Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що вони зареєстрували шлюб 31.10.2017 у Канівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №9. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За час спільного проживання зрозуміла, що вони з відповідачем не можуть дійти згоди при вирішення різних сімейних питань, в результаті чого виникають сварки та непорозуміння. Подружні відносини між ними фактично припинено, спільного господарства не ведуть. Шлюб носить формальний характер, миритися вона не бажає. Відновити подружні стосунки неможливо. Просить шлюб розірвати. Ухвалою судді від 15.10.2024 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб, які беруть участь у справі. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про розгляд справи, 26.11.2024 ним отримано позовну заяву з додатками, відзив на позов до суду не направлено (а.с.25). Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суддя, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 29.11.2017 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 31.10.2017 у Канівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №9. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - « [PERSON] » (а.с.4). Сторони є батьками неповнолітній дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про їх народження серії [NUMBER] від 23.02.2017, серії [NUMBER] від 15.12.2020 та серії [NUMBER] від 15.12.2020 (а.с.9-11). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде суперечити їхнім інтересам. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що сім`я остаточно розпалась, для її відновлення можливостей немає, сторони сімейних відносин не підтримують, шлюб існує формально, тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Питання щодо розподілу судових витрат позивачем не заявлялося.

Outcome: approved