Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] через представника - адвоката Новікову В.О. звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно. Позовні вимоги мотивовані тим, що з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28.08.2024. Від спільного шлюбу у сторін є двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Один із синів сторін, [PERSON] , має певні вади здоров`я та є дитиною з інвалідністю. Діти проживають з позивачем та перебувають на її повному утриманні. У зв`язку з тим, що відповідач не надає кошти на утримання дітей, а отже свої обов`язки щодо їх утримання згідно законодавства не виконує, позивач бажає стягувати аліменти, в установленому законом порядку, а відтак просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б від 20.09.2024 відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Сторони в передбачений ч. 7 ст. 279 ЦПК України строк не звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. 02.12.2024 через підсистему «електронний суд» представником відповідача - адвокатом Батуримською П.В. до суду подано відзив на позовну заяву, в якому остання вказує, що твердження викладені у позовній заяві не відповідають фактичним обставинам справи, адже відповідач жодним чином не відмовляється від виховання та матеріального забезпечення дітей. Навпаки, відповідач має бажання виховувати дітей, спілкуватися з дітьми та забезпечувати їх. Однак, коли діти проживають разом з матір`ю в Канаді відповідач не має змоги виконувати свої батьківські обов`язки та позбавлений свого права у вихованні дітей. Відповідач проти проживання дітей в Канаді та вважає, що в разі фінансової допомоги колишній дружині він допомагає своїм дітям залишатися там надалі. Просить відмовити у задоволенні позову. 17.12.2024 через підсистему «електронний суд» представником позивача - адвокатом Новіковою В.О. подано письмову відповідь на відзив, в якій вказує, що таке твердження відповідача є безпідставним та таким, що вводить суд в оману, виходячи з наступного. З початком повномаштабного вторгнення на територію України, будучи ще у шлюбі, сторони виїхали за межі Києва, а в подальшому за територію України. Саме відповідач запропонував їхати в Канаду задля безпеки дітей. Крім того, саме через інвалідність старшого сина [PERSON] , відповідач і зміг покинути територію України, як особа, що супроводжує дитину-інваліда. Після того як сторони почали тимчасово проживати на території Канади, відповідач покинув позивача разом із їх дітьми, перестав надавати будь-яку допомогу на їх утримання та поїхав геть, спочатку в Нідерланди, а далі де він перебуває зараз позивачу не відомо. З того часу позивач самостійно повністю утримує та забезпечує усім необхідним їх дітей, сплачує за навчання, купує одяг та сплачує усю медичну допомогу. Тому, просить вимоги позову задовольнити. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28.08.2024. Від спільного шлюбу сторони мають двох спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Один із синів сторін, [PERSON] , має певні вади здоров`я та є дитиною з інвалідністю. Вказана обставина підтверджується копією посвідчення Серія [NUMBER] видане УПтаЗН Деснянського району м. Києва, № особової справи 624950. Встановлено, що діти проживають з матір`ю, яка є позивачем по справі. У спростування викладених обставин будь-яких доказів та заперечень відповідачем суду не надано. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Вбачається, що в прохальній частині позовної заяви позивач просить стягнути на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 від усіх видів заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З огляду на зазначене, враховуючи найкращі інтереси дітей, а також те, що відповідачем не надано доказів на підтвердження перебування на його утриманні інших дітей, батьків, дружини, тощо, та на підтвердження матеріального стану або стану здоров`я, які б перешкоджали останньому сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі вказаному в позові, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 183 СК України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням вказаної норми, аліменти підлягають стягненню з 18 вересня 2024 року. Згідно із ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн. у частині позовних вимог про стягнення аліментів, від сплати якого позивач була звільнена відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved