Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

17.09.2024\~року [PERSON] через представника адвоката Оверченко Лілію Володимирівну звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Обґрунтовуючи позов позивач зазначила, що [INFO] у сторін народилась дитина [PERSON] . Сторони разом не проживають, шлюб між ними не реєструвався. Дитина проживає разом з матір`ю та перебуває повністю на її утриманні. Відповідач належним чином не допомагає у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини, час від часу надає фінансову допомогу на свій розсуд. Останнім часом відповідач повністю ухиляється від своїх обов`язків, впевненості в постійній грошовій допомозі немає, тому виникла необхідність стягувати аліменти у примусовому порядку. Угоди про добровільну сплату аліментів та їх розмір між сторонами не досягнуто. Вказує, що відповідач є здоровим, працездатним та отримує постійний дохід, а тому може сплачувати аліменти на утримання дитини. Посилаючись на вказані обставини просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , щомісяця у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 25.09.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.19-20). Представник позивача адвокат Оверченко Л.В. позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач заперечив своє батьківство, з огляду на що у задоволенні позову просив відмовити. Однак у разі задоволення позову просив зменшити розмір аліментів до 1/6 частки, оскільки має на утримання двох неповнолітніх дітей, непрацюючу дружину та тещу, а тому не має\~можливості сплачувати\~аліменти в\~розмірі,\~визначеному позивачем,\~стягнення яких\~поставить його\~у скрутне\~матеріальне становище. Відзив на позову заяву не подав. 16.12.2024 року від відповідача надійшла заява про перенесення судового засідання, призначеного на 16.12.2024 року у зв`язку із поданням позову про стягнення з нього аліментів на утримання двох дітей та необхідністю об`єднання двох позовів та їх розгляду в одному засіданні, в задоволенні якої ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання відмовлено. Підстав для відкладення судового засідання або оголошення перерви в ньому, передбачених ст.ст. 223, 240 ЦПК України судом не встановлено. Так, судові засідання, призначені на 29.10.2024 року, 25.11.2024 року двічі відкладались за клопотанням відповідача, який не скористався своїм правом на подання у встановлений строк заяви по суті справи (відзиву на позовну заяву) та доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази надані в їх сукупності приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 17.09.2024 року, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.7), що відповідачем не спростовано. Дитина має зареєстроване місце проживання разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта позивача (а.с.4-5) та копією витягу з реєстру територіальної громади від 17.09.2024 року (а.с.8). У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч.1 ст.191 СК України). Суд також враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного з батьків з яким проживає дитина. Відповідно до\~ч.3\~ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 1 та 2 ст.77 ЦПК України). Частиною 1 ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Звертаючись до суду з вищевказаною позовною заявою позивач наголошувала, що відповідач добровільно брати участь в утриманні спільної дитини відмовляється, участі у вихованні не бере, хоча має таку можливість, а самостійно позивач не може забезпечити дитині належний рівень матеріально забезпечення. Заперечуючи проти задоволення позову відповідач посилався на те, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, непрацюючу дружину та тещу. При цьому, відповідач не надав суду будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин, а також про неспроможність сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі визначеному позивачем. Доказів про розмір своїх доходів відповідач також не надав. Своїм правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Враховуючи викладені обставини справи, а також те, що відповідач є особою працездатного віку, законодавчо на останнього покладено обов`язок забезпечення утримання власної дитини, суд вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина\~в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), оскільки доказів протилежного матеріали справи не містять, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню. При цьому, судом відзначається, що розмір аліментів на утримання сина визначений судом є тим мінімумом, який батько в силу свого батьківського обов`язку за законом, який регулює сімейні відносини, повинен сплачувати сину, який не призведе до порушення його прав та інтересів. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Оскільки суд\~повністю задовольняє\~позов про\~стягнення аліментів\~на утримання дитини, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути 1211 грн. 20 коп. судового збору, від сплати якого була звільнена позивач при зверненні до суду.

Outcome: approved