахунок СТО № КС-02370 від 28.07.2021 року та платіжне доручення № 44461009 від 06.08.2021 року є належними, достовірними та допустимими доказами. Звіт лише попередні документи, в яких фіксуються видимі пошкодження транспортного засобу, а внутрішні (приховані) пошкодження, можливо виявити лише на станції СТО при ремонті транспортного засобу. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позові вказав про розгляд справи без його участі, в якій він просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач та його представник подали до суду заяви про розгул справи без їх участі. В задоволенні позовних вимог просили відмовити. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши доводи учасників провадження, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою Новобузького районного суду Миколаївської області від 15 вересня 2021 року у справі № 481/1027/21 встановлено: «23 липня 2021 року о 17 год. 12 хв. [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Skoda OCTAVIA TOUR» реєстраційний номер [NUMBER] , на автодорозі Н-11 Дніпропетровськ-Миколаїв 181 км + 400 м., в порушення вимог п. 2.3.б, 12.1, 2.10 «а» ПДР\~України не уважно стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, відволікся від керування свого транспортного засобу, не вибрав безпечну швидкість руху та допустив зіткнення з автомобілем «Toyota RAV-4», реєстраційний номер [NUMBER] , що рухався в попутному напрямку, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження ». Відтак, постановою Новобузького районного суду Миколаївської області від 15 вересня 2021 року у справі № 481/1027/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.\~122-4, 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу розміром 850 гривень. Зазначена постанова суду не оскаржувалась та набрала законної сили 28 вересня 2021 року. Крім того, рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 20.10.2023 року у справі № 481/887/22, провадження № 2-481/82/2023, яке сторонами не оскаржувалось і набрало законної сили, встановлено наступне: « На момент ДТП автомобіль «Toyota RAV-4», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керувала [PERSON] , перебував у власності останньої та був застрахований у ПрАТ СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту № 1861/20-Т/Дп/07 від 28 жовтня 2020 року «ALL RISKS». Відповідно до страхового акта № 006.01634321-1 від 05 серпня 2021 року сума страхового відшкодування становить 33633,89 гривень. На виконання умов договору добровільного страхування та згідно зі страховим актом № 006.01634321-1 від 05 серпня 2021 року та рахунком № КС-02370 від 28 липня 2021 року, ПрАТ СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» сплатило [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 33633,89 гривень. Факт сплати підтверджується платіжним дорученням № 44461009 від 06 серпня 2021 року. 06 вересня 2021 року ПрАТ СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» подало до АТ «ПРОСТО-страхування» претензію про страхове відшкодування шкоди у розмірі 33633,89 гривень. Згідно розрахунку суми страхового відшкодування № 155577 проведеного ПрАТ «ПРОСТО-страхування» від 05 жовтня 2021 року та страхового акту № 155577 від 20 жовтня 2021 року сума страхового відшкодування становила 19557,41 гривень. Позивач визнав випадок страховим та 21 жовтня 2021 року здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 19557,41 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 18794 від 21 жовтня 2021 року, а 09.11.2022 року звернувся до відповідача з регресною вимогою на вищевказану суму» Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 12.01.2023 року у справі № 481/887/22 було призначено судову автотоварознавчу експертизу автомобіля Toyota RAV-4 реєстраційний номер [NUMBER] . 25.07.2023 року на адресу суду надійшло повідомлення завідувача МВ ОНДІСЕ Салтикова О. про направлення паперової копії електронного висновку експерта (електронного документу) № 23-652 та матеріалів цивільної справи № 481/887/22, справи про адміністративне правопорушення № 481/1027/21. Згідно висновку експерта № 23-652 від 13.07.2023 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Toyota RAV-4», реєстраційний номер [NUMBER] з врахуванням нових деталей складає 10879 гривень 62 копійки. Матеріальний збиток завданий власнику автомобіля «Toyota RAV-4», реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті ДТП, яка мала місце 23 липня 2021 року в цінах липня 2021 року, з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 8301 гривня 09 копійок. Отже, Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 20.10.2023 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, було встановлено, що шкода не відповідала заявленій, а складає значно менший розмір, тому з [PERSON] було стягнено збитки в сумі 8301,09 грн. Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За змістом ч. 3 п. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176 цс 18) зазначено: «З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду доходить висновку про те, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист. Кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпіла) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні». Щодо особи, зобов`язаної відшкодувати шкоду у такому зобов`язанні Велика Палата Верховного Суду в цій самій постанові зазначила наступне: Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови). А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. З матеріалів справи у спірних правовідносинах Судом встановлено, що страховиком [PERSON] АТ «Просто-страхування» (у якій було застраховано цивільно-правову відповідальність [PERSON] ) - на вимогу Позивача ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» сплачено на користь Позивача відшкодування у розмірі 19557,41 грн. (тобто, в межах ліміту відповідальності). Вказана обставина всіма сторонами визнається та не заперечується. Відтак, користуючись правом, передбаченим ст.ст.993, 1166, 1187, 1191, 1194 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди, як була заподіяна внаслідок дій винуватця ДТП, та сумою, сплаченою АТ «Просто-страхування» (страховиком винуватця ДТП), зокрема, в розмірі 14076,48 грн. Стосовно розміру шкоди, яка підлягає виплаті та стягненню, суд зауважує наступне. За загальним правилом у деліктних зобов`язаннях, з урахуванням вимог ст.ст.22, 1166, 1188 ЦК України, позивач звільнений від обов`язку доведення вини відповідача, однак вид і розмір шкоди у даних правовідносинах підлягає доведенню саме позивачем належними та допустимими доказами. На підтвердження розміру завданих збитків Позивач в позовній заяві посилається на Страховий акт №006.01634321-1 від05.08.2021 року . Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 12.01.2023 року у справі № 481/887/22 було призначено судову автотоварознавчу експертизу автомобіля Toyota RAV-4 реєстраційний номер [NUMBER] . 25.07.2023 року на адресу суду надійшло повідомлення завідувача МВ ОНДІСЕ Салтикова О. про направлення паперової копії електронного висновку експерта (електронного документу) № 23-652 та матеріалів цивільної справи № 481/887/22, справи про адміністративне правопорушення № 481/1027/21. Згідно висновку експерта № 23-652 від 13.07.2023 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Toyota RAV-4», реєстраційний номер [NUMBER] з врахуванням нових деталей складає 10879 гривень 62 копійки. Матеріальний збиток завданий власнику автомобіля «Toyota RAV-4», реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті ДТП, яка мала місце 23 липня 2021 року в цінах липня 2021 року, з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 8301 гривня 09 копійок. Протягом тривалого періоду часу після надходження висновку експерта № 23-652 від 13.07.2023 року за результатами судової автотоварознавчої експертизи позивач мав можливість скористатися процесуальним правом на подання клопотань про призначення повторної експертизи, або надання пояснень з приводу проведеної за ухвалою суду. Рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 20.10.2023 року набрало законної сили і в апеляційному порядку не оскаржувалось. Відтак, розмір матеріального збитку, на різницю отримання якої заявлено позовні вимоги, спростовано в ході розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є необгрунтованими та не підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 15, 979, 988, 993, 1192, 1194 ЦК України,

Outcome: dismissed