Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовної заяви В провадженні судді перебуває вищевказана справа за позовом адвоката Дербіна Дмитра Олександровича, який діє в інтересах [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 16 лютого 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу з відповідачем народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . 25 листопада 2014 року рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 214/6902/14 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 15 червня 2017 року до Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження дитини були внесені зміни прізвища дитини « [PERSON] » на « [PERSON] », відповідно до с. 148 СК України. 26 вересня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. В шлюбі народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Також зазначила, що на сьогоднішній день донька [PERSON] , [INFO] проживає разом із позивачем, її чоловіком та братом за адресою: [ADDRESS] , де створені всі належні та необхідні умови для гармонійного розвитку дитини. Квартира [ADDRESS] належить на праві особистої приватної власності [PERSON] . Від дня народження дитини [PERSON] , [INFO] відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не цікавився здоров`ям доньки, успіхами у навчанні, не допомагає матеріально, не купує одяг, всі необхідні речі для навчання, не оздоровлює дитину та взагалі не підтримує будь-якого зв`язку з донькою. [PERSON] повністю знаходиться на утриманні позивача. В січні 2022 року [PERSON] зверталась до відповідача з приводу надання дозволу на виїзд доньки за кордон на оздоровлення та спортивні змагання, однак відповідач безпідставно відмовив надавати дозвіл, таким чином донька пропустила змагання та не скористалась можливістю оздоровлення. 09 квітня 2014 року рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області стягнуто аліменти з відповідача [PERSON] на утримання доньки [PERSON] у розмірі частки з усіх видів заробітку, однак відповідач аліменти не сплачує. З урахуванням викладеного вважає за доцільне пред`явлення вимог про позбавлення відповідача батьківських прав. Враховуючи викладене просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , у відношенні неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Рух по справі Ухвалою суду від 23 квітня 2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Витребувано від Органу опіки і піклування Саксаганської районної в місті ради акт визначення житлово-побутових умов [PERSON] разом з донькою [PERSON] [INFO] за адресою: [ADDRESS] , висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] [INFO] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] . Заяву представника позивача про виклик та допит свідків задоволено (а.с.54-55). Розгляд справи відкладався у зв`язку з неявкою відповідача. Ухвалою суду від 12 серпня 2024 року закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду (а.с. 128). На виконання ухвали суду від 23 квітня 2024 року від виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради надійшов висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с.103-104). Аргументи учасників справи 26 червня 2024 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Кафтасьєвої Г.В. надійшов до суду відзив на позов, в якому зазначила, що після розірвання шлюбу сторони мешкають окремо, певний час спілкування між сторонами було ускладнено через небажання позивача. Відповідач намагався вирішити питання щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, але позивач відмовляла у спілкуванні. Відповідач мешкає за кордоном тривалий час, сплачує аліменти на утримання доньки, не відмовляє у проханнях позивача, які стосуються дитини, навіть з розумінням поставився до зміни прізвища доньки, задля уникнення бюрократичних складнощів через різне прізвище матері та дитини. Відповідач звертався до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в липні 2014 року з позовною заявою про усунення перешкод батьку у спілкуванні з донькою, але позов було залишено без розгляду. [PERSON] продовжує працювати за кордоном, його перебування легальне, однак з березня 2020 року через пандемію перетинання кордону мало складнощі, через що він не мав можливості прибути на територію України. Через повномасштабне вторгнення рф до України відповідач не має можливості прибути до України, неодноразово пропонував позивачу, щоб донька провела час з ним, але позивач відмовляла відповідачу. Також зазначила, що аліменти на утримання доньки відповідач сплачував через відділення Укрпошти, після отримання реквізитів банківської карти позивача аліменти перераховуються (копії долучені до відзиву). Крім того, позивач до матеріалів справи не долучає довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів від державної виконавчої служби. Таким чином, вважає вимоги позивача безпідставним та просить відмовити у задоволенні позову. 19 липня 2024 року від представника позивача [PERSON] - адвоката Дербіна Д.О. надійшла до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що [PERSON] ніколи не відмовляла відповідачу у спілкуванні з донькою, натомість відповідач не приймав участі у вихованні дитини. Посилання відповідача на те, що він знаходиться за кордоном також не знайшло свого документального підтвердження. З початку повномасштабної війни і до сьогоднішнього дня відповідач взагалі не поцікавився безпекою дитини, не запропонував будь-якої допомоги, безпечного притулку для дитини. В 2017 році відповідач не приймав участі у вихованні, забезпеченні, утриманні дитини, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, мав заборгованість зі сплати аліментів та погодився на зміну прізвища доньки взамін на те, що позивач подасть заяву до Державної виконавчої служби про повернення виконавчого провадження, що позивачем і було зроблено. Також зазначив, що в 2014 році відповідач подав до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу позов про усунення перешкод у спілкуванні з донькою, однак сам забрав позовну заяву, адже ніяких перешкод не було та не здійснювалось. Враховуючи викладене просить задовольнити позов в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача Дербін Д.О. та позивач [PERSON] , кожен окремо позов підтримали просили задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні присутній не був скориставшись правом представництва. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Кафтасьєва Г.В. просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради І. Козаченко в судовому засіданні присутня не була, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, при ухваленні рішення покладалася на розсуд суду. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради, надала до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та заяву про розгляд справи без застосування засобів технічної фіксації. Фактичні обставини справи, встановлені судом 30 липня 2016 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16.02.2013 року, актовий запис № 58, після укладення шлюбу дружина взяла прізвище « [PERSON] » (а.с.20). Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15 червня 2017 року, виданого Дзержинським районним у місті Кривому Розі відділом держаної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції в Дніпропетровській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 379, батьками записано [PERSON] та [PERSON] (а.с. 21). Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 листопада 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, після розірвання шлюбу змінено на дошлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с.25). Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 квітня 2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.26). 26 вересня 2015 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 26.09.2015 року, актовий запис № 931, після укладення шлюбу дружина взяла прізвище « [PERSON] » (а.с.31). [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18 жовтня 2016 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 337, батьками записано [PERSON] та [PERSON] (а.с.32). Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00044155831 від 21 березня 2024 року 15 червня 2017 року реєстратором Металургійного районного у місті Кривому Розі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області відбулася зміна прізвища дитини на підставі ст.. 148 СК України з «Середи» на « [PERSON] » (а.с.22-24). Відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 279224144 від 12.10.2021 року квартира за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу № 5794, виданого 12.10.2021 року належить [PERSON] (а.с.36). Відповідно до Акту від 22 березня 2024 року, за підписами сусідів по [ADDRESS] [PERSON], [PERSON] , [PERSON] , засвідчений головою квартального комітету - рідний батько [PERSON] - [PERSON] самоусунувся від виховання доньки (а.с.37). Згідно характеристики № 263 від 22.03.2024 року, складеної КЗ (Ясла-садок №15) КМР [PERSON] , [INFO] відвідувала КЗДО № 14 в період з 01.06.2014 року по 31.08.2016 року біологічного батька дитини ніколи не бачили він не був присутній під час зборів у садочку (а.с.40). Згідно характеристики від 25.03.2024 року, складеної Криворізькою спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів № 70 КМР [PERSON] , [INFO] навчалась в Криворізькій спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів № 70 з першого класу в період з 01.09.2019 року по 25.12.2021 року, біологічний батько дитини [PERSON] за весь час навчання дитини в школі не з`являвся, участі у вихованні доньки не брав (а.с.41). Згідно характеристики, складеної Криворізькою гімназією № 21 КМР [PERSON] , [INFO] навчалась в Криворізькій гімназії № 21 з 01 січня 2022 року по 30 травня 2023 року, біологічний батько дитини [PERSON] жодного разу не підтримував зв`язок з класним керівником та участі у вихованні доньки не приймав, не був присутній у школі (а.с.42). Згідно квитанцій та платіжних інструкцій, наданих до суду представником відповідача, позивач отримувала аліменти на утримання дитини (а.с.82-89), що не заперечувалось позивачем у судовому засіданні. Згідно Акту про обстеження умов проживання, складеного службою у справах дітей Саксаганської районної у місті ради 09 липня 2024 року, проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , для дитини створені всі необхідні умови, дитина забезпечена всім необхідним (а.с.105). З висновку виконкому Саксаганської районної у місті ради, як органу опіки та піклування від 16.07.2024 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , встановлено, служба у справах дітей виконкому районної у місті ради вирішення питання про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітньої [PERSON] , [INFO] покластися на розсуд суду (а.с. 103-104). Свідок [PERSON] , який є рідним братом позивача, в судовому засіданні зазначив, що наразі позивач виховує доньку з теперішнім чоловіком. [PERSON] пояснив, що зі слів позивача йому відомо, що відповідач ніколи не вітав дитину зі святами, не займався її оздоровленням, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, систематичної сплати аліментів на утримання доньки не було. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивача, в судовому засіданні зазначила, що про відносини дитини [PERSON] з її батьком - відповідачем [PERSON] , щодо сплати відповідачем аліментів та його участі у вихованні дитини, їй нічого не відомо. Свідок [PERSON] , який є чоловіком позивача, в судовому засіданні зазначив, що за одинадцять років батько дитини - відповідач [PERSON] жодного разу не з`являвся, самоусунувся від виховання та спілкування з дитиною, мав заборгованість зі сплати аліментів. Крім того, зазначив, що при виїзді за кордон з дитиною для оздоровлення, у позивача існують складнощі, оскільки потрібна згода обох батьків. Разом з тим, свідок зауважив, що міг би вдочерити дитину у разі задоволення даного позову. Мотивувальна частина Позиція суду та застосовані норми права Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до частини сьомої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією Організації Об`єднаних Націй про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частин першої, другої статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція ООН про права дитини) про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно з частиною першою статті 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до статті 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Як вбачається з обставин справи, звернувшись до суду, позивач стверджувала про ухилення батька від виконання своїх батьківських обов`язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення у справі «Мамчур проти України» заява № 10383/09, від 16 липня 2015 року). Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення у справі «Ньяоре проти Франції», заява № 39948/16, від 18 грудня 2008 року). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (рішення у справі «Скоццарі та Дж`юнта проти Італії», заяви № 39221/98, 41963/98, від 13 липня 2000 року). Матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується, що малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Також, суд звертає увагу, що позивачем не надано доказів наявності у відповідача заборгованості по сплаті аліментів. Згідно ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як роз`яснив Верховний Суд України в Узагальненні «Практика розгляду судами справ, пов`язаних із позбавленням батьківських прав, поновленням батьківських прав, усиновленням, установленням опіки та піклування над дітьми» від 11 грудня 2008 року, при розгляді справ про позбавлення батьківських прав для встановлення обставин справи суду потрібно ретельно перевіряти докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, обов`язково здійснювати необхідні дії для залучення відповідача у справі та з`ясування його позиції та обґрунтувань. Також згідно із ч.4 ст.19 СК обов`язковою є участь у справі органу опіки та піклування. З висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради від 16.07.2024 року № 10/02.2.01-18-3501 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , встановлено, виконком Металургійної районної у місті ради під час вирішення питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] покладається на розсуд суду. При цьому, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тож певна обставина може вважатися доведеною, якщо інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17.06.2021 року (справа № 466/9380/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Шевченківської районної державної адміністрації Львівської міської ради, про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів) зазначив, що доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача. Позбавлення батьківських прав необхідно розглядати як крайній захід. Посилання заявниці на те, що [PERSON] впродовж дев`яти років проживає разом із матір`ю та вітчимом та не бачиться із відповідачем не є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав, оскільки позбавлення батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого позивачка не довела. З огляду на вищевикладене, судом встановлено відсутність фактів нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо неповнолітньої дитини, врахувавши бажання батька спілкуватись з дитиною, систематичну сплату аліментів, а також те, що батько дитини проти позбавлення батьківських прав заперечує й бажає брати участь у вихованні дитини, суд приходить висновку про відсутність підстав позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дитини. З урахуванням того, що позбавлення батьківських прав як крайній захід впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків, суд доходить висновку про те, що у матеріалах справи немає беззаперечних та достатніх доказів, які б підтверджували винну та свідому поведінку відповідача щодо ухилення від участі у вихованні дитини, умисне і свідоме нехтування обов`язками батька. Слід зауважити, що у висновку виконкому Саксаганської районної у місті ради, як органу опіки та піклування від 16.07.2024 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] не зазначено доказів того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а лише зазначено, що органу опіки та піклування при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] покладається на розсуд суду, отже обставин, які вказували б на наявність підстав для застосування стосовно відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, немає. Сам по собі факт проживання відповідача [PERSON] в іншій країні та проживання у зв`язку з цим дитини з матір`ю не може бути достатньою правовою підставою для висновку, що таке позбавлення батьківських прав є юридично доцільним і буде відповідати інтересам дитини. Крім того, суду не надано докази винної поведінки відповідача та умисного ухилення його від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки. Факт невідвідування відповідачем дошкільного та шкільного закладу - не є достатньою підставою для висновку про доцільність позбавлення особи батьківських прав з огляду на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом для впливу на особу, яка не виконує батьківських обов`язків. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. За таких обставин суд, з урахуванням якнайкращих інтересів дитини, вважає за необхідне у задоволенні позову адвоката Дербіна Дмитра Олександровича, який діє в інтересах [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] відмовити. Що стосується розподілу судових витрат. Пунктом 2 частини 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed