Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

Представник заявниці звернулася з заявою, у якій просить встановити факт батьківства [PERSON] , який зник безвісти, щодо спільної з заявницею доньки [PERSON] та внести зміни до актового запису про народження, записавши його батьком. У обґрунтування заяви зазначено, що з 2012 року по 16 жовтня 2020 року заявниця проживала спільно без реєстрації шлюбу та вела господарство із [PERSON] . У 2014 році у них народилась спільна донька [PERSON] . 20 жовтня 2018 року заявниця вийшла заміж на [PERSON] , а 16 жовтня 2020 року шлюб було розірвано Петрівським районним судом Кіровоградської області. 17 березня 2021 року заявниця знов вийшла заміж та стала носити прізвище « [PERSON] ». Чоловік заявниці удочерив спільну доньку [PERSON] та заявниці. В свою чергу [PERSON] завжди спілкувався з дитиною - [PERSON] , допомагав матеріально, проводив час з дитиною. Однак [PERSON] зник безвісти при виконанні військового завдання щодо захисту України від російської агресії, а згодом стало відомо, що він загинув. Метою встановлення факту батьківства є забезпечення спадкових прав дитини після смерті батька. Заявниця та\~її представник\~в судове\~засідання не\~з`явилися,\~представник заявниці\~надала до\~суду заяву,\~в якій\~прохала суд розглядати справу без участі сторони заявника. Представник заінтересованої особи Олександрійського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явилася, однак надала до суду пояснення щодо правил внесення змін до актового запису та прохала суд слухати справу без її участі. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання теж не з`явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлялася своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомила, будь-яких клопотань та пояснень суду не надала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Як вбачається з пояснень Олександрійського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народилася [PERSON] про що 29.10.2014 року виконавчим комітетом Водянської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області складено актовий запис № 4. Державна реєстрація народження дитини [PERSON] , проведена відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного Кодексу України за заявою матері заявниці [PERSON] (а.с.6). 20 жовтня 2018 року заявниця [PERSON] уклала з [PERSON] шлюб, після державної реєстрації шлюбу заявниця взяла прізвище чоловіка [PERSON] (а.с.9). 16\~жовтня 2020\~року рішенням\~Петрівського районного\~суду Кіровоградської\~області шлюб\~між заявницею\~ [PERSON] та\~ [PERSON] було\~розірвано,\~заявниці повернуто\~її дошлюбне\~прізвище «[PERSON] » (а.с.10). 17 березня 2021 року заявниця [PERSON] уклала з [PERSON] шлюб, після державної реєстрації шлюбу заявниця взяла прізвище чоловіка [PERSON] (а.с.9). Як вбачається з пояснень Олександрійського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , 25 серпня 2021 року Петрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в актовий запис № 4 від 29.10.2014 року внесені зміни на підставі ст.126 Сімейного кодексу України, у зв`язку з чим, у вказаному актовому записі про народження, батьком зазначено - [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Згідно сповіщення сім`ї № 86 вбачається, що солдат [PERSON] зник безвісти 17.03.2023 року (а.с.13). Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно з частиною першої, другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Частиною 1 ст.126 СК України, передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. Згідно із частиною першою статі 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Статтею 128 СК України передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Також за ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині 3 статті 128 цього Кодексу, зокрема матір`ю дитини. Тобто передумовою звернення до суду з заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері. Згідно роз`яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» слідує, що справи за заявами про встановлення фактів батьківства розглядаються за правилами окремого провадження, а відповідно до ст.128 СК України справи про визнання батьківства - за правилами позовного провадження. У першому випадку передумовою звернення до суду за заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, а в другому - особа, батьківство якої встановлюється в судовому порядку, є відповідачем у справі. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі статті 135 СК України. Рішення щодо встановлення факту батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану. Визнання батьківства можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для визнання батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. У постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. У постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 543/738/16 зазначено, що «доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги». При вирішенні питання про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька. Таким чином, зі змісту вказаних норм випливає, що передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є смерть того, батьківство кого встановлюється, або оголошення його померлим. Як вбачається з матеріалів справи, заявниця у заяві про встановлення факту батьківства зазначає, що [PERSON] зник безвісти при виконанні військового завдання щодо захисту України від російської агресії, а згодом стало відомо, що він загинув, однак заявницею та її представником до заяви про встановлення факту батьківства не додано належних допустимих доказів смерті [PERSON] або оголошення його померлим. Також, як зазначалось вище, ще однією передумовою звернення до суду з заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері. Так, дійсно державну реєстрацію народження дитини [PERSON] , було проведено відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного Кодексу України за заявою матері [PERSON] , про що мається актовий запис № 4 від 29.10.2014 року складений виконавчим комітетом Водянської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області. Проте, 25.08.2021 року Петрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в актовий запис № 4 від 29.10.2014 року внесені зміни на підставі ст.126 Сімейного кодексу України, у зв`язку з чим, у вищенаведеному актовому записі про народження, батьком зазначено [PERSON] , [INFO] . Тобто останнім в порядку ст.126 Сімейного кодексу України було подано заяву про визнання себе батьком [PERSON] . В той же час заявницею та її представником до заяви про встановлення факту батьківства не додано належних допустимих доказів, які б свідчили про позбавлення батьківських прав [PERSON] чи виключення його з актового запису, як батька дитини. До наданих до суду заявницею фотографій на підтвердження факту батьківства суд ставиться критично, оскільки фотографії самі по собі, як окремі докази не можуть підтвердити факт батьківства, а лиш свідчать про проведення в певний конкретний проміжок часу спільного дозвілля, тощо. Враховуючи викладене, суд вважає, що в задоволенні заяви [PERSON] про встановлення факту батьківства слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed