Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

18.10.2024 позивач через систему "Електронний суд" звернувся до Івано-Франківського міського суду із позовом до відповідача, у якому просить стягнути з останнього заборгованість за договором про надання грошових коштів у позику №2900330224 від 01.02.2024 у розмірі 80030 грн. та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 01.02.2024 між ТОВ "ІННОВА ФІНАНС" та [PERSON] укладено договір про надання грошових коштів у позику №2900330224, у формі електронного документу, за умовами якого відповідачу надано позику в розмірі 11 100 грн., строком на 10 днів, тобто до 11.02.2024, дисконтна процентна ставка становить 1,99 % на день, яка застосовується у відповідності до умов програми лояльності, базова процентна ставка - 2,99 % на день, на засадах строковості, зворотності, платності та забезпеченості. Позичальник свої зобов`язання відповідно умов договору позики не виконав, в той час як позикодавець свої зобов`язання виконав в повному обсязі. Станом на день подання цієї позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем складає 80 030,00 гривень: 11 100,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 68 930,00 гривень заборгованість за процентами. Проценти нараховувалися по 16.10.2024 (а.с. 1-7). 21.10.2024 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано судді Кіндратишин Л.Р. (а.с. 45-46). 25.10.2024 відкрито провадження, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні (а.с. 49-50). 25.11.2024 відповідачем подано відзив, в якому вказано, що він не заперечує факту укладення договору про надання грошових коштів у позику №2900330224 від 02.02.2024 та отримання у позику 11100 грн., однак як вбачається з умов вказаного договору, та додатками до нього, які були підписані відповідачем, строк позики становить 10 днів. Відповідачем, як позичальником не було ініційовано пролонгацію зазначеного договору та відповідно не було укладено жодних додаткових угод, а отже вимога позивача про стягнення відсотків у сумі 68930,00 грн., які нараховано по 16.10.2024, не підлягає задоволенню, оскільки відсотки за умовами договору нараховуються в межах строку дії договору. Вважає, що до стягнення підлягає заборгованість у розмірі 13875 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 11100 грн., заборгованості за процентами 2775 грн., із застосуванням базової процентної ставки 2,50% в день (11100/100*2,50%*10 днів). Просив продовжити процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву, позов задоволити частково та розгляну ти справу без його участі (а.с. 70-74). 03.12.2024 представником позивача через систему "Електронний суд" подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що у договорі про надання грошових коштів у позику №2900330224 від 01.02.2024 визначена дата у яку мала бути повернута позика: 11.02.2024, але станом на дату підписання позовної заяви свій обов`язок позичальник не виконав та кошти не повернув, чим порушив умови вказаного договору. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Просила позовну заяву задоволити, стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 80030 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. (а.с. 82-87). Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позові зазначив, здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача, просив задоволити позовну заяву. \~ \~ \~ \~ Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений відповідно до вимог закону. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 12.12.2024 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. 01.02.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІННОВА ФІНАНС" та [PERSON] укладено договір про надання грошових коштів у позику №2900330224, у електронній формі, за яким останній отримав позику у розмірі 11 100 грн., шляхом безготівкового перерахунку на рахунок позичальника, на умовах строковості, зворотності, платності ( п. 1.1. договору), строком на 10 днів ( п. 1.2.), дата надання позики 01.02.2024, дата повернення позики 11.02.2024 (п.п. 1.3.1., 1.3.2.), процентна ставка фіксована Процентна ставка - фіксована, дисконтна (знижена) процентна ставка (застосовується у відповідності до умов програми лояльності Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС») 1,99 % на день (726,35 річних); процентна ставка позаакційна (базова) 2,5 % на день (912,5 % річних) (п.п. 1.1.3., 1.1.4., 1.1.5.). Загальні витрати за споживчим кредитом (позикою) на день укладення договору складають: за базовою ставкою - 2775 грн., за зниженою процентною ставкою - 2208,9 грн. (п.п. 1.4.2., 1.4.2.1., 1.4.2.2.). За змістом пункту 1.5.1 договору, на період строку, визначеного пунктом 1.2 договору, нарахування процентів здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 1,99 % (з урахування програми лояльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Іннова Фінанс", правил акції Товариства з обмеженою відповідальністю "Іннова Фінанс" "Повторний кредит") від суми позики за кожний день користування позикою. Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором: zlt40vufa 01.02.2024 10:39 (а.с. 23- 26). Разом з тим підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 30-32). Відповідно до анкети клієнта стосовно отримання [PERSON] бажаного кредиту 01.02.2024 в сумі 11 100 грн., банківська картка № [NUMBER] (а.с. 9). Згідно квитанції до платіжної інструкції №19754-1354-85158513, ТОВ ФК "Контрактовий дім", 01.02.2024 здійснено переказ грошових коштів, переказ платежу: кредитні кошти від ТОВ "ІННОВА ФІНАНС", поповнення картки [NUMBER] (а.с. 16). Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №2900330224 від 01.02.2024, виданої ТОВ "ІННОВА ФІНАНС" заборгованість по кредитному договору №2900330224 від 01.02.2024 складає: 11100 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 68930,00 грн. - заборгованість за процентами, разом 80030,00 грн., проценти нараховувалися по 16.10.2024 включно (а.с. 10). Відповідно до\~ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 2\~ст. 639 ЦК України\~встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі\~ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За приписом\~ст. 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1\~ст. 205 ЦК України\~визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~ст. 207 ЦК України\~правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.\~205,\~207 ЦК України). Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4\~ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. В п. 1\~ст. 629 ЦК України\~вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В п. 1\~ст. 612 ЦК України\~зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов`язання, за змістом якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Виходячи з вищенаведених положень чинного законодавства та встановлених обставин справи вбачається, що 01.02.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІННОВА ФІНАНС" та [PERSON] укладено договором про надання грошових коштів у позику №2900330224 від 01.02.2024, який був укладений в електронній формі на суму 11 100 грн. Відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за кредитним договором. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу за договором про надання грошових коштів у позику №2900330224 від 01.02.2024 в розмірі 11 100 грн. Щодо стягнення процентів за договором позики суд зазначає наступне. Відповідно до\~\~статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України\~\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18. Згідно п. 1.2. строк позики (строк дії договору) 10 днів. Згідно пунктів 4.1, 4.2 договору, позичальник має право продовжити строк користування позикою. У випадку ініціювання позичальником пролонгації позичальник сплачує товариству проценти на умовах, що були обрані для здійснення певного виду пролонгації. При цьому, розмір процентів, що сплачує позичальник при оформленні пролонгації змінюється та визначається виходячи з позаакційної (базової) процентної ставки визначеної у пункті 1.1.5 цього договору, якщо інше не буде визначено в додатковій угоді, укладеній між сторонами. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням строку позики визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між сторонами та відображаються позичальнику в особистому кабінеті. Зазначені умови цих договорів не суперечать вимогам статті 6 ЦК України, оскільки сторони є вільними при укладенні договору. Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №2900330224 від 01.02.2024, виданої ТОВ "ІННОВА ФІНАНС" заборгованість по кредитному договору №2900330224 від 01.02.2024 складає: 11 100 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 68 930,00 грн. - заборгованість за процентами, разом 80 030,00 грн., проценти нараховувалися по 16.10.2024 включно. Згідно п.4.1., 4.2., 4.3, 4.6., 4.9., 4.11 договору, позичальник має право продовжити строк (надалі - пролонгація) користування позикою. Однак, представником позивача не надано належних доказів пролонгації дії договору згідно із зазначеними умовами, зокрема щодо електронного звернення позичальника через особистий кабінет. шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку позики відбувається без змін умов договору в бік погіршення позичальника. Будь-які повідомлення, інформація, комунікація між сторонами є невід`ємною частиною договору позики. Позивач просить стягнути відсотки за кредитним договором №14485-03/2023 від 30.03.2023 в сумі \~7105,50 грн. та за кредитним договором №20663-04/2023 від 13.04.2023 в сумі \~37 185,00 грн. Період за який нараховані відсотки матеріали справи не містять. У постанові об`єднаної палати КГС ВС від 02.10.2020 № 911/19/19, Верховний Суд зазначив, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Частинами 1-3 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Позовних вимог про стягнення відсотків, нарахованих в порядку ст.625 ЦК України, позивач не заявляв. Отже з врахуванням викладеного, слід дійти висновку, що за договором про надання грошових коштів у позику №2900330224 від 01.02.2024 проценти можуть бути нараховані терміном не більше 10 днів. Встановлено, що відповідно до умов договором про надання грошових коштів у позику №2900330224 від 01.02.2024 сума кредиту становила 11100 грн., процентна ставка позаакційна (базова) - 2,50% на день. Строк позики 10 днів. Тому підлягають перерахунку проценти за користування кредитом у розмірі 11 100 грн (11100 грн. х 2,5% х 10 днів = 2775 грн.). Таким чином, сума заборгованості за договором про надання грошових коштів у позику №2900330224 від 01.02.2024 становить 13 875 грн., яка складається з : 11 100 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 2 775 грн. - сума заборгованості за процентами. Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд», та відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8 %, що становить 2422,40 грн. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню витрати на сплату судового збору в сумі 419,98 грн. На підставі та

Outcome: approved