Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

15.10.2024 представник ТОВ «Санфорд Капітал» - адвокат Маслюженко М.П. звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за Угодою № С02.225.72429 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 26.10.2016 у розмірі 95\~492,53 грн., судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн., витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 5\~200,00 грн. та витрати на оплату послуг поштового зв`язку. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 26.10.2016 ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] уклали угоду № С02.225.72429 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, за умовами якої ПАТ «Ідея Банк» зобов`язалося відкрити [PERSON] поточний рахунок у гривні та встановити відновлювальний кредитний ліміт по рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200\~000,00 грн.; ліміт кредитної лінії, доступний на момент укладення угоди, становить 30\~000,00 грн.; процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48,00%. ПАТ «Ідея Банк» свої зобов`язання за угодою виконало у повному обсязі, відкривши поточний рахунок у гривні та надавши відповідачці можливість користуватися кредитними коштами в сумі 30\~000,00 грн. в межах кредитного ліміту, визначеного угодою. Відповідачка користувалася коштами кредитного ліміту, однак свої зобов`язання за угодою щодо повернення заборгованості та сплати відсотків за користування кредитною лінією не виконала, останній платіж здійснила 21.12.2019, внаслідок чого станом на утворилась заборгованість у загальному розмірі 76\~165,80 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом - 29\~982,58 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 46183,22 грн. 16.11.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Сонаті» укладено договір факторингу № 16/11-23, за умовами якого ТОВ «ФК «Сонаті» набуло право вимоги до [PERSON] за угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки № С02.225.72429 від 26.10.2016. У подальшому, 29.12.2023 між ТОВ «ФК «Сонаті» та ТОВ «Санфорд Капітал» укладено договір факторингу № 29/12-23, відповідно до умов якого до ТОВ «Санфорд Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки № С02.225.72429 від 26.10.2016. Згідно довідки-розрахунку заборгованості за угодою № С02.225.72429 від 26.10.2016, сформованої АТ «Ідея Банк», станом на 16.11.2023 заборгованість [PERSON] становить 76\~165,80 грн. Всі нарахування, що відбулися до дати отримання ТОВ «Санфорд Капітал» права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо АТ «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги 16.11.2023. ТОВ «ФК «Сонаті» та ТОВ «Санфорд Капітал» не здійснювали жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювали. Оскільки [PERSON] порушила свої зобов`язання за угодою № С02.225.72429 від 26.10.2016, то вона має сплатити на користь позивача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. За період з 27.12.2019 (дата закінчення строку кредитного договору) до 23.02.2022 інфляційні витрати становлять 14\~381,18 грн., а 3% річних 4\~945,55 грн. У зв`язку з викладеним позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за Угодою № С02.225.72429 від 26.10.2016 у загальному розмірі 95\~492,53 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом - 29\~982,58 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 46183,22 грн.; інфляційні витрати - 14\~381,18 грн., 3% річних 4\~945,55 грн. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.10.2024 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачці встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У судове засідання представник позивача адвокат Маслюженко М.П. не з`явився, надіслав заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, до початку розгляду справи подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала та не заперечувала щодо їх задоволення. Статтею 206 ЦПК України передбачено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків. Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін (статті 12, 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Згідно частин 1, 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частин 1, 2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно статтею 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 26.10.2016 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено угоду № С02.225.72429 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, відповідно до умов якої ПАТ «Ідея Банк» зобов`язалося відкрити [PERSON] поточний рахунок № [NUMBER] у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках Угоди та Договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, випустити міжнародну платіжну картку MasterCard World терміном дії 2 роки з моменту її випуску та надати кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200\~000,00 грн.; ліміт кредитної лінії, доступний на момент укладення угоди становить 30\~000,00 грн.; процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48.0000% річних. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість, яка згідно довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором № С02.225.72429\~від 26.10.2016станом на 16.11.2023 становить 76\~165,80 грн. та складається з: заборгованості за основним боргом - 46\~183,22 грн., заборгованості по нарахованими та несплаченими відсоткам - 46\~183,22 грн. 16.11.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Сонаті» укладено Договір факторингу, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» за плату відступило ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» права вимоги, які визначені в друкованому Реєстрі боржників Відповідно до друкованого Реєстру боржників № 1 від 16.11.2023 до ТОВ «ФК «Сонаті» перейшло право грошової вимоги за Угодою № С02.225.72429 від 26.10.2016, укладеною з [PERSON] . У подальшому,\~29.12.2023\~між ТОВ\~«ФК «Сонаті»\~та ТОВ\~«Санфорд Капітал»\~укладено Договір\~факторингу №\~29/12-23,\~відповідно до\~якого до\~ТОВ «ФК\~«Сонаті»за плату відступило ТОВ «Санфорд Капітал» права вимоги, які визначені в друкованому Реєстрі боржників Відповідно витягу з друкованого Реєстру боржників № 1, що є додатком до договору факторингу № 29/12-23 від 29.12.2023, до ТОВ «Санфорд Капітал» перейшло право грошової вимоги за Угодою № С02.225.72429 від 26.10.2016, укладеною з [PERSON] . Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями статей 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. За змістом статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем на суму заборгованості за кредитним договором № С02.225.72429 від 26.10.2016, яка була нарахована АТ «Ідея Банк», починаючи з наступного дня після дати закінчення строку кредитного договору 27.12.2019 і до 23.02.2022 включно, нараховано інфляційні у розмірі 14\~381,18 грн. та 3% річних у розмірі 4\~945,55 грн. Враховуючи, що відповідачка отримала кредитні кошти та користувалася ними, однак у передбачений у договорі строк кредит не повернула, внаслідок чого у неї виникла заборгованість у загальному розмірі 95\~492,53 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом - 29\~982,58 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 46183,22 грн.; інфляційні втрати - 14\~381,18 грн., 3% річних 4\~945,55 грн., суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення вказаної суми заборгованості з відповідачки на користь позивача. Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до частини 1, 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, то з відповідачки на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатом розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (частина 4, 5 статті 137 ЦПК України). Частиною 6 статті 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витратна оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 22.11.2019 у справі № 902/347/18, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, обсягом та витраченим часом. Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19). На підтвердження понесених витрат на правову допомогу у розмірі 5\~200,00 грн. стороною позивача надано договір про надання правничої допомоги № № 1/04 від 01.04.2024, укладений з адвокатом АО «Альянс ДЛС», акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги № 4 від 12.08.2024 та свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю серії ДП № 3332 від 28.04.2017. Оцінюючи в сукупності надані докази, а також беручи до уваги, що відповідачкою до суду не подавалося відповідного клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу та не доведено неспівмірність таких витрат, як це визначено частиною 5, 6 статті 137 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення із відповідачки на користь позивача понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 200,00 грн. Крім того, позивач просив стягнути з відповідачки витрати пов`язані із поштовим відправлення позову відповідачці. Відповідно до копії списку поштових відправлень Укрпошти, плата за пересилання відправлення складає 45,00 грн., які також необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved