Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дружківського міського суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, в якій просить: визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у віці 82 років у смт Райське, місті Дружківка, Краматорського району, Донецької області, тривалістю шість місяців з дня набуття чинності рішення суду. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] у віці 82 років у селищі міського типу Райське, м. Дружківка, Краматорського району Донецької області померла мати позивача - [PERSON] . Після смерті останньої відкрилась спадщина у вигляді земельної частки (паю), та будинок [ADDRESS] . Враховуючи, що мати померла [INFO] , тому останнім днем визначеного законом строку прийняття спадщини було 09 травня 2024 року. До нотаріуса позивач звернувся лише в серпні місяці 2024 року, але йому роз`яснили, що пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини складає більше ніж три місяці. Крім того він дізнався, що його рідна сестра [PERSON] своєчасно звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Вважає, що цей строк пропущений ним з поважних причин. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позовній заяві та просив їх задовольнити, а також повідомив, що коли померла мати, треба було подавати заяви протягом півроку, але він не подав таку заяву за своєю недбалістю. Зазначає, що відповідач звернулася до нотаріуса у м. Дружківка щоб дізнатись про спадщину, їй нарахували суму більше 20 тис. грн., вона сказала, що в неї таких грошей немає, і через свою куму знайшла нотаріуса в м. Краматорськ. Зателефонувала йому увечері та повідомила, що завтра треба їхати до нотаріуса у м. Краматорськ, на що він відповів, що не має часу і не зможе поїхати саме наступного дня. Вважав, що відповідач впише його як спадкоємця, але через деякий час дізнався, що відповідач подала заяву тільки від себе. Не думав, що наслідки будуть такі страшні. Коли дізнався, що він не є спадкоємцем, звернувся з позовом до сестри, та вважає що він такий же спадкоємець як і його сестра. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог та пояснила, що коли вона подавала заяву телефонувала позивачу та повідомила, що нотаріус призначила день, він відмовився їхати, сказав, що саме в той день він не може. Далі, позивач приходив до неї, вона повідомила йому що подала заяву, показала чеки скільки коштує заява, вона сплатила 1450 грн. Після цього вона ще два рази пропонувала йому поїхати до нотаріуса подати заяву і на третій раз він їй сказав, що буде з усім цим розбиратись коли все це закінчиться. Зараз вона не дала згоду на те, щоб нотаріус вписав його як спадкоємця, тому що він прийшов до неї і сказав, щоб вона звільнила дві кімнати, а він пустить сюди солдатів жити, в той час як вона мешкає в тому будинку, тому тепер вона заперечує проти позовних вимог. Суд, заслухавши позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного висновку. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. До відносин спадкування правила ЦК України (книга 6 Спадкове право, ст.ст.1216-1308) застосовуються, якщо спадщина відкрилась після набрання ним чинності з 01 січня 2004 року, а також якщо спадщина відкрилась до цієї дати, але не була прийнята ніким із спадкоємців (пункти 1, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). За загальними правилами про спадкування, передбаченими ст. 1216, 1218, 1220 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною 3 статті 1223 ЦК України визначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ст. 1258 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Згідно Правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до\~ч.ч.\~1,2\~ст.\~1272\~ЦК України,\~якщо спадкоємець\~протягом строку,\~встановленого ст.\~1270\~цього кодексу,\~не подав\~заяву про\~прийняття спадщини,\~він вважається\~таким,\~що не\~прийняв її. \~За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Відповідно до ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні такого майна, або вимоги кредиторів (ч.1). На підставі отриманої першої заяви нотаріус заводить спадкову справу, яка підлягає державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.2). Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Дружківка, Донецької області, громадянин України, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України (а.с.5-9). Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 13.03.1969 року [PERSON] народився [INFO] , матір`ю зазначена [PERSON] (а.с.11 на звороті). [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим Дружківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис про смерть № 1686 від 09.11.2023 року (а.с.11). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №78813730 від 21.10.2024 року наданої Другою краматорською державною нотаріальною конторою у спадковому реєстрі наявна інформація про спадкову справу відкриту щодо спадкового майна [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , номер у спадковому реєстрі 72009969, номер у нотаріуса 46/2024, місце заведення: Донецька область, Краматорський район, Друга краматорська державна нотаріальна контора, дата заведення: 16.02.2024 року, свідоцтво про право на спадщину номер у спадковому реєстрі 72410537, бланк: НТЕ 318095, дата видачі свідоцтва: 09.05.2024 року, номер в реєстрі нотаріальних дій: 1-820, видавник Донецька область, Краматорський район, Друга краматорська державна нотаріальна контора, свідоцтво про право на спадщину номер у спадковому реєстрі 73058663, бланк: НТН 469031, дата видачі свідоцтва01.10.2024 року, номер в реєстрі нотаріальних дій: 1-1752, видавник Донецька область, Краматорський район, Друга краматорська державна нотаріальна контора, (а.с.29). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) №78813738 від 21.10.2024 року наданої Другою краматорською державною нотаріальною конторою у Спадковому реєстрі відсутня інформація про наявність заповітів або спадкових договорів складених [PERSON] (а.с.30). Таким чином, у судовому засіданні встановлено факт пропуску строку для прийняття спадщини позивачем. Право на справедливий судовий розгляд, закріплене у п. 1 ст. 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320 цс 17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. У відповідності до роз`яснень, що містяться в абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, вирішуючи питання при визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як роз`яснив у своїй постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17 Верховний Суд у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженням, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Із позовної заяви вбачається, що позивач пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини після смерті спадкодавця, але не зазначив в позові та не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження об`єктивних, непереборних та істотних труднощів для своєчасного прийняття спадщини, які стали причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, в судовому засіданні зазначив, що пропустив строк прийняття спадщину внаслідок своєї недбалості. За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не використав право на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання приписів закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року, у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року, у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19) та інших. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17, від 22 березня 2023 року, у справі № 361/8259/18 та багатьох інших. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Важливим під час вирішення питання про надання особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини також є факт прийняття спадщини іншими спадкоємцями за законом, оскільки в такому разі може відбутися втручання у право власності інших осіб, порушення принципу правової визначеності стосовно особи, яка добросовісно реалізувала власні цивільні права. Наведене зумовлює потребу в дотриманні принципу "пропорційності" втручання у права спадкоємців, які прийняли спадщину. Принцип пропорційності тісно пов`язаний з принципом правовладдя (верховенства права): принцип правовладдя є фундаментом, на якому базується принцип пропорційності, натомість принцип пропорційності є умовою реалізації принципу правовладдя і водночас його неодмінним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип пропорційності як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу пропорційності передбачає, що втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде порушенням статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, потрібно визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж потрібно для реалізації поставленої мети. У спірних правовідносинах дотримання принципу пропорційності безпосередньо залежить від наявності об`єктивних, непереборних та істотних обставин, які є підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини. У разі якщо таких обставин суд не встановив, то не можна допускати втручання у права спадкоємців, які прийняли спадщину, навіть з огляду на такий фундаментальний принцип спадкового права, як свобода заповіту, оскільки це порушить принцип правової визначеності стосовно особи, яка добросовісно скористалася власними цивільними правами, та не відповідатиме принципу пропорційності втручання у право власності на спадкове майно. Такі правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23. Таким чином, враховуючи встановлені фактичні обставини справи та відсутність причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, суд на підставі наведених вище норм закону приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного

Outcome: dismissed