Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

У листопаді 2024 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що 20 листопада 2018 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано у Великоберезнянському районному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що 20.11.2018 видано свідоцтво про шлюб. Від цього шлюбу у сторін неповнолітніх дітей нема. Позивачка в стані вагітності не перебуває. За останній час подружнього життя спільне проживання у позивача з відповідачем не склалося, оскільки у них різниця характерів, вони не розуміють один одного. З моменту припинення проживання однією сім`єю влизькі відносини між ними не існують, на сьогодні вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивачка переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам, які мають істотне значення для неї. Вказує, що примирення неможливе. Відтак шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , який був зареєстрований 20.11.2018 року Великоберезнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, просить розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 21 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, однак до позовної заяви додала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, вказує, що примирення неможливе, шлюб розпався остаточно, у разі неявки відповідача просить суд ухвалити заочне рішення у справі. У судове засідання представник позивача [PERSON] також не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового розгляду, в судове засідання не з`явився. 03.12.2024 року до суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Проти позову не заперечує, вказує, що строк для примирення не потрібний, шлюб розпався остаточно. Відповідно до\~ст. 223 ЦПК України\~неявка сторін, які були повідомлені про дату, час та місце проведення судового розгляду, не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив таке. Матеріалами справи підтверджено, що 20 листопада 2018 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб Великоберезнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що 20.11.2018 складено відповідний актовий запис № 42. Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20.11.2018. Як зазначила позивачка, у сторін від даного шлюбу неповнолітніх дітей немає. Як убачається з позовної заяви та встановлено в судовому засіданні, сторони спільно не проживають та не ведуть спільного господарства, позивачка вказує, що фактично кожен живе своїм життям, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, наміру на примирення з [PERSON] не має, шлюб розпався остаточно. Вказану обставину підтвердив відповідач, який також вказав, що шлюб розпався, та строк на примирення просить не давати. Спірні правовідносини регулюються положеннями ст. 51 Конституції України, Сімейного кодексу України, зокрема главою 11. Так, на конституційному рівні встановлено, що\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї (ч. 1 ст. 51 Конституції України). З наведеними положеннями Основного Закону держави узгоджуються положення частини першої статті 21 Сімейного кодексу України, за змістом яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. До обов`язків дружини та чоловіка належить спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері; дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька; бути відповідальними один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній; спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї (ст. 55 СК України). Водночас, в силу положень ст. 56 СК України дружина та чоловік має право на свободу та особисту недоторканість, зокрема, право припинити шлюбні відносини (частина третя). При цьому примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (частина четверта зазначеної норми). В статті 104 СК України передбачено підстави припинення шлюбу, однією з яких є його розірвання (частина друга). Згідно з ч. 3 ст. 105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу, який згідно з частиною першою наведеної норми може бути пред`явлений одним із подружжя. В силу положень статті 112 СК України, якою унормовано підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя (частина перша). При цьому суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга статті 112 СК України). Як роз`яснено у п.10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. \~ \~ \~ \~В ході судового розгляду встановлено, що на день звернення до суду сторони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, позивачка примиритись з відповідачем не бажає. Відповідач також не бажає зберегти шлюб, дітей у сторін немає. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд не вбачає підстав для зупинення провадження по справі, в зв`язку з наданням сторонам строку на примирення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу, суд приходить до переконання, що шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , слід розірвати. Відповідно до\~ст. 113 Сімейного кодексу України\~ особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved