Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

У жовтні 2024 року до Решетилівського районного суду Полтавської області надійшла вищевказана позовна заява, вимоги якої обґрунтовані тим, що між відповідачкою та ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» 15 лютого 2024 року було укладено договір про надання грошових коштів у позику № 3053240224 (далі - Договір). Договір підписано електронним підписом позичальниці. Умовами Договору було передбачено, що сума кредиту становить 5000,00 грн зі сплатою процентів у розмірі 1,99% (дисконтна ставка) на день або 2,5% на день (позаакційна ставка), строк дії договору - 30 днів. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачці кредит відповідно до умов укладеного Договору. Однак [PERSON] не виконувала належним чином умови Договору, у зв`язку з чим у відповідачки виникла заборгованість в сумі 39297,40 грн, яка складається з заборгованості за: тілом кредиту - 5000,00 грн, та процентами - 31875,00 грн. Посилаючись на вищезазначені обставини, представниця позивача просить стягнути з відповідачки заборгованість, оскільки [PERSON] своє зобов`язання за договором не виконала. Також, представник позивача просив стягнути з відповідачки судові витрати у виді судового збору. Ухвалою судді від 07 листопада 2024 року у справі відкрите спрощене позовне провадження, призначене судове засідання на 26 листопада 2024 року та постановлено здійснювати виклик відповідачки шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. 26 листопада 2024 року ухвалою суду зобов`язано позивача подати детальний розрахунок заборгованості, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 17 грудня 2024 року. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи без їх участі, проти заочного розгляду справи не заперечують (а.с. 2-5). Відповідачка у судове засідання 26 листопада 2024 року та 17 грудня 2024 року не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином (а.с. 51, 56). Відзиву на позовну заяву, будь-яких заяв чи клопотань від відповідачки до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на викладене, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, доходить висновку, що позов ТОВ «Іннова Фінанс» про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Фактичні обставини справи, установлені судом Судом установлено, що 15 лютого 2024 року о 12 год. 29 хв. відповідачкою [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора lk9dxupkg було підписано оферту на укладення договору надання грошових коштів у позику № 3053240224 разом із Таблицею обчислення загальної вартості позики та реальної річної процентної ставки за договором надання грошових коштів у позику (а.с. 8-13). Також, 15 лютого 2024 року [PERSON] підписала Договір надання грошових коштів у позику № 3053240224 (далі - Договір) разом із Таблицею обчислення загальної вартості позики та реальної річної процентної ставки за договором надання грошових коштів у позику (а.с. 14-19). Вказаний Договір було підписано відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора lk9dxupkg. Відповідно до п. 1.1. Договору, за цим Договором Позикодавець зобов`язується надати Позичальнику Позику у розмірі 5000,00 грн шляхом їх безготівкового перерахунку на рахунок Позичальника, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Позику у погоджений умовами Договору строк або достроково та сплатити проценти за користування Позикою, нараховані згідно п.1.3., п.1.5. та/або 1.6. цього Договору, його додатків. Строк позики становить 30 днів (п. 1.2. Договору). Згідно з п.п. 1.1.4. та 1.1.5. Договору, дисконтна (знижена) процентна ставка (застосовується у відповідності до умов Програми Лояльності ТОВ "ІННОВА ФІНАНС" - 1.99% на день (726.35% річних), процентна ставка Позаакційна (базова) - 2,50% на день (912,5% річних). Пунктом 1.10. Договору передбачено, що договір підписується електронним підписом Позикодавця та надсилається для ознайомлення та узгодження умов Позичальнику в особистий кабінет разом з електронним повідомленням - пропозицією укласти Договір. На вказану Позичальником електронну пошту або смс повідмоленням надсилається одноразовий ідентифікатор для підписання Договору, що згенерований під час проходження Позичальником процедури укладення Договору. Позичальник, приймаючи пропозицію Позикодавця укласти Договір, підписує в інформаційно-комунікаційній системі електронне повідомлення - пропозицію укласти Договір та сам Договір одноразовим ідентифікатором шляхом натискання кнопки "підписати". Сформовані таким чином електронні підписи Позичальника та Позикодавця накладені на Договір. Після підписання такими електронними підписами Договору умови вважаються прийнятими, а Договір є укладеним. У розділі 6 Договору «Реквізити сторін» зазначено рахунок позичальниці [PERSON] : [NUMBER] , та номер телефону: [NUMBER] . Також, 15 лютого 2024 року відповідачкою було підписано Паспорт споживчого кредиту електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора mpbh5sk23 (а.с. 27-29). Зокрема, до позову було додано Анкету клієнта та Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» (а.с. 7, 31-37). Вказані анкета та правила не містять підпису відповідачки. Згідно з квитанцією до платіжної інструкції № 19768-1354-87965692, 15 лютого 2024 року о 12 год 29 хв 49 с було здійснено переказ грошових коштів в сумі 5000,00 грн від ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» відповідачці [PERSON] на рахунок № [NUMBER] (а.с. 25). Згідно довідки про стан заборгованості за Договором, у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором № 3053240224, яка складається із заборгованості за: тілом кредиту - 5000,00 грн, відсотками за період з 16.02.2024 по 16.03.2024 - 14465,85, та відсотками за період 17.03.2024 по 28.10.2024 - 31875,00 грн (а.с. 63). Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1,2 ст. 1046 ЦК). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що 15 лютого 2024 року між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та [PERSON] був укладений кредитний договір відповідно до чинного законодавства. ТОВ «Іннова Фінанс» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором, надавши кредит в сумі 5000,00 грн. відповідачці [PERSON] . Щодо нарахованих процентів за користування кредитом суд зазначає наступне. Пунктом 1.5. Договору передбачено, що на період строку, визначеного п. 1.2. Договору, нарахування процентів здійснюється за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 1.99% (з урахуванням Програми Лояльності ТОВ "ІННОВА ФІНАНС", Правил акції ТОВ "ІННОВА ФІНАНС" "Повторний кредит") від суми Позики за кожний день користування Позикою. Строк Позики (строк дії Договору) становить 30 днів (п. 1.2. Договору). Згідно детального розрахунку заборгованості за кредитним договором № 3053240224, наданого ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», за період з 16 лютого 2024 року по 16 березня 2024 року були нараховані проценти за дисконтною ставкою 1,99% в сумі 2985,00 грн (а.с. 63). З огляду на зазначене суд доходить висновку, що позивачем правомірно були нараховані проценти в сумі 2985,00 грн за період з 16 лютого 2024 року по 16 березня 2024 року. У той же час, позивачем також були нараховані проценти за позаакційною (базовою) ставкою 2,50% в сумі 31875,00 за період з 17 березня 2024 року по 28 жовтня 2024 року (а.с. 63). Підпунктом 1.1.5. Договору передбачена процентна ставка Позаакційна (базова) - 2,5% на день. Згідно з п.п. 1.5.1 Договору, у межах строку позики, якщо відбулася пролонгація відповідно до розділу 4 даного Договору застосовується позаакційна (базова) процентна ставка визначена у пункті 1.1.5. цього Договору з першого дня дії Договору, якщо інше не буде визначено в додаткові угоді, укладені між Сторонами. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням строку позики визначаються у відповідні додаткові угоді, що укладається між сторонами та відображаються позичальнику в особистому кабінеті. Розділом 4 Договору передбачено порядок пролонгації строку дії Договору. Відповідно до п. 4.1. Договору, позичальник має право продовжити строк (надалі - Пролонгація) користування Позикою. Продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронні формі, із застосуванням одноразового ідентифікатора, через особистий кабінет Позичальника шляхом укладення додатково угоди (додаткового договору), що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку позики відбувається без змін умов Договору в бік погіршення для позичальника (п. 4.9. Договору). На підтвердження продовження строку дії Договору, стороною позивача не було надано жодного доказу. Тому за період з 17 березня 2024 року по 28 жовтня 2024 року позивачем були нараховані проценти в сумі 31875,00 грн поза строком дії Договору, що є порушенням п. 1.5.1. Договору. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зробила висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, оскільки останнім днем повного повернення позики і сплати процентів за користування нею визначено 16 березня 2024 року, то після настання цієї дати право позикодавця на нарахування процентів за користування позикою припинилося. Пролонгація дії кредитного договору № 3053240224 після 16 березня 2024 року у порядку, визначеному Договором, не здійснювалася. Частиною 1 статті 1050 ЦК України визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.1 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто даною нормою закону передбачено можливість стягнення процентів, за порушення зобов`язання, розмір яких встановлено законом 3% річних або договором. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України). Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (частини друга та третя статті 6 ЦК України). Оскільки, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом (в тому числі, за прострочення заборгованості) припиняється, тому відповідальність за порушення грошового зобов`язання настає у розмірі встановленому законом, а саме ч. 2 ст. 625 ЦК України, тобто на рівні 3 % річних. У свою чергу позивач не заявляв вимоги про стягнення заборгованості, виходячи з розміру визначеного законом, відповідного розрахунку вказаної заборгованості суду не надавав, тому, з огляду на принцип диспозитивності, суд не може вийти за межі позовних вимог. Отже, вимога про стягнення заборгованості по процентам, яка нарахована поза строком дії Договору, не ґрунтується на законі. З огляду на вищезазначене позов в частині стягнення заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом підлягає частковому задоволенню, а саме в сумі 2985,00 грн, які були нараховані в межах строку дії кредитного договору. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що у відповідачки утворилась заборгованість за Договором в сумі 7985,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5000,00 грн, та заборгованість за процентами - 2985,00 грн. Суд приймає до уваги розрахунок заборгованості, наданий позивачем, оскільки відповідачкою не було надано власного розрахунку заборгованості для спростування доводів, на які посилається позивач. Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в сумі 7985,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5000,00 грн, та заборгованість за процентами - 2985,00 грн. Щодо судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжної інструкції № 119 від 22 жовтня 2024 року встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 2422,00 грн (а.с. 1). Вказані кошти зараховані до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с. 42). Оскільки позовні вимоги суд задовольняє частково на суму 7985,00 грн, тобто 20,32% від суми позову, то з відповідачки у відповідності до статті 141 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати в розмірі 492,15 грн. На підставі викладеного та,

Outcome: partial