Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

10 вересня 2024 року Мишевська Наталія Миколаївна діючи в інтересах Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» через систему «Електронний суд» звернулася до суду з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором №114444-КС-003 про надання кредиту від 20.11.2020 в розмірі 46655,56 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 20.11.2020 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 114444-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес позика» 20.11.2020 направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір № 114444-КС-003 про надання кредиту. 20.11.2020 [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 114444-КС-003 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес Позика» направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G9710 на номер телефону [NUMBER] (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), який боржником було введено/відправлено. Таким чином, 20.11.2020 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 114444-КС-003 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 40000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , яка була зазначена позичальником при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням). Також 24.03.2021 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Додаткову угоду №1 до договору №114444-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов додаткової угоди ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику додатково кредит в сумі 40000 грн. Відповідач [PERSON] належним чином не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, лише частково сплатив борг, тому у нього станом на 16.08.2024 утворилася заборгованість за договором № 114444-КС-003 про надання кредиту в розмірі 46655,56 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 27232,73 грн., суми прострочених платежів по процентах - 19422,83 грн. На підставі викладеного, просить позов задовольнити. Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 23.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали надіслано учасникам справи, а відповідачу також копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів (за місцем реєстрації). Крім того, ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 24.09.2024 частково задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, та витребувано у АТ КБ «Приватбанк» інформацію про те, чи видавалась банківська картка № [NUMBER] на ім`я [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ); чи 20.11.2020 на картку № [NUMBER] проведено фінансову операцію по переказу коштів з рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» за договором №14444-КС-003 в сумі 40000 грн.; чи 24.03.2021 на картку № [NUMBER] проведено фінансову операцію по переказу коштів з рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» за додатковою угодою до договору №14444-КС-003 в сумі 40000 грн. 30.10.2024 на виконання ухвали суду про витребування доказів надійшли відповіді від АТ КБ «Приватбанк». Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, ТОВ «Бізнес Позика» з однієї сторони та [PERSON] 20.11.2020 уклали договір №114444-КС-003 про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно в електронній формі в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.1 договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 40000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором та правилами надання споживчих кредитів. Пунктом 2 договору встановлено строк, на який надається кредит - 24 тижні, процентна ставка за кредитом в день 0,75339919, фіксована, термін дії договору до 07.05.2021, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 72840 грн. Згідно із п.6 позичальник підтверджує, що він ознайомлений з договором про надання кредиту та правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх. Паспортом споживчого кредиту, що підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором G2521 20.11.2020, встановлено суму кредиту - 40000, 00 грн, строк кредитування - 24 тижні, мета отримання кредиту - на задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом, протягом трьох робочих днів, тип процентної ставки - фіксована. Так, на підтвердження існування договірних відносин позивачем по справі надано договір № 114444-КС-003 від 20.11.2020, пропозицію (оферта) укласти договір № 114444-КС-003 про надання кредиту (споживчий кредит. Електронна форма) від 20.11.2020, паспорт споживчого кредиту від 20.11.2020. Документи підписані відповідачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Таким чином, стороною позивача доведено, укладення кредитного договору між сторонами. До матеріалів справи долучено правила надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика» затверджені наказом директора ТОВ «Бізнес Позика», а також витяг з анкети клієнта [PERSON] . Окрім того, 24.03.2021 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Додаткову угоду №1 до договору №114444-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов додаткової угоди ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику додатково кредит в сумі 40000 грн., продовжено строк кредиту на 124 дні. На підтвердження вказаного вище, позивачем надано Додаткову угоду 1 до договору № 114444-КС-003 від 20.11.2020, пропозицію (оферта) укласти Додаткову угоду до договору № 114444-КС-003 про надання кредиту від 20.11.2020, прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення Додаткової угоди до договору №114444-КС-003, паспорт споживчого кредиту від 24.03.2021. Документи підписані відповідачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до листа та виписки АТ КБ «ПриватБанк» на банківську картку № [NUMBER] , яка відкрита на ім`я [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ) 20 листопада 2020 року зараховані грошові кошти у сумі 40000,00 грн. двома платежами по 20000 грн. Цей факт також підтверджується і наданими позивачем документами №307353029 та №307352469 від 20.11.2020. Окрім того, відповідно до платіжного доручення №26049 від 24.03.2021 позивачем здійснено перерахування коштів на рахунок відповідача відкритий в АТ КБ «Приватбанк» в сумі 40000 грн., згідно Додаткової угоди від 24.03.2021 до кредитного договору №114444-КС-003 від 20.11.2020. Отже, предметом судового розгляду є стягнення заборгованості за договором позики, укладеним в електронній формі. Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». ЦК України у ст.ст.3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). За правилом ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України). Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 7 жовтня 2020 року №127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19. Частиною 1 ст.1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. З огляду на викладене вище, враховуючи факт підписання відповідачем електронного договору та додаткової угоди шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, суд приходить до висновку, що укладення договору № 114444-КС-003 від 20.11.2020 та додаткової угоди до договору № 114444-КС-003 про надання кредиту від 20.11.2020, узгоджується із ст.ст.6, 627 ЦК України та ст.ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Також із вищевикладеного слідує, що [PERSON] із запропонованими умовами ТОВ «Бізнес Позика» ознайомився та погодився з ними, оскільки, за протилежного, не відбулося би накладання електронного підпису. Правила надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика» перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та в розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України є публічною пропозицією (офертою) на укладення кредитного договору із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст.629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ТОВ «Бізнес Позика» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного кредитного договору. Крім того, в матеріалах справи, наявна довідка про стан заборгованості за договором №114444-КС-003 про надання кредиту від 20.11.2020, з якої вбачається, що станом на 17.08.2024 існує заборгованість відповідача перед позивачем у розмірі 46655,56 грн, з яких заборгованість за кредитом - 27232,73 грн, за відсотками - 19422,83 грн. В свою чергу відповідач не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які мали підтвердити належне виконання договірних зобов`язань. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором №114444-КС-003 від 20.11.2020 про надання кредиту підлягають задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути 27232,73 грн. заборгованості за кредитом, та 19422,83 грн. заборгованості по відсотках. Крім того, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн., що підтверджено платіжною інструкцією №6200, яка міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved