Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Нова Аркадія» до [PERSON] , треті особи [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості, у якому позивач просив суд стягнути з відповідача, яка є власницею квартири [ADDRESS] , на свою користь: - заборгованість за внесками на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 21 252,95 грн.; - інфляційні втрати у розмірі 3 998,11 грн.; - три відсотки річних від суми заборгованості у розмірі 737,19 грн.; - судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що актом приймання-передачі від 24.07.2006 ОСББ «Нова Аркадія» прийняло на баланс багатоквартирний будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що у відповідності до ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та Статуту ОСББ «Нова Аркадія», має право встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, а також звертатися до суду, зокрема, в разі відмови співвласника своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі внески і платежі, встановлені відповідно до законодавства. Натомість, відповідач, в порушення норм діючого законодавства не виконала своїх обов`язків по своєчасному внесенню плати за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, в результаті чого виникла заборгованість перед ОСББ «Нова Аркадія» за період з травня 2021 року по березень 2023 року. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28 липня 2023 року, було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 16 листопада 2023 року\~Приморським районним\~судом м.\~Одеси \~було ухвалено\~заочне рішення\~по цивільній\~справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Нова Аркадія» до [PERSON] про стягнення заборгованості, яким позов був частково задоволений. 22\~грудня 2023\~року відповідач\~ [PERSON] звернулася\~до суду\~із заявою\~про перегляд\~заочного рішення\~суду , в якій просить про перегляд і скасування заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2023 року. 22 травня 2024 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси задоволено заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення Приморського районного суду міста Одеси від 16 листопада 2023 року по цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Нова Аркадія» до [PERSON] про стягнення заборгованості, заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2023 року по цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Нова Аркадія» до [PERSON] про стягнення заборгованості скасоване та призначено справу до розгляду. 25 вересня 2024 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси залучено до участі у справі [PERSON] , [PERSON] в якості третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача. 11 грудня 2024 року представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. Відзиву чи письмових заперечень від відповідача до суду не надходило. Як вбачається з кур`єрської накладної № 38391, відповідач відмовилася від отримання судової повістки. Інші учасники в судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлялись належним чином. З кур`єрських накладних № 38393, № 38394, слідує, що треті особи відсутні за адресою місця проживання. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначені ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та Статутом об`єднання. Судом встановлено, що відповідач з 05.06.2020 року є власником квартири [ADDRESS] . Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно зі\~ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,\~державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Як вбачається з інформаційної довідки № 339093024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 13.07.2023 року саме відповідач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується відповідним Актом приймання-передачі будинку на баланс від 24.07.2006 р. Рішенням загальних зборів ОСББ «Нова Аркадія» від 12.02.2016 року, яке оформлене протоколом № 1/2016 було створено ремонтний та аварійний фонди Об`єднання та затверджено розмір внесків до них: до ремонтного фонду - 1,50 грн. за 1 кв.м., до аварійного фонду - 0,50 грн. за 1 кв.м. Також рішенням загальних зборів ОСББ «Нова Аркадія» від 27.12.2016 року, яке оформлено протоколом № 4/2016, затверджено розмір внеску співвласника на утримання будинку та прибудинкової території (на сьогоднішній день визначаються як «витрати на управління багатоквартирним будинком») з відповідною калькуляцією (розшифрування внеску) послуг, надання яких забезпечує ОСББ «Нова Аркадія». Отже, відповідач є співвласником багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , та входить до складу ОСББ «Нова Аркадія». Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. У відповідності до ст. 16 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів. Дане право також закріплене у п. 4.1.6. Статуту ОСББ «Нова Аркадія». За змістом ст. 10 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» вищим органом управління об`єднання є загальні збори до виключної компетенції яких, зокрема, належить затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення розмірів внесків і платежів членами об`єднання. За результатами розгляду питань, віднесених до компетенції загальних зборів, приймається рішення, яке може бути оскаржено в судовому порядку. Судом з`ясовано, що задоволення потреб співвласників ОСББ «Нова Аркадія» з питань забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку здійснюється як шляхом самозабезпечення, так й із залученням організацій, які надають житлово-комунальні та інші послуги і з якими ОСББ укладені відповідні договори. Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник зобов`язаний, зокрема, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Проте, відповідач свої обов`язки зі сплати внесків і платежів належним чином не виконувала, в зв`язку з чим, утворилась заборгованість. Згідно з ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Як вбачається з матеріалів справи, позивач вже ініціював судовий розгляд стосовно заборгованості відповідача за період з 05.06.2020 р. по 30.04.2021 р. та після відкриття судового провадження відповідачем була добровільно погашена заборгованість, що підтверджується меморіальним ордером № МВ42629550 та ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.09.2021 року у справі № 761/20365/21 про закриття провадження у справі. Судом досліджено наявні в матеріалах справи рахунки-повідомлення по абонентському рахунку та розрахунок заборгованості [PERSON] за період з травня 2021 року по березень 2023 року. З наданих документів вбачається, що відповідачем після погашення заборгованості за період з 01.05.2021 р. по 31.03.2023 р., знову не виконуються зобов`язання зі сплати внесків та платежів на утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 21 252,95 грн. Частиною 4\~статті 319 Цивільного кодексу України\~визначено, що власність зобов`язує. Згідно із ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 509 ЦК України\~передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі\~ст. 17 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»\~для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право, зокрема: вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів. Проаналізувавши вказані норми законодавства, положення статуту позивача, а також надавши оцінку рішенням загальних зборів ОСББ, оформленими відповідними протоколами, врахувавши всі матеріали справи в сукупності, суд вважає правомірним нарахування позивачем відповідачу за період з травня 2021 року по березень 2023 року внесків на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 21 252,95 грн. Суд зазначає, що обов`язок утримання свого майна виникає у співвласників багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства. При цьому, витрати на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належного їм нежитлового приміщення та спільного майна, а також членства в об`єднанні співвласників багатоквартирного будинку. При цьому, судом не встановлено оскарження та визнання недійсними рішень позивача, оформлених зазначеними протоколами загальних зборів, проте встановлено відсутність доказів оплати відповідачем суми основного боргу за спірний період. Враховуючи викладене, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Між тим, відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів щодо сплати заборгованості або щодо не виконання ОСББ «Нова Аркадія» функцій з утримання будинків і споруд прибудинкових територій. Жодних доказів того, що відповідач не отримувала житлово-комунальні послуги, або доказів їх неналежної якості, чи/або отримання їх в неповному обсязі, відповідачем не представлено, а судом не встановлено. Посилання відповідача у заяві про перегляд заочного рішення, жодним чином не спростовують факт отримання та користування відповідачем житлово-комунальними послугами. Отже, враховуючи положення законодавства, період за який виникла заборгованість та в який власником квартири була відповідач, вартість наданих та спожитих послуг, яку просить стягнути позивач, має бути сплачена їх споживачем. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення спірної суми несплачених внесків. Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми, суд зазначає наступне. Згідно з ст.ст. 525,526,530\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст.\~625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, суд вважає правомірним нарахування позивачем відповідачу за спірний період інфляційних втрат у розмірі 3 998,11 грн. та 3% річних у розмірі 737,19 грн., у зв`язку з невиконанням зобов`язання щодо сплати встановлених загальними зборами об`єднання співвласників внесків та платежів. Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Так, постановами Верховного Суду від 08.08.2019 року у справі № 450/1686/17 та від 15.07.2019 року у справі № 235/499/17 визначено, що аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Згідно з ч.ч.1-3\~ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2\~ст. 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Статтею 81 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За таких обставин, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, і враховуючи, що існування заборгованості за житлово-комунальні послуги не спростовано, приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а відтак підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до змісту ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак,\~судовий збір,\~понесений позивачем\~у розмірі\~2684\~грн.,\~що підтверджується\~платіжною інструкцією\~№ 4146\~від 16.05.2023 р., також підлягає стягненню з відповідача у відповідності до ст.141 ЦПК України. Разом з тим, позивач просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень. Положеннями ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з положеннями ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. В постанові від 04 липня 2018 року по справі №310/11534/13-ц Велика Палата Верховного Суду під час ухвалення судового рішення за правилами цивільного судочинства вважала можливим керуватися однією з аксіом цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», що означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого\~2020\~року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382дс19) зроблено висновки, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін». Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13.02.2019\~р. у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня\~2006\~р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня\~2009\~р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня\~2014\~р. у справі «East/WestAllianceLimited проти України», від 26 . лотого\~2015\~р. у справі «Барк шевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від, 28 листопада\~2002\~р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Проте, на переконання суду, дана справа не є складною, письмові докази сторонами протягом розгляду справи не долучались, експертизи не призначались, свідки не допитувались. З огляду на вище вказані обставини визначення представником позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. не є співмірними зі складністю справи та обсягом виконаних робіт. Таким чином, враховуючи рівень складності справи, тривалість її розгляду, обсяг виконаних робіт, суд вважає, що зазначені витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача частково у розмірі 1 000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved