Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

16 червня 2023 року [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до [PERSON] , Чернігівської міської ради, в якому, згідно уточненої позовної заяви від 23 червня 2023 року, просить: - скасувати рішення Чернігівської міської ради від 27 квітня 2015 року щодо затвердження проекту відведення та передачу у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0265 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 7410100000:02:026:0239, що розташована по [ADDRESS] ; - визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер 38568291, серії та номер [NUMBER] , видане [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0265 га, кадастровий номер 7410100000:02:026:0239, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтовано тим, що рішенням Нарсуду Деснянського району м. Чернігова від 06 січня 1981 року в справі № 2-48/81 здійснено поділ в натурі домоволодіння [ADDRESS] та виділено [PERSON] 13/25 частин будинку. Іншому співвласнику [PERSON] 12/25 частин. Також, вказаним рішенням суду здійснено поділ земельної ділянки за вказаною адресою та виділено [PERSON] та [PERSON] по 250 кв.м. кожному. Поділ земельної ділянки був проведений по червоній ліній, яка вказана у поверховому плані та генеральному плані. 31 травня 2002 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу набув права власності 12/25 частин домоволодіння (яка раніше належала [PERSON] ). Також до відповідача перейшло і право користування земельною ділянкою площею 250 кв.м., відповідно до рішення суду від 06 січня 1981 року. При розгляді справи в суді за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, останньому стало відомо, що [PERSON] приватизував земельну ділянку по [ADDRESS] , проте замість 250 кв.м земельної ділянки, приватизував 265 кв.м. Тобто розмір приватизованої частини земельної ділянки не відповідає фактичному порядку користування та суперечить рішенню Нарсуду Деснянського району м. Чернігова від 06 січня 1981 року. Така невідповідність призвела до того, що відповідач встановив огорожу під вікнами позивача та побудував деякі господарські споруди, а також земельна ділянка відповідача находить на частину домоволодіння позивача. На підставі рішенням Чернігівської міської ради від 27 квітня 2015 року [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,0265 га (кадастровий номер 7410100000:02:026:0239). Проте, оскільки відповідач неправомірно приватизував вказану земельну ділянку, зокрема, ініціював та здійснив такий поділ спільного майна сторін без згоди іншого із співвласників, позивач звернувся до суду із даним позовом за захистом свої порушених прав. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 червня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 10 липня 2023 року представник відповідача [PERSON] адвокат Кушнеренко Є.Ю. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що у позовній заяві не зазначено жодного аргументу на підтвердження того, що приватизація відповідачем спірної земельної ділянки порушує права позивача. Зокрема, позивачем не зазначено про намагання отримати у власність земельну ділянку, відсутня інформація щодо звернення із заявою про передачу землі у власність, а також інформація щодо відмови у передачі у власність земельної ділянки у зв`язку із її перебуванням у власності відповідача, тощо. Позивач також не зазначає про заборону йому користуватися будь-якою ділянкою чи про неможливість вчинення передбачених законом дій із земельною ділянкою. Крім того, представник відповідача зазначає, що у 2015 році [PERSON] підписав проект землеустрою, в якому погоджувалися межі земельної ділянки, яка у подальшому була приватизована відповідачем. Тобто у процесі виготовлення документів для приватизації спірної земельної ділянки, позивач не заперечував проти її конфігурації та розмірів і лише через вісім років, з незрозумілих відповідачу підстав, звернувся до суду з даним позовом для захисту порушених, на його думку, прав. Враховуючи викладене, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку із необґрунтованістю та безпідставністю. Також, разом із відзивом на позовну заяву, представник відповідача подав заяву про застосування строків позовної давності. 20 липня 2023 року представник Чернігівської міської ради подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки рішення Чернігівської міської ради про затвердження проекту землеустрою про передачу у власність [PERSON] спірної земельної ділянки було прийнято з дотриманням вимог чинного законодавства України, а тому відсутні підстави для його скасування. Крім того, в матеріалах проекту землеустрою міститься акт погодження меж земельної ділянки від 08 вересня 2014 року, згідно якого суміжні власники, в тому числі і [PERSON] , ніяких претензій щодо правильності встановлення меж спірної земельної ділянки не мали, що засвідчили своїми особистими підписами. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 липня 2023 року провадження у справі було зупинено на час проведення судової земельно-технічної експертизи. 19 липня 2024 року до суду надійшов висновок експерта № 21-23 від 17 червня 2024 року, у зв`язку із чим ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 серпня 2024 року провадження у справі поновлено та призначено підготовче засідання. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 26\~серпня 2024\~року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Представники Чернігівської міської ради та Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області у судове засідання не з`явились, заяв чи клопотань до суду не подали, причин неявки суду не повідомили. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали інвентаризаційної справи № 4910 та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно рішення Нарсуду Деснянського району м. Чернігова від 06 січня 1981 року в справі № 2-48/81 за [PERSON] визнано право власності на 13/25 часток домоволодіння за адресою: [ADDRESS] та виділено йому у власність: кухню 2-1 площею 11,6 кв.м., коридор 2-2 площею 3,0 кв.м, ванну 2-3 площею 4,2 кв.м, кімнату 2-4 площею 16,4 кв.м, кімнату 2-5 площею 7,0 кв.м та кімнату площею 7,5 кв.м. За [PERSON] визнано право власності на 12/25 часток у вказаному домоволодінні та виділено їй у власність: кухню 1-1 площею 1107 кв.м, кімнату 1-2 площею 12,5 кв.м, кімнату 1-3 площею 16,2 кв.м, сарай «Б», сарай «б», сарай «б1» та вбиральню «В» (а.с. 8). Земельну ділянку\~під зазначеним\~домоволодінням розділено\~між сторонами\~та виділено\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~по 250\~кв.м.\~кожному.\~Розподіл домоволодіння\~та земельної\~ділянки проведено\~по червоній\~лінії,\~яка зазначена\~у поверховому плані та генеральному плані (а.с. 129, 130). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.05.2002 майно після смерті [PERSON] успадкувала [PERSON] (копія свідоцтва міститься в інвентаризаційній справі № 4910). 31 травня 2002 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу з [PERSON] набув право власності на 12/25 домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , що розташовано на земельній ділянці площею 500 кв.м. (а.с. 76). Земельна ділянка на момент придбання частини даного житлового будинку не була сформована, кадастровий номер не присвоєний. 21 березня 2015 року [PERSON] на підставі розробленого проекту землеустрою звернувся до Чернігівської міської ради з клопотанням про передачу йому у власність земельної ділянки площею 0,0265 га в [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 62-76). Проект землеустрою розроблений сертифікованим інженером-землевпорядником [PERSON] . Відповідно до копії акту погодження меж земельної ділянки від 08 вересня 2014 року, суміжні власники, у тому числі і [PERSON] , були ознайомлені щодо розробки проекту землеустрою та ніяких претензій щодо правильності встановлених меж земельної ділянки не мали, що засвідчили своїми особистими підписами (а.с. 72). У судовому засіданні [PERSON] підтвердив, що підписав акт погодження, але на той час він не розумів, що відбувається порушення його прав. Згідно витягу з Державного земельного кадастру № НВ-7401073482022 від 30 листопада 2022 року, дата реєстрації вказаної вище земельної ділянки 18 березня 2015 року, кадастровий номер 7410100000:02:026:0239, площа 0,0265 га (а.с. 12). Підпунктом 2.9 пункту 2 рішення Чернігівської міської ради від 27 квітня 2015 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічної документації із землеустрою про передачу земельних ділянок у власність та оренду громадянам, поновлення договорів оренди громадянам, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва гаражів та городництва» [PERSON] затверджено проект відведення та передано у власність безоплатно земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] , площею 0,0265 га (кадастровий номер 7410100000:02:026:0239) (а.с. 10, 65). На підставі вказаного рішення Чернігівської міської ради 04 червня 2015 року [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на вказану земельну ділянку (а.с. 11). Позивач вважає, що відповідач неправомірно набув у власність спірну земельну ділянку, оскільки її розмір не відповідає фактичному порядку користування та суперечить рішенню Нарсуду Деснянського району м. Чернігова від 06 січня 1981 року. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 липня 2023 року за клопотанням представника позивача у справі призначено судову земельно-технічну експертизу (а.с. 87-89). На вирішення експертизи судом поставлені наступні питання: 1) Чи відповідає межа земельних ділянок у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , власниками якого є [PERSON] та [PERSON] , межі поділу земельної ділянки згідно червоної лінії Генерального плану (схеми) від 06 вересня 1979 року, поділ якої було проведено між попередніми співвласниками домоволодіння відповідно до рішення Нарсуду Деснянського району м. Чернігова від 06 січня 1981 року у справі № 2-48/81 (Генеральний план (схема) з червоною лінією в інвентаризаційній справі № 4910 на а.с. 27)? Якщо ні, в чому полягає невідповідність? 2) Чи відповідає фактичне розташування будівель, споруд та інших об`єктів співвласника будинку [PERSON] відносно меж земельних ділянок з урахуванням поділу землі згідно рішення Нарсуду Деснянського району м. Чернігова від 06 січня 1981 року у справі № 2-48/81? Якщо ні, то в чому це полягає? 3) Оскільки в інвентаризаційній справі № 4910 міститься інформація, що при домоволодінню по [ADDRESS] наявна земельна ділянка розміром 500 кв.м., яка була поділена згідно рішення Нарсуду Деснянського району м. Чернігова від 06 січня 1981 року у справі № 2-48/81 між власниками по 250 кв.м. і такого ж розміру земельна ділянка вказана у договорі купівлі-продажу частини житлового будинку від 31 травня 2002 року, який був укладений між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець), за яким покупець придбав 12/25 частин житлового будинку, то експерту необхідно визначити за рахунок якої землі (зазначити місце розташування надлишків) відбулося збільшення розміру земельної ділянки, що була передана у власність [PERSON] згідно рішення Чернігівської міської ради від 27 квітня 2015 року про затвердження проекту відведення та передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0265 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 7410100000:02:026:0239. 4) Чи має місце накладення земельної ділянки, кадастровий номер 7410100000:02:026:0239 на суміжну ділянку [PERSON] , що йому була виділена у користування згідно рішення Нарсуду Деснянського району м. Чернігова від 06 січня 1981 року у справі № 2-48/81 в розмірі 250 кв.м. та який фактичний розмір земельної ділянки перебуває у користуванні [PERSON] ? У висновку експерта № 21-23 від 17 червня 2024 року по першому питанню зазначено, що згідно плану фактичного користування загальна площа земельної ділянки по [ADDRESS] становить 529 кв.м. У користуванні [PERSON] перебуває земельна ділянка площею 264 кв.м., у користуванні [PERSON] 265 кв.м. Межа земельних ділянок у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] не відповідає межі поділу земельної ділянки згідно червоної лінії Генерального плану (схеми) від 06 вересня 1979 року, поділ якої було проведено між попередніми співвласниками домоволодіння, відповідно до рішення Нарсуду Деснянського району м. Чернігова від 06 січня 1981 року в справі № 2/48/81. Довжина фактичної межі не відповідає межі поділу земельної ділянки згідно червоної лінії Генерального плану (схеми) від 06 вересня 1979 року, поділ якої було проведено між попередніми співвласниками домоволодіння, відповідно до рішення Нарсуду Деснянського району м. Чернігова від 06 січня 1981 року в справі № 2/48/81. В точках зазначених на планах МЛ довжина менше на 1,14 м (відповідно до рішення суду довжина 4,0 м, фактично 2,86 м). Тобто межа зміщена у бік земельної ділянки, що знаходиться у користуванні [PERSON] на 1,14 м. Зіставити розташування фактичних меж позначених точками КЛ, точками Ж-А та точками А-Б відносно червоної лінії Генерального плану (схеми) від 06 вересня 1979 року, поділ якої було проведено між попередніми співвласниками домоволодіння, відповідно до рішення Нарсуду Деснянського району м. Чернігова від 06 січня 1981 року в справі № 2/48/81 в точках зазначених на планах МЛ довжина менше на 1,14 м (відповідно до рішення суду) технічно не можливо, оскільки на Генеральному плані (схемі) від 06 вересня 1979 року не вказані розміри. По другому питанню у висновку експерта, зокрема, зазначено, що при зіставленні даних візуального обстеження, плану фактичного користування земельною ділянкою, схеми розташування будівель та споруд (інвентаризаційна справа а.с. 3, додаток № 7) та плану будинку садибного типу (інвентаризаційна справа а.с. 5, додаток № 8) встановлено, що частина прибудови літ. А1-1 перебудована, замість частини прибудови літ А1-1 збудована прибудова літ. А2-1, добудована прибудова літ. А3-1, ганок а1, сарай Д, Д1, д. Сарай літ. Б-1, б, б1, вбиральня літ. В знесені. На Генеральному плані (схемі), що міститься в інвентаризаційній справі на а.с. 27 (додаток № 3) вказано відстань від сараю літ. б до межі поділу, що становить 0,50 м, але на час проведення дослідження сарай літ. б знесено, а тому встановити чи відповідає фактичне розташування сараю літ. б технічно неможливо. Також, при дослідженні першого питання встановлено, що зіставити розташування фактичних меж, позначених точками К-Л, точками Ж-А та точками А-Б відносно червоної лінії Генерального плану (схеми) від 06 вересня 1979 року технічно не можливо, оскільки на Генеральному плані не вказані розміри, а тому і встановити чи відповідає фактичне розташування будівель, споруд та інших об`єктів технічно неможливо. Згідно візуального обстеження встановлено, що між ділянками сторін фактично встановлено цегляну огорожу. Також на межі між ділянками розташовано господарська споруда (навіс), частина конструкції даху якої закріплена на цегляній огорожі, тобто відстань від фактичної межі відсутня. Крім того, виходячи з дослідження першого питання, відстань від прибудови літ. А5-2, що у користуванні [PERSON] , до межі земельної ділянки, що у власності [PERSON] , відносно червоної лінії Генерального плану (схеми) від 06 вересня 1979 року повинна проходити на відстані 1,14 м. По третьому питанню експерт, зокрема, зазначила, що згідно плану фактичного користування земельною ділянкою, складеного інженером землевпорядником [PERSON] , загальна площа земельної ділянки на час проведення дослідження становить 529 кв.м. Тобто, фактична загальна площа земельної ділянки [ADDRESS] більше загальної площі 500 кв.м, що була відведена під будівництво житлового будинку та зазначена у рішенні Нарсуду\~Деснянського району\~м.\~Чернігова від\~06\~січня 1981\~року в\~справі №\~2/48/81 на 29 кв.м. (529 кв.м 500 кв.м). При дослідженні першого питання встановлено, що зіставити розташування фактичних меж, позначених точками К-Л, точками Ж-А та точками А-Б, відносно червоної лінії Генерального плану (схеми) від 06 вересня 1979 року, технічно не можливо, оскільки на Генеральному плані не вказані розміри, та виходячи з того, що збільшення загальної площі могло бути здійснено за рахунок зміщення межі як у бік вулиці так і у бік від вулиці, а тому й встановити за рахунок якої частини ділянки (зазначити місце розташування надлишків) відбулося збільшення розміру земельної ділянки, що була передана у власність [PERSON] згідно рішення Чернігівської міської ради від 27 квітня 2015 року, встановити технічно неможливо. По четвертому питанню експертом, зокрема, зазначено, що при проведенні накладання земельної ділянки кадастрового номеру 7410100000:02:026:0239 на план фактичного користування земельною ділянкою [ADDRESS] встановлено, що земельна ділянка, яка перебуває у користуванні [PERSON] співпадає із земельною ділянкою кадастрового номеру 7410100000:02:026:0239, що у власності [PERSON] . Тобто фактичне користування земельною ділянкою [PERSON] відповідає межам земельної ділянки, яка була передана йому у власність згідно рішення Чернігівської міської ради від 27 квітня 2015 року. Також по четвертому питанню експерт зазначила, що Генеральний план (схема) від 06 вересня 1979 року та кадастровий план земельної ділянки під кадастровим номером 7410100000:02:026:0239 це два плани, які складені при застосуванні різних засобів, підходів та різних технологій. Генеральний план це спрощене зображення, а кадастровий план це графічне зображення, тобто проводити накладення цих планів буде не коректно, а тому провести дослідження таким способом технічно не можливо. Виходячи з проведеного аналізу розмірів будинку, що зазначені у генеральному плані та поверховому плані від 06 вересня 1979 року, фактичних розмірів будинку, розмірів земельної ділянки генерального плану (схеми) від 06 вересня 1979 року, розмірів кадастрового плану, розміру червоного лінії, що вказаний на генеральному плані (схемі) від 06 вересня 1979 року та виходячи з того, що у дослідженні першого питання встановлено, що довжина фактичної межі не відповідає довжині межі поділу земельної ділянки згідно червоної лінії Генерального плану (схеми) від 06 вересня 1979 року, поділ якої було проведено між попередніми співвласниками домоволодіння відповідно до рішення Нарсуду Деснянського району м. Чернігова від 06 січня 1981 року в справі № 2/48/81 (інвентаризаційна справа а.с. 27) в точках зазначених на планах М-Л довжина менше на 1,14 м, виходячи з цього накладення межі земельної ділянки кадастрового номеру 7410100000:02:026:0239 на суміжну ділянку [PERSON] , що була виділена йому у користування згідно рішення Нарсуду Деснянського району м. Чернігова від 06 січня 1981 року в справі № 2/48/81, має місце. Експерт у своєму висновку зазначила, що оскільки межа, яка позначена літерами М-Л зміщена на 1,14 м у бік ділянки [PERSON] таким чином, що частина земельної ділянки у розмірах 1,14 м х 3,30, що у власності [PERSON] накладається на земельну ділянку, що була виділена у користування рішення Нарсуду Деснянського району м. Чернігова від 06 січня 1981 року в справі № 2/48/81 [PERSON] , а тому має місце відхилення від поділу, проведеного рішення Нарсуду Деснянського району м. Чернігова від 06 січня 1981 року в справі № 2/48/81 по червоній лінії на Генеральному плані (схемі). Частиною першою статті 4\~Цивільного процесуального\~кодексу України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Положення статті 16\~Цивільного кодексу\~України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої статті 5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтею 14 Конституції України визначено гарантується право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до\~ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~78\~Земельного кодексу\~України право\~власності на\~землю -\~це право\~володіти,\~користуватися і\~розпоряджатися земельними\~ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно ст. 83 Земельного кодексу України Землі, які належать на праві власності територіальним громадам, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України розпорядження землями територіальної громади міста, у тому числі надання їх у користування, належить до повноважень міської ради та здійснюється відповідно до вимог цього кодексу. Згідно п. «г» ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), зокрема, в містах не більше 0,10 га. Згідно з частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що [PERSON] у встановленому законом порядку звернувся до Чернігівської міської ради з клопотанням про передачу йому у власність земельної ділянки по [ADDRESS] на підставі розробленої та погодженої технічної документації. Позивач у свою чергу не оформлював прав на земельну ділянку під домоволодінням і висновком експерта підтверджено, що у його користуванні перебуває земельна ділянка розміром 264 кв.м, тобто більше, ніж було зазначено у рішенні Нарсуду Деснянського району м. Чернігова від 06 січня 1981 року в справі № 2/48/81. При цьому, позивач був обізнаний про те, що відповідач розробив технічну документацію та погодив межі його ділянки у встановленому законом порядку і саме такий порядок користування земельними ділянками мав місце між сторонами та претензій не виникало. Також суд враховує, що сам по собі Генеральний план (схема) взагалі не містить розмірів фактичних меж відносно споруд на той час, а оскільки у домоволодінні відбулися перебудови та знесення окремих об`єктів, а також що збільшився загальний розмір земельної ділянки при домоволодінні і експерт у своєму висновку не змогла визначити за рахунок якої землі відбулося збільшення загального розміру земельної ділянки при домоволодінні. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). За таких обставин, враховуючи, що судом не встановлено порушення прав позивача у зв`язку із приватизацією земельної ділянки відповідачем, у користуванні позивача знаходиться земельна ділянка більшого розміру, ніж було визначено за рішенням Нарсуду Деснянського району м. Чернігова від 06 січня 1981 року, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Також, у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, відповідачу мають бути відшкодовані понесені у справі судові витрати на правничу допомогу. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України. За приписами статей 133, 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно із\~частинами першою,\~другою статті\~141\~ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідачу правничу допомогу надавав адвокат Кушнеренко Є.Ю. на підставі договору про надання правової допомоги № 193 від 07 липня 2023 року та ордеру серії СВ № 1057354 від 10 липня 2023 року (а.с. 44, 48). Згідно акту виконаних робіт за договором про надання правової допомоги від 07 липня 2023 року вартість послуг адвоката становить 10000 грн. (а.с. 46). Копією квитанції до прибуткового касового ордеру № 193 від 07 липня 2023 року підтверджується сплата відповідачем адвокату Кушнеренку Є.Ю. коштів за договором про надання правової допомоги в сумі 10000 грн. (а.с. 47). Відповідно до\~частини другої\~статті 137\~ЦПК України,\~за результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: 1)\~розмір витрат\~на правничу\~допомогу адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із\~частиною четвертою\~статті 137\~ЦПК України,\~розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вказані критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268). Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Така ж позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц. Оскільки відповідачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, а тому суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на правничу допомогу у даній справі. Проте, враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час, виходячи з критерію розумності та співрозмірності, суд вважає за можливе стягнути 5000 грн. витрат на правничу допомогу, вважаючи таку суму співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи. Щодо заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, пункти 138-140 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16). Оскільки суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог, з підстав наведених вище, а тому питання застосування позовної давності не вирішується. Враховуючи викладене,

Outcome: approved