Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі ВДВС у м. Луцьку ЗМУ МЮ), Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси» (далі ДП МВС України «Інформ-Ресурси»), Головного управління Державної казначейської служби України у Івано-Франківській області (далі ГУ ДКСУ у Івано-Франківській області) про зобов`язання повернення безпідставно набутого майна та стягнення завданих матеріальних збитків, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (далі ТОВ «ФК «Еліт Фінанс»), Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (далі - ЗМУ МЮ). Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.04.2008 року, між ТзОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 687-017/ФК-08 (далі Кредитний договір), про надання кредиту на суму 48\~850 грн., терміном на 84 місяці, з кінцевим терміном повернення 24.04.2015 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13 % річних та щомісячною комісією за управління кредитом в розмірі 0,3 % від суми кредиту. Зазначає, що у зв`язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов`язань, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.09.2010 року, по справі № 2-5567/2010 стягнуто солідарно із [PERSON] та [PERSON] (поручителя) на користь ТзОВ «Укрпромбанк» 40\~886,80 грн. заборгованості за кредитним договором № 687-017/ФК-08 від 25.04.2008 року та по 264,44 грн. судових витрат по справі з кожного. 30.06.2010 року, між ТзОВ «Укрпромбанк» та АТ «Дельта Банк» укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта Банк, відповідно до якого, право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором № 687-017/ФК-08 від 25.04.2008 року, перейшло до АТ «Дельта Банк». 04.04.2013 року, старшим державним виконавцем Другого відділу ДВС Луцького МУЮ Онуфрійчуком Ю.В. було відкрито виконавче провадження № 37353156 на підставі виконавчого листа № 2-5567/2010, що виданий Луцьким міськрайонний судом Волинської області про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь АТ «Дельта Банк» за кредитним договором. 24.05.2013 року у [PERSON] старшим державним виконавцем Другого відділу ДВС Луцького МУЮ Онуфрійчуком Ю.В. було вилучено транспортний засіб ЗАЗ TF699P, 2008 р. випуску, д.н.з. [NUMBER] , № кузова [NUMBER] , про що останнім було складено Акт опису та арешту майна серія ВП № 37353156, з метою оцінки транспортного засобу та передачі його на реалізацію на електронних торгах, для його продажу, а вручені кошти направити на погашення заборгованості боржника у виконавчому провадження № 37353156. 10.01.2018 року Комерційно-експертною фірмою «Експертиза-тоутал» виготовлено висновок про вартість майна, згідно якого станом на 10.01.2018 року, ринкова вартість об`єкта оцінки описаного та арештованого автомобіля ЗАЗ TF699P, 2008 р., д.н.з. [NUMBER] , без врахування ПДВ складає: 55765,00 грн. Однак, 20.02.2018 року електронні торги з приводу реалізації транспортного засобу не відбулись у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів, а 12.03.2018 року повторні електронні торги не відбулись, оскільки від жодного учасника не надійшла цінова пропозиція. В подальшому, в період з 2018 -2020 р.р. відсутні відомості про подальшу реалізацію автомобіля на відкритих торгах. Як вбачається, з протоколів торгів, транспортний засіб зберігався на спеціальному майданчику ДП «Інформ Ресурси» за адресою: м. Луцьк, вул. Ківерцівська, 34. 21.05.2020 року старшим держаним виконавцем Першого Відділу ДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мирончук О.П. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у ВП № 37353156 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю у [PERSON] рухомого та нерухомого майна. Проте, інформації щодо реалізації автомобіля на електронних торгах через ДП «Сетам», ні на сайті підприємства, ні у ВДВС немає. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 17.06.2021 року у справі № 2-5567/2010 замінено вибулого стягувача ТзОВ «Укрпромбанк» на його правонаступника ТзОВ «ФК «Еліт Фінанс». У зв`язку з тим, що на депозитний рахунок ВДВС у м. Луцьку ЗМУ МЮ від [PERSON] надійшли кошти на погашення боргу у виконавчому провадженні № 37353156, державним виконавцем Паршаковою С.М. 13.09.2023 року винесено постанову про скасування процесуального документу, а саме скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 21.05.2020 року. Також, 13.09.2023 року, державним виконавцем Паршаковою С.М. було винесено постанову про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні № 37353156 з ПАТ «Дельта Банк» на ТзОВ «ФК «Еліт Фінанс». 14.09.2023 року, державним виконавцем Паршаковою С.М. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 37353156 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку з повним фактичним виконанням рішенням суду. Однак, ні після винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачу 21.05.2020 року, ні після закінчення виконавчого провадження14.09.2023 року, транспортний засіб [PERSON] не повертався. 07.12.2023 року від ВДВС у місті Луцьку ЗМУ МЮ отримано відповідь № 182027, з якої неможливо встановити місцезнаходження транспортного засобу ЗАЗ TF699P, 2008 р., д.н.з. [NUMBER] , а виконавцем не зазначено про здійснення останнім дій щодо повернення транспортного засобу боржникові. Виходячи з того, що відповідачі набули та зберігають у себе безпідставно набуте майно без достатніх правових підстав, позивач просить суд на підставі ст. 1212 ЦК України, зобов`язати ВДВС у м. Луцьку ЗМУ МЮ, ДП МВС\~України «Інформ-Ресурси» повернути [PERSON] в натурі безпідставно набуте майно, а саме: транспортний засіб марки ЗАЗ TF699P, 2008 р. випуску, д.н.з. [NUMBER] , № кузова [NUMBER] та стягнути з ВДВС у м. Луцьку ЗМУ МЮ на свою користь завдані збитки у розмірі 55\~765,00 грн., що є вартістю безпідставно набутого майна, та стягнути судові витрати з відповідачів. Ухвалою суду від 15 березня 2024 року позов залишено без руху та надано термін для усунення недоліків. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 квітня 2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 червня 2024 року було залучено до участі співвідповідача та замінено неналежних третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів. Ухвалою суду від 23 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У відзиві на позовну заяву представник відповідача - ГУ ДКСУ у Івано-Франківській області зазначив, що ГУ Казначейства жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачу не завдало (до того ж сам позивач не вказує на Казначейство як на порушника своїх прав). Відповідно до вимог Конституції України, ЦК України та інших актів законодавства, Казначейство не повинно нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу, внаслідок незаконних дій, зокрема, інших державних органів. Крім того, зазначає, що стягнення судових витрат з Казначейства є неприпустимим. Представник співвідповідача ВДВС у м. Луцьку ЗМУ МЮ подав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що за загальним правилом, звернутися до суду з позовом може особа протягом трьох років, з дня, коли вона джовідался або могла довідатися про порушення свого права, а виходячи з доданих до позову документів, виконавчі дії проводилися у період 2013-2018 роках. Разом з цим, позивачем не надано до суду документів, які підтверджують оскарження дій, бездіяльності посадових осіб Другого відділу ДВС у місті Луцьку щодо вилучення та повернення арештованого транспортного засобу та не надано підтвердження передачі автомобіля марки «ЗАЗ TF699P», 2008 р., д.н.з. [NUMBER] , а отже із наданих матеріалів до позову вбачається, що автомобіль переданий [PERSON] та знаходиться у нього. На підставі наведеного, просить відмовити у позові. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ЗМУ МЮ, надав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що позивачем не надано до суду документів, які підтверджують оскарження дій, бездіяльності посадових осіб Другого відділу ДВС у місті Луцьку щодо вилучення та повернення арештованого транспортного засобу та просить відмовити у позові [PERSON] у зв`язку з порушенням строків оскарження. До початку судового засідання представник позивача подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник відповідача - ВДВС у м. Луцьку ЗМУ МЮ, до початку судового засідання подала заяву про розгляд справи без її участі. Інші співвідповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися судом про день, час та місце розгляду справи. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ЗМУ МЮ, до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи без його участі. Інша третя особа в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про день, час та місце розгляду справи. Суд вважає за можливим провести розгляд справи у відсутності осіб які не з`явились. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами\~глави 83 ЦК України. Згідно ч. 1, 2 ст.\~1212\~ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83\~цього Кодексу застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19; від 23 квітня 2019 року у справі № 918/47/18; від 01 квітня 2019 року у справі № 904/2444/18. Згідно ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.09.2010 року, по справі № 2-5567/2010 стягнуто солідарно із [PERSON] та [PERSON] (поручителя) на користь ТзОВ «Укрпромбанк» 40\~886,80 грн. заборгованості за кредитним договором № 687-017/ФК-08 від 25.04.2008 року та по 264,44 грн. судових витрат по справі з кожного (а.с. 10-11). Із матеріалів справи вбачається, що 04.04.2013 року, старшим державним виконавцем Другого відділу ДВС Луцького МУЮ Онуфрійчуком Ю.В. було відкрито виконавче провадження № 37353156 на підставі виконавчого листа № 2-5567/2010, що виданий Луцьким міськрайонний судом Волинської області про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором (а.с. 12). 24.05.2013 року у [PERSON] старшим державним виконавцем Другого відділу ДВС Луцького МУЮ Онуфрійчуком Ю.В. було вилучено транспортний засіб ЗАЗ TF699P, 2008 р. випуску, д.н.з. [NUMBER] , № кузова [NUMBER] , про що останнім було складено Акт опису та арешту майна серія ВП № 37353156, з метою оцінки транспортного засобу та передачі його на реалізацію на електронних торгах, для його продажу, а виручені кошти направити на погашення заборгованості боржника у виконавчому провадження № 37353156 (а.с.13-14). 10.01.2018 року Комерційно-експертною фірмою «Експертиза-тоутал» виготовлено висновок про вартість майна, згідно якого станом на 10.01.2018 року, ринкова вартість об`єкта оцінки описаного та арештованого автомобіля ЗАЗ TF699P, 2008 р., д.н.з. [NUMBER] , без врахування ПДВ складає: 55765,00 грн (а.с.15-16). Згідно протоколів проведення електронних торгів № 317554 від 20.02.2018 року та № 320998 від 12.03.2018 року вбачається, що транспортний засіб зберігався на спеціальному майданчику ДП «Інформ Ресурси» за адресою: м. Луцьк, вул. Ківерцівська, 34, а електронні торги 20.02.2018 року з приводу реалізації транспортного засобу не відбулись у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів, а 12.03.2018 року повторні електронні торги не відбулись, оскільки від жодного учасника не надійшла цінова пропозиція (а.с.17-18). 21.05.2020 року старшим держаним виконавцем Першого Відділу ДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мирончук О.П. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у ВП № 37353156 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку з відсутністю у [PERSON] рухомого та нерухомого майна (а.с.19). 13.09.2023 року, державним виконавцем Паршаковою С.М. винесено постанову про скасування процесуального документу, а саме скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 21.05.2020 року (а.с.20). Також, 13.09.2023 року, державним виконавцем Паршаковою С.М. було винесено постанову про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні № 37353156 з ПАТ «Дельта Банк» на ТзОВ «ФК «Еліт Фінанс» (а.с.21). Крім того, 14.09.2023 року, державним виконавцем Паршаковою С.М. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 37353156 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку з повним фактичним виконанням рішенням суду. Згідно даної постанови було припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а.с.22). Згідно відповіді Головного сервісного центру МВС Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Волинській області від 26.09.2023 року, вбачається, що транспортний засіб «ЗАЗ TF699P», 2008 р., д.н.з. [NUMBER] зареєстрований за [PERSON] , інформація щодо перереєстрації даного транспортного засобу відсутня (а.с.24). Судом встановлено, що 27.11.2023 року представник [PERSON] [PERSON] звертався з адвокатським запитом до ВДВС у м. Луцьку ЗМУ МЮ про надання інформації щодо місцезнаходження вищезазначеного транспортного засобу та зобов`язанням здійснити виконавчі дії щодо повернення [PERSON] транспортного засобу марки «ЗАЗ TF699P», 2008 р., д.н.з. [NUMBER] . Проте, з відповіді ВДВС у м. Луцьку ЗМУ МЮ від 07.12.2023 року, вбачається, що з Акту опису й арешту майна від 24.05.2013 року, складеного старшим державним виконавцем Онуфрійчуком Ю.В. автомобіль було передано на відповідне зберігання [PERSON] , іншої інформації у матеріалах справи немає (а.с. зворот 27) Однак, з вищезазначеного акту опису та арешту майна від 24.05.2013 року, вбачається, що в ньому відсутній підпис боржника [PERSON] (а.с. зворот 14). Крім того, інформація, надана ВДВС у м. Луцьку ЗМУ МЮ, що згідно акту автомобіль було передано [PERSON] протоколам проведення електронних торгів від 20.02.2018 року та 12.03.2018 року, в яких зазначено, що місцезнаходження майна: м. Луцьк, вул. Ківерцівська, 34 (спеціальний майданчик ДП «Інформ Ресурси») (а.с.17-18). За таких обставин, суд вважає, що належних доказів передачі на відповідальне зберігання позивачу належного йому автомобіля немає. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі\~статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. В даному випадку, правова підстава для арешту транспортного засобу та його реалізації відпала, у зв`язку з повним фактичним виконанням [PERSON] рішення суду про стягнення заборгованості, та згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 14.09.2023 року, було припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. За таких обставин, суд дійшов висновку, що ВДВС у м. Луцьку ЗМУ МЮ та ДП МВС України «Інформ-Ресурси», набули майно у вигляді транспортного засобу «ЗАЗ TF699P», 2008 р., д.н.з. [NUMBER] , без достатньої правової підстави, а тому позивач правомірно заявив вимогу про повернення в натурі безпідставно набутого майна. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги\~\~ [PERSON] до ВДВС у м. Луцьку ЗМУ МЮ, ДП МВС України «Інформ-Ресурси» в частині зобов`язання останнього повернути [PERSON] в натурі безпідставно набуте майно, а саме: транспортний засіб марки «ЗАЗ TF699P», 2008 р., д.н.з. [NUMBER] , є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо позовної вимоги [PERSON] про стягнення з ВДВС у м. Луцьку ЗМУ МЮ на його користь завданих збитків в розмірі 55\~765,00 грн., що є вартістю безпідставно набутого майна, а саме - транспортного засобу, суд виходить з наступного. Завдання збитків та набуття майна без достатньої правової підстави мають різну правову природу і підпадають під різне нормативно-правове регулювання. На відміну від збитків, для стягнення яких підлягає доведенню наявність складу правопорушення, для повернення безпідставно набутих коштів необхідним є встановлення обставин набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (потерпілого) та те, що набуття або збереження цього майно відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Разом з тим, однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України), тому дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті\~1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа - добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (рішення ЄСПЛ у справах «Рисовський проти України» від 20\~жовтня 2011 року (заява № 29979/04), «Кривенький проти України» від 16\~лютого 2017 року (заява № 43768/07). Враховуючи висновки про принципи застосування статті 1 Першого протоколу до Конвенції, викладені у рішеннях ЄСПЛ, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про повернення транспортного засобу в натурі та відшкодування завданих збитків в розмірі вартості даного транспортного засобу, не відповідають розумному співвідношенню мети позивача засобам, які він використовує для її досягнення, оскільки, в даному випадку, саме відповідач понесе надмірний тягар для задоволення інтересів позивача. Відтак, суд вважає необґрунтованою позовну вимогу [PERSON] про стягнення збитків з ВДВС у м. Луцьку ЗМУ МЮ на його користь в розмірі 55\~765,00 грн., що є вартістю безпідставно набутого майна, а саме - транспортного засобу «ЗАЗ TF699P», 2008 р., д.н.з. [NUMBER] , а тому в задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити частково, а саме: зобов`язати ВДВС у м. Луцьку ЗМУ МУ, ДП МВС України «Інформ-Ресурси» повернути [PERSON] в натурі безпідставно набуте майно, а саме: транспортний засіб марки «ЗАЗ TF699P», 2008 р., д.н.з. [NUMBER] , № кузова [NUMBER] . Разом з тим, що стосується позовних вимог [PERSON] до відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Івано-Франківській області, суд виходить з наступного. Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган. Порядок виконання судових рішень про стягнення коштів з державного органу визначений Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05 червня 2012 року № 4901-VI, яким встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. ДКСУ та її територіальний орган можуть бути залучені до участі у справі з метою забезпечення завдань цивільного судочинства, однак їх незалучення не може бути підставою для відмови у позові. Аналогічна позиція викладена в постанові Великої палати Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 242/4741/16-ц. Враховуючи, що ГУ ДКСУ у Івано-Франківській області жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачу не завдало, Казначейство не повинно нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу, внаслідок незаконних дій, зокрема, інших державних органів. Таким чином, ГУ ДКСУ у Івано-Франківській області не уособлює Державний бюджет України чи Державну казначейську службу України, а є окремою юридичною особою, яка не може нести відповідальність за неправомірні дії чи бездіяльність інших установ, підприємств або державних органів. Крім того, [PERSON] , звертаючись до суду з позовом до ГУ ДКСУ у Івано-Франківській області, не заявляв жодної вимоги. Відтак, суд вважає, що у позовних вимогах [PERSON] до ГУ ДКСУ у Івано-Франківській області слід відмовити за безпідставністю. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, підлягає до задоволення вимога позивача про відшкодування відповідачем понесених ним судових витрат по сплаті судового збору пропорційний розміру задоволених позовних вимог в сумі 1211,20 грн.

Outcome: partial