Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява обґрунтована тим, що 20.01.2022 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №13/1787926, за умовами якого товариство надає відповідачу кредит у розмірі 46050 грн. строком 14 місяців зі сплатою 36,00 % річних починаючи з дня надання кредиту до моменту повного погашення заборгованості за Договором, та комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 1.80% від суми кредиту. Підписанням договору позичальник замовляє у банку супровідні послуги з обслуговування кредитної заборгованості, що включає в себе: послуги з розрахунку суми чергового та наступних платежів, списання та зарахування коштів з метою погашення заборгованості, розрахунково-касове обслуговування заборгованості за договором та надання інформаційно-консультаційних послуг, під якими розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, 24/7 та через довідковий центр банку, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасної сплати платежів тощо. Позивач також послався на те, що ЗУ №1734VIII безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. В свою чергу відповідач зобов`язалася повернути отриманий кредит у порядку та на умовах, визначених договором. Кредит надавався позичальнику на споживчі потреби. Однак, відповідач належним чином умови кредитного договору не виконувала, внаслідок чого станом на 13.09.2024 у неї утворилася заборгованість в розмірі 71 192,30 грн, яка складається з: простроченої заборгованості у розмірі 34 813,98 грн.; нарахованих відсотків у розмірі 905,16 грн.; прострочених відсотків 19 724,06 грн., комісії 828,90 грн., простроченої комісії 14 920,20 грн. 29.08.2023 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт», укладено договір №4-2023 про відступлення (купівлю продаж) прав вимог до боржника [PERSON] за кредитним договором № 13/1787926 від 20.01.2022 року. 15.09.2023 АТ «Креді Агріколь Банк» направило [PERSON] повідомлення про те, що відбулося відступлення права вимоги за договором №4-2023 від 29.08.2023 до ТОВ «Глобал Спліт», яке в свою чергу стало новим кредитором та має право вимагати від [PERSON] погашення кредитної заборгованості згідно кредитного договору № 13/1787926. На виконання умов договору відступлення прав вимоги [PERSON] була повідомлена про необхідність перерахувати кошти в сумі 71 192,30 грн., що відповідає розміру поточних зобов`язань за договором. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 71 192,30 грн. та судовий збір. Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 31.10.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито позовне провадження та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження для розгляду справи по суті з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якому зазначив також, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, шляхом надсилання поштових повідомлень на адресу місця реєстрації, а також шляхом розміщення оголошення-повідомлення на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не заявила, відзив не подавала. Згідно із статтею 280 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи й ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши та надавши належну оцінку зібраним по справі доказам, встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що 20.01.2022 між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №13/1787926, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 46\~050,00 грн. строком на 14 місяців - з 20.01.2022 року до 19.03.2023 року (включно), шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника № [NUMBER] , а позичальник зобов`язався сплачувати банку процентну винагороду щомісячно в розмірі 36,00% річних (фіксована процентна ставка), комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) щомісячно в розмірі 1,80% від суми кредиту. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору, з метою обслуговування кредиту Банк відкриває позичальнику єдиний рахунок для погашення кредитної заборгованості № [NUMBER] в банку. Згідно з п.2.2 кредитного договору, позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти за комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків графіку платежів по кредиту, щомісяця, в день повернення кредиту на рахунок погашення заборгованості. Сплачена сума платежу перераховується на позичковий рахунок та на рахунки нарахування процентів і комісії в день повернення кредиту. У випадку, якщо припадає на неробочий день, то сплатити у попередній робочий день. За умовами п. 2 6 кредитного договору, банк має право у будь-який час відступити всі або частину своїх прав за договором, а також за договорами про забезпечення, будь-якій третій особі і повідомити такому реальному або потенційному цесіонарію або іншій особі будь-яку інформацію про позичальника та третіх осіб, з якими укладено договори про забезпечення, яка необхідна або яку банк вважатиме доцільною. До кредитного договору від 20.01.2022 сторони підписали пам`ятку клієнта, а також додаток №1 (Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживачів та реальної річної процентної ставки за договором) та паспорт споживчого кредиту разом з Додатком №1 до паспорту. 29.08.2023 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Глобал Спліт», укладено договір №4-2023 про відступлення права вимоги, згідно з додатком №1 укладеним до договору, АТ «Креді Агріколь Банк» відступило ТОВ «Глобал Спліт» вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 13/1787926 від 20.01.2022 року. 15.09.2023 АТ «Креді Агріколь Банк» направило [PERSON] повідомлення про те, що відбулося відступлення права вимоги за договором №4-2023 від 29.08.2023 до ТОВ «Глобал Спліт», яке в свою чергу стало новим кредитором та має право вимагати від [PERSON] погашення кредитної заборгованості згідно кредитного договору №13/1787926. На виконання умов договору відступлення прав вимоги [PERSON] була повідомлена вимогою про необхідність перерахувати кошти в сумі 71 192,30 грн., яка останньою не виконана. У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань станом на 13.09.2024 у позичальника утворилася загальна заборгованість за кредитним договором № 13/1787926 від 20.01.2022 у розмірі 71 192,30 грн., яка складається із: простроченої заборгованості -34 813,98 грн.; нарахованих відсотків - 905,16 грн.; прострочених відсотків - 19 724,06 грн.; комісії - 828,90 грн.; простроченої комісії - 14 920,20 грн. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За умовами ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 2 ст. 639 ЦК України визначено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 №202/4494/16-ц зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Суд вважає, що позивачем доведено на підставі наданих належних доказів обставини, які вказують, що відповідач за договором № 13/1787926 від 20.01.2022 року отримав кредитні кошти, якими користувалася, водночас взяті на себе зобов`язання за вказаним договором не виконує належним чином, чим істотно порушує умови договору. Враховуючи, що позичальником порушено умови договору щодо повернення кредитодавцеві суми позики, вимоги позивача про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором в частині простроченої заборгованості у розмірі 34 813, 98 грн., а також відсотків у розмірі 905,16 грн. та прострочених відсотків у розмірі 19 724, 06 грн., нарахованих станом на 15.09.2023, підлягають задоволенню. Зазначені суми відповідачем не спростовані належними та допустимими доказами, заперечень щодо неправильності розрахунків, контррозрахунків відповідачем не заявлено. Водночас вирішуючи питання щодо стягнення заборгованості з комісії суд виходить з наступного. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемним. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Частиною четвертою статті 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Згідно зі статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Згідно з частиною третьою статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини третьої статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виходячи зі змісту вказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами. Оскільки сплата позичальником винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу є платою за послуги, що супроводжують кредит в даному випадку, тому пункти договору, які передбачають сплату такої винагороди є нікчемними, у зв`язку з чим підстави для нарахування банком комісії на підставі нікчемних умов договору є безпідставними і вказані кошти не підлягають сплаті позичальником. Такі висновки викладені Верховним Судом в постанові від 07 червня 2023 року у справі № 686/14530/15 (провадження № 61-13299св22). Враховуючи те, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги Банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд приходить до висновку, що положення пункту 1.4.2 кредитного договору № 13/1787926 від 20.01.2022 року є нікчемними. Таким чином, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по простроченій комісії в розмірі 14 920,20 грн. та нарахованій поточній комісії в розмірі 828 грн. необхідно відмовити з підстав їх необґрунтованості. За таких обставин, позов ТОВ «Глобал Спліт» підлягає задоволенню частково та з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 13/1787926\~від 20.01.2022\~року у розмірі 55\~443,20 грн., з яких: 34813, 98 грн. сума простроченої заборгованості за кредитом, 905, 16 грн. сума нарахованих відсотків, 19 724, 06 грн. сума прострочених відсотків. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково (78%), відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1889,47 грн.

Outcome: partial