Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

29 липня 2011 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування земельною ділянкою на якої розташоване домоволодіння в розмірах зазначених у запропонованій графічній Схемі, згідно з існуючим між співвласниками фактичним користуванням земельної ділянки. Зазначена позовна заява за час розгляду справи та зміни головуючих не уточнювалася, вимоги не змінювалися. 08 серпня 2011 року головуючим суддею Турецьким О.С. відкрито провадження у справі. 30 листопада 2011 року ухвалою суду призначено по справі судову технічну землевпорядну експертизу та зупинено провадження по справі на час проведення експертизи. 08.05.2012 року до Приморського районного суду м. Одеси від Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшла цивільна справа № 2/1522/9852/11 із зазначенням, що виконати ухвалу про проведення експертизи було неможливо, у зв`язку з тим, що не було надано додаткових матеріалів по клопотанню експерта. 10 травня 2012 року провадження по справі відновлено та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 16 липня 2012 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на боці позивача: Одеську міську раду. 28 березня 2013 року постановлено ухвалу про призначення судової будівельно-технічної експертизи. 15.11.2013 року до суду від Одеського науково дослідного інституту судових експертиз повернуті до суду матеріали справи, у зв`язку з ненаданням по клопотанню експерта додаткових матеріалів, необхідних для надання висновку по справі. Ухвалою суду від 18 листопада 2013 року відновлено провадження у справі. 17 лютого 2014 року ухвалою суду призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу. 03 липня 2014 року судом отримано матеріали справи разом висновком експерта № 1821 від 23.06.2014 року. 04 липня 2014 року відновлено провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. 03 вересня 2014 року подано зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа Одеська міська рада про встановлення порядку користування земельною ділянкою з виділенням по 1\\2 частки, на підставі варіанту поділу згідно з висновком експертизи № 1821 від 23.06.2014 року. В судовому засіданні, до початку розгляду справи по суті, представник позивача звернувся до суду з письмовим клопотанням про призначення додаткової експертизи, оскільки експерт у висновку № 1821 від 23.06.2014 року не повною мірою відповів на поставлені перед ним питання, зокрема запропонував варіанти поділу тільки по 1\\2 часток, а інші варіанти залишені без відповіді. Ухвалою суду від 03.11.2014 року судом вирішено в задоволенні клопотання представника позивача про призначення додаткової експертизи відмовити. 03 листопада 2014 року судом ухвалено прийняти зустрічну позовну заяву для спільного розгляду з первісним позовом. В судовому засіданні 08.12.2014 року представник позивача за первісним позовом звернулася до суду з письмовим клопотанням про призначення повторної експертизи, так висновок № 1821 суперечить матеріалам справи та викликає сумніви в його правильності. Під час розгляду вказаного клопотання у судовому засіданні суд констатував, що у суду є сумніви у правильності висновку експерта № 1821 від 23.06.2014 року, оскільки застосування при дослідженні значення рівності часток кожного зі співвласників у домоволодінні не відповідає матеріалам справи (67/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , а 33/100 частин - [PERSON] ). 08 грудня 2014 року ухвалою суду призначено повторну судову будівельно-технічну експертизу. 18 грудня 2014 року подано апеляційну скаргу на вказану ухвалу суду. 17 лютого 2015 року ухвалою Апеляційного суду Одеської області справу повернуто для розгляду зауважень на журнал судового засідання від 18 грудня 2014 року. Відповідно до довідки про повторний автоматичний розподіл справи між суддями, у зв`язку із закінченням терміну повноважень судді Турецького О.С., справу призначено головуючому судді Загороднюк В.І. Ухвалою суду від 06 березня 2015 року зауваження відповідачки щодо неповноти та неправильності журналу судового засідання відхилене та матеріали справи направлено до Апеляційного суду Одеської області. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 07 квітня 2015 року апеляційна скарга відхилена, а ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 08.12.2014 року про призначення повторної експертизи залишено без змін. Представником позивача було надано суду додаткові матеріали необхідні для проведення повторної судової будівельно-технічної експертизи, а також представниками сторін були заявлені клопотання про поставлення на вирішення експертизи додаткових питань. 27.07.2015 р. на адресу суду надійшло повідомлення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз про неможливість виконання експертизи у зв`язку з ненаданням додаткових матеріалів. 26 листопада 2015 року ухвалою суду призначено по справі повторну судову будівельно-технічну експертизу. 26 травня 2020 року на адресу суду повернуто матеріали справи разом із висновком повторної судової комплексної земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи №16-1977 судового експерта [PERSON] .. Відповідно до Акту № 16-1977 здачі - приймання судового експерта № 16-1977 вбачається, що експерт приступив до роботи 21.04.2016 року, а закінчив роботу 30.04.2020 року. Таким чином, повторна судова комплексна земельно-технічна та будівельно-технічна експертиза № 16-1977 проведена Одеським НДІСЕ в період з 26.11.2015 року по 26.05.2020 року. У зв`язку з повторним авторозподілом на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 27 грудня 2018 року № 4049/0/15-18 про звільнення [PERSON] з посади судді Приморського районного суду м. Одеси у зв`язку з поданням заяви про відставку та на підставі розпорядження керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси вказана цивільна справа 28 травня 2020 року передана судді Науменко А.В. для розгляду по суті. Ухвалою суду від 01.06.2020 року головуючим суддею Науменко А.В. прийнято рішення про прийняття справи до свого провадження, розгляд справи призначений у загальному порядку. . Під час судового засідання від 04.08.2020 року судом вирішено задовольнити клопотання [PERSON] та викликати у судове засідання судового експерта Степанкевича С.С. 15.10.2020 року в судовому засіданні експертом Степанкевич С.С. надані пояснення по експертизі № 16-1977. 24.11.2020 року від [PERSON] до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог по зустрічному позову, які обґрунтовані наданим до справи висновком експерта (спеціаліста) [PERSON] № 12-10\\2020 від 12.10.2020 року, щодо варіанту встановлення порядку користування ділянкою виходячи з часток по 1\\2 (по 415 кв.м.) та розміру загальної площі ділянки - 0,082985га. Під час судового засідання від 01.12.2020 року заяву про збільшення позовних вимог по зустрічному позову від 24.11.2020 року прийнято до розгляду, викликаний експерт Найдьонов І.В., наданий строк на ознайомлення та підготування позицій. Ухвалою суду від 01.02.2021 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. На даному судовому засіданні був опитаний експерт [PERSON] у якості спеціаліста. На судових засіданнях які відбулися 16.03,2021, 24.06,2021, 28,07, 2021, 17.11.2021 та 08.02.2022 року за заявою сторін розгляд справи відкладався для проведення перемовин, щодо укладення мирової угоди. В інші призначені дати судового засідання сторони не з`являлися та посилаючись на різні обставини просили відкласти розгляд справи. На судовому засіданні яке відбулось 07.12.2022 року судом було констатовано, що до цього часу перемовини щодо укладення мирової угоди не принесли ніякого результату, а сторони припинили з`являтися у судове засідання, тому судом ухвалене визнати явку безпосередньо позивача та відповідача - обов`язковою. 22.12.2022 року з боку позивача по зустрічному позову надійшла заява про зменшення позовних вимог, а саме виділити їй в користування земельну ділянку площею 362 кв.м. та визначити земельну ділянку загального користування 124 кв.м. Позов уточнений (зменшені позовні вимоги) на підставі нового висновку експерта (спеціаліста) [PERSON] № 16-12\\2022 від 16.12.2022 року. На судовому засіданні яке відбулось 15.02.2023 року судом протокольно ухвалене відмовити у прийняті зменшеного позову. Під час судового засідання позивач [PERSON] підтвердив, що визнає фактичні межі ділянок, які знаходяться в особистому користуванні станом на час його придбання частини домоволодіння, а саме на 1994 рік. В свою чергу відповідач [PERSON] наполягала, що фактичне користування та наявні внутрішні межі неправильні, тому як порядок користування земельною ділянкою повинен бути встановлений виходячи з часток по 1\\2, згідно з листом АРК «Антарктика» від 20.11.2007 року. В судовому засіданні 16.03.2023 року представник відповідача заявила, що встановлення порядку користування земельною ділянкою може бути здійснене тільки на підставі варіантів судової експертизи. Позивач [PERSON] , заявив що враховуючи поведінку відповідача з невизнання його права на частку домоволодіння та наполяганням встановити порядок користування виходячи з часток по 1\\2, заявив що вважає за справедливе встановлення порядку виходячи з ідеальних часток сторін 67\\100 та 33\\100. Ухвалою від 26.04.2023 року судом витребувано технічну документацію на сусідню земельну ділянку за адресою [ADDRESS] . Ухвалою від 08.06.2023 року судом витребувано технічну документацію на сусіднє домоволодіння за адресою [ADDRESS] .. На судовому засіданні яке відбулось 27.09.2023 року на вимогу сторін суд відклав розгляд справи для ознайомлення з технічною документацією, яка надійшла на виконання ухвал суду про витребування доказів. На судовому засіданні 01.11.2023 року представник позивача заявила, що найбільш справедливим є 3-й варіант поділу запропонований у висновку судової експертизи № № 16-1977 від 2020 року. Наполягала, що слід враховувати тільки варіант запропонований згідно з судовою експертизою Представник відповідача наполягала на тому, що є підстави встановлення порядку на підставі висновків спеціаліста Найдьонова виходячи з часток по 1\\2. Сторона позивача та сторона відповідача підтвердили, що є суттєві недоліки у висновках судової експертизи № № 16-1977 від 2020 року, тому слід провести повторну судову експертизу з врахуванням додаткової технічної документації по сусідній ділянці та фактичного порядку користування ділянкою між сторонами. На судовому засіданні 09.11.2023 року сторони висловилися щодо необхідності призначення експертизи та необхідності залучення третьої особи - власника суміжної ділянки. Ухвалою суду від 01.12.2023 року протокольно вирішено за заявою сторін залучити у якості третьої особи [PERSON] та викликати її у наступне судове засідання. Ухвалою суду від 11.12.2023 року судом задоволене клопотання обох сторін, за участю третьої особи щодо призначення судової земельно-технічної експертизи. Суд звертає увагу, що за заявою сторін ними були погоджені питання які слід поставити на експертизу, а також розподілення витрат на проведення експертизи 50\\50. Розгляд справи на період проведення експертизи був зупинений. 25.04.2024 року до суду надійшли матеріали справи з висновком судового експерта Гончарової Н.В. № 206 від 16.04.2024 року. 26.04.2024 року ухвалою суду провадження по справі відновлене. На судовому засіданні 29.05.2004 року сторони заявили про необхідність отримання пояснень судового експерта у судовому засіданні, у зв`язку з чим судом був викликаний експерт [PERSON] у наступне судове засідання. На судовому засіданні яке відбулось 06.08.2024 року сторони ставити відповідні питання судовому експерту Гочар Н.В., яка підтвердила про виявлення під час даного судового засідання деякі помилки, які можуть та повинні бути усунути для об`єктивності висновків по експертизі № 206 За наслідком даного судового засідання, судом задоволене клопотання сторін та Ухвалою призначений огляд судом домоволодіння та спірної земельної ділянки за їх місцем знаходження (виїзне засідання), за участю сторін та експерта Гончар В.Н. 12.08.2024 року судом за участю сторін, третьої особи та експерта Гончар Н.В. проведений огляд за місцем знаходження, про що складений протокол. За клопотанням експерта після додаткових замірів сторонами письмово була погоджена можливість залучення експертом сертифікованого інженера - землевпорядника. 17.09.2023 року до матеріалів справи експертом Гончар Н.В. подані Письмові роз`яснення від 27.08.2024 року до судової експертизи № 206, за наслідком виявлених помилок огляду судом ділянки за місцем знаходження, з обґрунтуванням та графічним зображенням додаткових чотирьох варіантів визначення порядку користування земельною ділянкою з врахуванням фактичного порядку користування між сторонами. 23.09 20024 розгляд справи відкладений за клопотанням сторін для ознайомлення з Письмовим роз`ясненням експерта з новими варіантами встановлення порядку. 15.10.2024 року до матеріалів справи подані відповідачем письмові пояснення щодо обґрунтування обрання нею 4-го варіанту встановлення порядку, запропонованого 27.08.2024 року з Письмовим роз`ясненням експерта по експертизі № 206. У судовому засіданні 22.10.2024 року судом протокольно відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про виклик експерта [PERSON] в судове засідання. 04.12.2024 року з боку позивача надійшло клопотання про призначення експертизи. У судовому засіданні 04.12.2024 року судом протокольно відмовлене в призначенні нової експертизи. Сторонами надані пояснення на підставі додаткового дослідження матеріалів справи та висновків експертиз по справі. В судовому засіданні позивач та її представники позов та зазначені в ньому предмет спору та обставини спірних правовідносин підтримали. Оцінюючи поведінку відповідача не бажанням вирішення справи мірним шляхом наполягали на варіанті № 3 запропонованому у висновку судової експертизи № 16-1977 від 30.04.2020 року, тобто виходячи з встановлення порядку користування згідно з ідеальними долями прав власності на частки в домоволодінні без врахування погодженого первинними власниками фактичного порядку користування ділянкою. Водночас зі сторони позивача підтвердили що позовом був обґрунтований та вимоги сформовані виходячи з фактичного порядку користування земельною ділянкою між співвласниками. В судових дебатах сторона позивача підтвердила, що на ділянці є частина, яка фактично використовується сторонами спільно. Просили суд обрати варіант поділу від запропонованих згідно з експертними висновками, у якому передбачене залишення частини ділянки в загальному користуванні для проходу, проїзду та можливості обслуговування позивачем стін гаража. Відповідач та її представник наполягали на задоволені їх зустрічного позову в якому вимога встановлення порядку користування земельною ділянкою ґрунтувалася на позиції поділу ділянки 50\\50. В судових дебатах відповідач та її захисник уточнили, що наполягають на варіанті №4 запропонованому експертом у Письмових роз`яснень від 27.08.2024 року до судової експертизи № 206 від 16.04.2024 року, який сформований виходячи з фактичного порядку користування. Пояснили, що погоджуються з варіантом поділу згідно фактичним користуванням земельною ділянкою, але без визначення частки земельної ділянки «в загальне користування», тому як це може стати підставою для можливих конфліктів між сторонами. Третя особа [PERSON] , яка є власницею домоволодіння та земельної ділянки що межує з ділянкою сторін по справи пояснила, що не має претензій до сторін. Зокрема вказала, що погоджується з розташуванням гаража, який належить позивачу за умовою, що саме стіна гаража є межею користування позивачем земельною ділянкою, яка межую з її ділянкою. Також третя особа не оспорювала конфігурацію меж та розмір ділянки якою фактично користуються сторони, та розміром ділянки яка належить їй, що встановлено судовою експертизою № 206 від 16.04.2024 р. Розглянувши матеріали справи, заслухавши особисті пояснення сторін та їх представників, експертів, які дали пояснення у судових засіданнях та третьої особи [PERSON] суд дійшов наступних висновків. Суд враховує, що позивач звернувся з позовом ще 29.07.2011 року у якому визначився за захистом якого порушеного права він звернувся до суду, обґрунтував свою позицію та надав відповідні докази для її доведення. Позивач в позові конкретизував, що сторони є співвласниками домоволодіння за адресою [ADDRESS] , з розміром 67\\100 частки згідно з правовстановлюючими документами та відповідач [PERSON] відповідно з розміром 33\\100 частки згідно з правовстановлюючими документами. В свою чергу просить встановити порядок користування земельною ділянкою на якій розташоване дане домоволодіння між співвласниками на підставі розробленої Одеськім відділенням УДНВІ «УкрГеоінформ) Схеми (далі Схема) згідно з фактичним користуванням земельної ділянки загальним розміром 0,0808 га. В наданій до позову Схемі приведене графічне та кольорове зображення запропонованого порядку розподілу земельної ділянки за фактичним користуванням з відповідними показниками - у позивача у фактичному користуванні 0,0463 га в тому числі частина ділянки під сервітутом 0,0036 га, що становить 57.3 % від загального розміру ділянки, а у відповідача [PERSON] у фактичному користуванні 0,0345 га, що становить 42,7 % від загального розміру ділянки. В позові позивач обґрунтовує свою правову позицію (дослівно) що: «В основу розробленої схеми «Укр Геоінформ» станом на 2011 року покладене фактичне землекористування, що склалося за сімнадцять років спільного користування земельною ділянкою між мною та відповідачем (можливо попередніх суміжних землекористувачів), з приводу чого я заперечень не маю. Крім того, я не заперечую проти встановлення на земельну ділянку, що знаходиться у моєму фактичному користуванні сервітуту в розмірі 0, 0036 га, а саме право проходу та проїзду на велосипеді, що передбачене пунктом а) ч. 1 ст. 99 ЗК. Я не вимагаю плати за встановлення сервітуту або окремої грошової компенсації. Таким чином до ч. 4 ст. 120 ЗК відповідач має право лише на 33% розміру земельної ділянки, що становить …..0,026 га., тоді як відповідно до запропонованої мною Схеми розподілу, відповідачка отримає 0.036 га…..» Зазначене обґрунтування правової позиції по захисту порушеного права суд розцінює як виважену та обґрунтовану поведінку позивача, яка гуртується на принципі добросусідства (ст. 103 ЗК Украни) та добросовісних дій в спірних правовідносинах з відповідачем. Виходячи з наведеного обґрунтування позову позивач відповідно сформулював свої вимоги наступним чином: «Встановити порядок землекористування земельною ділянкою загальною площею 0,0808 га між співвласниками жилого будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] , згідно Схеми розподілу ділянки у такому порядку: - [PERSON] надається в користування земельна ділянка ……..площею 0,0463 га в тому числі під дією сервітуту 0,0036 га,……. яка відображена в Схемі ………, - [PERSON] надається в користування земельна ділянка площею 0,0345 га, …….яка відображена на Схемі….». Суд встановлює, що з наданої до позову Схеми розподілу земельної ділянки вбачається запропонований порядок землекористування виходячи з фактичного користування між співвласниками домоволодіння, яких зображений у вигляді кольорового поділу ділянки на дві частини відповідно 0.0463 га за позивачем (включаючи кольорове виділення ділянки під дією сервітуту) та відповідно 0,0345 га за відповідачем. Згідно з договором купівлі-продажупродажу нерухомого майна № 2663 від 26.04.1994 року, зареєстрованого на Одеській товарній біржі, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] придбав 67\\100 частини «домостроения» (мовою оригіналу) за адресою [ADDRESS] . Згідно з рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21.09.2007 року зазначений Договір № 2663 від 26.04.1994 року визнаний дійсним. Судом встановлене, що згідно з довідкою КП «ОМБТІ» від 17.08.2007 року, 67\\100 часток домоволодіння по [ADDRESS] зареєстровані на праві власності за [PERSON] . Технічним паспортом виданим 03.04.2008 року КП «ОМБТІ» підтверджене, що цей паспорт складений на житловий будинок індивідуального житлового фонду на 67\\100 долі що належать власнику [PERSON] . Загальна площа ділянки вказана у розмірі 830 кв.м. Суд звертає увагу що зображені на Плані земельної ділянки сараї літ. Н11та Н10 у верхньому правому куті ділянки виявлені під час інвентаризації як самочинно збудовані [PERSON] , про що наявна відповідна відмітка. Матеріалами справи підтверджене, що згідно з договором дарування посвідченого нотаріально від 27.10 .2006 року [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар 33\\100частини житлового будинку [ADDRESS] . В договорі зазначене, що зазначена частка житлового будинку розташована на земельній ділянці 707 кв.м, яки знаходяться у фактичному користуванні. Дана частка належала дарувальнику на підставі Договору дарування посвідченому нотаріально 24.09.1993 року. На виконання ухвали суду від 23.11.2012 року про витребування, КП «МБТІ» надана копія Інвентарної справи на житловий будинок [ADDRESS] . З матеріалів даної Інвентарної справи суд вбачає, що наявні відповідні Схеми, Плани, Абриси та розрахунки які мають вигляд чернових записів для внутрішнього користування. Своєю чергою, є послідовною та аналогічною фіксацією часток співвласників 67\\100 і 33\\100, а також контурів зображення ділянки, на якій розташоване домоволодіння з двома входами в будинок, а також розташування внутрішнього паркану під № 32 на плані ділянки та домоволодіння, фактичного поділу загальної ділянки на дві частини (далі паркан № 32). Вбачається, що на Плані складеному 05.03.1993 року під час інвентаризації ділянки, встановлений розмір ділянки складав 664 кв.м. Згідно Довідки-характеристикихарактеристики від 12.10.1993 року співвласниками вказаного домоволодіння були [PERSON] на 33\\100 частини та [PERSON] на 67\\100 частини. Згідно з договором дарування від 24.09.1993 року [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв в дар 33\\100 частини жилого будинку, розташованого на земельній ділянці 664 кв.м. На Плані схематичному складеному від 06.041994 року також вказаний загальний розмір земельної ділянки - 664 кв.м. Згідно з планом схематичного від 03.04.2008 року зазначений розмір ділянки вже 830 кв.м. , але приблизне розташування на плані будинку двох входів та внутрішнього паркану «№ 32», який розділяє ділянку на дві частини, візуальним порівнянням не значно змінилося з 1994 року. Суд звертає увагу що в технічному паспорті оформленому на співвласника [PERSON] від 03.04.2008 року в розділі «Особливі примітки» зазначене, що земельна реєстрація відсутня. Згідно з Рішенням Виконкому Одеської міської ради депутатів № 287 від 20.04.1955 року, який виданий Держаним архівом Одеської області вирішено закріпити за землекористувачами будівельного кварталу земельні площі, а саме на [ADDRESS] на 21 домоволодіння закріплена загальна ділянка 18294 кв.м за Правлінням Китобійної флотилії «Слава». Таким чином перший відвід земельних ділянок під домоволодіннями відбувся ще у 1955 році. Виходячи з наведеного суд встановлює, що позивач є співвласником саме домоволодіння (домобудівлі) в розмірі 67\\100 частки, що дає підстави для звернення до суду за захистом права на встановлення між співвласниками порядку користування земельною ділянкою на якій розташоване домоволодіння, з врахуванням що ця земельна ділянка раніше не була передана в оренду чи у власність і знаходиться у фактичному користуванні. Суд визнає помилковим довід відповідача, що у позивача виникле право лише на квартиру в будинку без права користування земельною ділянкою на якій розташоване домоволодіння та таким що спростований матеріалами справи. Слід звернути увагу, що зазначення квартири при реєстрації права власності на частку домоволодіння згідно з усталеною практикою вказує на наявний фактичний порядок особистого користування приміщеннями домоволодіння між співвласниками, який зафіксований в технічній документації БТІ. Зокрема, наприклад в розділі «Журнал внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень» в зазначеному Технічному паспорті від 03.04.2008 року, вказані приміщення домоволодіння та їх розміри в «умовній» квартирі № 1 позивача з окремим входом та загальним розміром та «умовній» квартирі № 2 іншого співвласника. Суд вказує, що відповідачем до справи з клопотанням від 17.02.2014 року наданий Лист АРК «Антарктика» за № 17\\80 від 20.11.2007 року виданий начальником ЖКО АРК «Антарктика» на звернення [PERSON] (кв. 2 ). В даному листі підтверджена інформація про надання квартиронаймачам по [ADDRESS] та кв. 2 земельної ділянки в користування на умовах користування в рівних частках. Слід звернути увагу, що відповідач до судових дебатів наполягала на необхідності прийняття судом саме такого порядку користування земельною ділянкою встановленого Правлінням Китобійної флотилії «Слава» для співвласників під час отримання працівниками житла. Суд звертає увагу, даний лист поставлений під сумнів, як неналежний доказ по предмету доказування з боку сторони позивача, однак інформація в даному листі не була додатково ані підтверджена, ані спростована сторонами будь-якими доказами по справі. Зі змісту даного листа не вбачається чи існувало будь-яке оформлене рішення Правлінням Китобійної флотилії «Слава», чи наявні дані щодо розмірів ділянок які виділялися виходячи з порядку 50\\50 для співвласників жилого будинку та чи наявні графічні схеми такого виділу. Своєю чергою, суд визнає, що сторони підтвердили наявність та фіксування у технічній документації БТІ порядку фактичного користування земельними ділянками в особистому користуванні погодженого між співвласниками, який склався та виконувався ще до того як вони придбали відповідні частки домоволодіння, тобто ще до 1994 року. Це також підтверджується розташуванням внутрішніх парканів, стежок, господарських будов та багаторічних насаджень та дерев, які відносяться до відповідного співвласника на спірній земельній ділянці. Виходячи з наведеного суд встановлює, що позивач згідно з предметом спору, обставин та вимог у позові наполягав на затвердженому між співвласниками фактичному порядку користування земельною ділянкою за вказаною адресою, а відповідач у судових дебатах визнав дані обставини та цей факт. Звідси вказаний визнаний сторонами фактичний порядок не підлягає додатковому доказуванню (ст. 82 ЦПК), тому як ці обставини підтверджуються іншими матеріалами справи та не викликають сумнів у суду. За наслідком цього суд вказує, що спірним між сторонами є встановлення дійсного розміру спірної земельної ділянки, визначення подальшого статусу частини ділянки, яка знаходиться у фактичному загальному користуванні сторін по справі, та обрання варіанту встановлення порядку користування земельною ділянкою з визначенням розмірів ділянок сторін відповідно до висновків судових експертиз, проведених по справі. Згідно висновку судової-будівельної експертизи № 1821 від 23.06.2014 року загальна площа ділянки складає 818.6 кв.м. В експертизі зазначене, що для встановлення фактичної площі земельної ділянки виконана зйомка відповідно до «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна». Вбачається, що обмір проводився експертом ламаних відрізків по межах ділянки, яка має неправильну форму. Висновком експертизи запропоновані варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою на підставі вказаного вище листа №17\\80 від 20.11.2007 року АРК «Антарктика», а саме розподіленням 50\\50. Фототаблицею у додатку № 5 до експертизи підтверджується, що оглядом ділянки зафіксована наявність паркану (паркану№ 32) який розділяє ділянку на дві частини, виробленого з дерев`яних рейок. Таким чином суд встановлює, що під час проведення даної експертизи не проводилася геодезична зйомка показників ділянки, тому дана експертиза не визначає дійсний її розмір та точну конфігурацію і розміщення меж по відношенню до суміжних ділянок згідно з земельним кадастром. Крім того, враховуючи, що сторони підтвердили факт визнаного сторонами наявного фактичного порядку користування земельною ділянкою, тому запропоновані даною експертизою варіанти не відповідають предмету спору та доказування між сторонами по справі. Підстави встановлення порядку користування земельною ділянкою між сторонами виходячи з поділу по 1\\2 часток земельної ділянки є необґрунтованими та не доведеними по справі. Суд враховує, що у клопотанні від 12.11.2015 року стороною позивача на виконання клопотання Одеського НДІСЕ по проведенню повторної експертизи наданий Технічний звіт розроблений «УкрГеоінформ» 2008 року на підставі якого встановлені розміри ділянки, зафіксований фактичний порядок користування нею між співвласниками та розроблена Схема встановлення порядку користування станом на 2011 рік, яка покладена в основу позову та позовних вимог первинного позивача по ділянці загальною площею 0,0808 га. Відповідно до висновку додаткової судової комплексної земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи № 16-1977 від 30.04.2020 року запропонована позивачем «Схема розподілу земельної ділянки» (Укргеоінформ) 2011 року не забезпечує раціональне використання землі, у тому числі через відсутність безперешкодного проїзду/під`їзду до ділянки особистого користування [PERSON] .. Фактична площа земельної ділянки складає 0,0808 га. Розмір площі ділянки встановлений з даних дослідження топографо-геодезичних матеріалів (по каталогах координат) та візуального обстеження зробленого під час формування зазначеного вище «Технічного звіту» складеного «Укргеоінформ» у 2008 році на замовлення позивача. Каталоги координат ділянки виготовлений «Укргеоінформ» наявні у якості додатків до експертизи. Експертом надані два варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою виходячи з часток по 1\\2 згідно з листом №17\\80 від 20.11.2007 року АРК «Антарктика». Також запропоновані два варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою виходячи з ідеальних часток, а саме 67/100 та 33/100. Таким чином суд встановлює, що під час проведення даної експертизи також не проводилася геодезична зйомка показників ділянки, тому дана експертиза не визначає дійсний її розмір та точну актуальну (станом на 2020 рік) конфігурацію і розміщення меж по відношенню до суміжних ділянок згідно з земельним кадастром. Відповідачем по справі також надавалися висновки спеціаліста № 12-10\\2020 від 12.10.2020 року та 16-12\\2022 від 16.12.2022 року, складені [PERSON] , який не має статусу судового експерта, а виконав дослідження на підставі Кваліфікаційних сертифікатів по категорії «експерт по технічному обстеженню будівель та споруд.», «розроблення містобудівної документації», «технічна інвентаризація об`єктів нерухомого майна», «архітектурне об`ємне проєктування». Враховуючи предмет спору та доказування, суд визнає дані висновки неналежними доказами по справі. На виконання ухвали суду від 26.04.2023 року отримана Технічна документація на відведення у власність земельної ділянки третьої особи [PERSON] ( адреса: [ADDRESS] ). З матеріалів Технічної документації та Державного Акту на землю що належить [PERSON] слідує, що її земельна ділянка межує з ділянкою що знаходиться в користуванні [PERSON] , тобто між цими ділянками відсутня ділянка проїзду загального користування, яка належить до земель ОМР. Дану інформацію не спростовувала ОМР, як третя особа під час всього розгляду справи. Згідно з висновком судового експерта Гончар Н.В. земельно-технічної експертизи № 206 від 16.04.2024 року до дослідження був залучений фахівець для виконання топографо-геодезичної зйомки по встановленню фактичних площ ділянки. Фактична встановлена площа земельної ділянки за результатами геодезичної зйомки складає 0,0783 га. Крім того, площа земельної ділянки з врахуванням даних Держаного земельного кадастру (меж суміжних земельних ділянок, які внесені до кадастру) згідно з якою площа, яка може бути внесена до бази даних Державного земельного кадастру складає 0,0775 га. З аналізу додатків експертизи, а саме [PERSON] плану меж земельної ділянки та дослідження фототаблиці вбачається, що не збіг фактичних існуючих меж ділянки по огорожах з межами які не співпадають з межами суміжних сусідів, які вже внесені до земельного кадастру вбачаються по прямій на межі від точки «Б» до точки «В», а також незначне від точки «В» до точки «Г». При цьому суд встановлює з наявних у справі фототаблиць та за наслідком огляду ділянки за місцем знаходження, що фактична межа зафіксована експертом по кам`яному (цегляному) паркану з сусідами. Запропоновані два варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою з врахуванням того, що позивач [PERSON] є фактичним користувачем дерев`яного сараю літ. «Н-10» в куті ділянки на проти ділянки фактичного загального користування. В першому варіанті пропонується позивачу виділення трьох ділянок, зокрема з можливістю потрапляння до сараю літ. «Н-10» через ділянку загального користування площею 0,0067 га. В другому варіанті пропонується порядок користування без визначення ділянки загального користування яка переходить позивачу [PERSON] , але з організацією проїзду до ділянки відповідача [PERSON] через ділянку, яка фактично була в користуванні позивача і встановленням сервітуту на цьому проїзді для можливого проходу [PERSON] до належної йому літньої кухні, яка з відповідною ділянкою фактичного «відрізана» від іншої частини ділянки особистого користування позивача. З фотофіксації до експертизи вбачається, що замість паркану з дерев`яних рейок, на який суд звертав раніше увагу (паркан № 32), між фактичними ділянками особистого користування встановлений капітальний паркан з металевих стойок та металевої огорожі з металопрофілю. Слід звернути увагу, що металева огорожа встановлена (прикріплена) зі сторони позивача, білим кольором в сторону Нестерової, та синім кольором в сторону Денісова. На цю обставину сторони окремо не звертали увагу під час слухання справи та ця «реконструкція» паркану не викликала у сторін будь-яких негативних наслідків, тобто металевий паркан встановлений замість дерев`яного по внутрішній межі існуючого фактичного порядку користування, що не викликало додаткового спору між сторонами. На підставі ухвали суду від 06.08.2024 року судом 12.08.2024 року проведений огляд земельної ділянки та домоволодіння сторін за їх участю та участю експерта [PERSON] за наслідком проведеного огляду сторонами не було встановлені недоліки графічного зображення ділянки та її частин, що знаходяться в фактичному особистому користуванні сторін, а також ділянки що знаходиться у фактичному загальному користуванні згідно з експертизою № 206. За наслідком додаткових обмірів у присутності сторін та суду, експертом уточнений розмір гаража, який належить позивачу. Особливо суд звертає увагу, що під час огляду на місці позивач [PERSON] наголосив у присутності усіх учасників, що задля встановлення справедливого та найбільш раціонального порядку користування земельною ділянкою, він згоден відмовитися від користування належним йому старим дерев`яним сараєм (літ. Н-10) який відображений на фототаблицях у справі, розташованому в самому куті ділянки на проти ділянки яка знаходиться у фактичному загальному користуванні сторін. Це надає можливість експерту запропонувати ще інші варіанти встановлення порядку по якому частина ділянки під цим сараєм може перейти в користування відповідачу, а запропоновані експертом варіанті меж ділянок можуть мати більш зручну в обслуговуванні та правильну форму. Також оглядом на місті встановлене, та підтверджені пояснення позивача, що належна йому літня кухня знаходиться у належному для використання стані, та дійсно експлуатується ним за призначенням. Тому суд встановлює, що будь-який варіант встановлення порядку користування земельною ділянкою з визначенням проходу/проїзду з вулиці до частини ділянки особистого користування відповідача не по існуючої ділянці фактичного загального користування може бути тільки за рахунок вилучення з частки ділянки з фактичного особистого користування позивача, та «відрізанням» цим проходом\\проїздом літної кухні позивача з частиною земельної ділянки для її обслуговування від основної ділянки особистого користування позивача. На думку суду при наявному мощенні частини ділянки яка фактично загально сторонами використовується для проходу/ проїзду такі варіанти не є раціональними з врахуванням необхідності нового мощення родючої частини землі, яка по існуючому фактичному користуванню довготривало оброблювалася позивачем. Також такі варіанти мають наслідком зазначене «відрізання», дроблення ділянок особистого користування позивача та необхідність встановлення ще ділянки сервітуту для проходу позивача від будинку до літньої кухні скрізь «новий» прохід\\проїзд, що безсумнівно ускладнює вже наявний фактичний порядок користування. За наслідком надання роз`яснень експертом [PERSON] в судовому засіданні, а також огляду судом за місцем знаходження домоволодіння та спірної земельної ділянки за участю сторін, експертом подані Письмові роз`яснення до експертизи № 206 з запропонованими чотирма варіантами визначення. порядку користування земельною ділянкою. В першому варіанті запропоновано залишити у користуванні позивача земельну ділянку під сараєм літ Н-10, який фактично знаходиться у володіння позивача та від меж цієї ділянки запропонована ділянка загального користування площею 0,0073 га.. Ділянка розподіляється по межі поділу фактичного користування (паркан № 32) відповідно розміри ділянки позивача 0,03390 га та відповідача 0,0357. У другому та третьому варіанті земельна ділянка під сараєм Н-10 запропонована у користування відповідача. У зв`язку з чим запропоновані ділянки сторін відповідно 0,0403 га у позивача та 0,0371 га у відповідача мають найбільш правильну форму та межують частково по паркану фактичного користування (№ 32), а частково ця межа запропонована на зміщення в сторону ділянки відповідача Нестерової на різну відстань від стіни літньої кухні позивача. При цьому в цих варіантах запропонована земельна ділянка загального користування на місці ділянки яка вже знаходиться у фактичному загальному користуванні між співвласниками в розмірі 0,046 га. Четвертий варіант передбачає також що земельна ділянка під сараєм Н.-10 переходить до ділянки в користування відповідача, ділянка загального користування взагалі не визначається. Ділянки особистого користування сторін запропоновані у цьому варіанті «Г» образної форми розміром 0,0426 га у позивача та 0,0394 га у відповідача. Слід значити що у четвертому варіанті пропонується позивачу частина у куті ділянки біля кам`яного паркану, яка фактично знаходилася в особистому користуванні відповідача та на якій посаджені багатолітні дерева, а відповідачу пропонується земельна ділянка, яка знаходиться у загальному користуванні співвласників у вигляді мощеного проїзду. Виходячи з пояснень сторін та мотивування висновків експертизи № 206, по справі здійснювалася перевірка чи дійсно звеличення первинної площі ділянки з 664 кв.м з 1993 року до розміру більш як 800 кв.м відбулося за рахунок зайняття співвласниками земель навколо ділянки, та в тому числі можливого внутрішнього проїзду загального користування за рахунок земель Одеської міської ради (громади міста). Суд враховує пояснення сторін які підтвердили факт того, що звеличення земельної ділянки по фактичному користуванню виникло за рахунок формування меж з іншими сусідами з встановленням ними кам`яних парканів. Зазначені паркани з іншими сусідами стали підставою для визначення фактичних меж між ділянками та по ним у всіх суміжних сусідів, в тому числі у третьої особи [PERSON] , оформлені Державні акти з внесенням показників меж їх ділянок до земельного кадастру. Таким чином у сторін по справі не має сумнівів у вірності встановлення по експертизах правильних зовнішніх меж ділянки по фактичному користуванню. Виходячи з наведеного, а також дослідивши висновки судових експертиз по справі, суд встановлює, що зовнішні межи ділянки встановлені без значних розбіжностей з сусідніми суміжними ділянками, які б змінювали загальний розмір спірної ділянки по який необхідно встановити порядок користування між співвласниками домоволодіння. Питання фактичного знаходження гаража позивача на земельній ділянці [PERSON] не відноситься до предмета спору, тому як третя особа в судовому засіданні підтвердила, що гараж був зведений [PERSON] приблизно у 2003 році та вона не має претензій щодо його розташування та не оспорює цей факт, та не заявляє ніяких вимог. Виходячи з наведеного, співвласники користуються земельною ділянкою на підставі ст. 120 ЗК України. Рішення про передачу у власність земельної ділянки за вказаною адресою не приймалося. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Частиною першою статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб з визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з частиною першої, третьої статті 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення. Оскільки володіння та порядок користування земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, в тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, то при застосуванні статті 88 ЗК України при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або жилий будинок, слід брати до уваги цю угоду. Це правило стосується тих випадків, коли житловий будинок поділено в натурі. За правилом частини другої статті 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Відповідно до вказаних норм визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду, та передбачає механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Відповідно до частини першої статті 318 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Зазначені положення щодо користування власністю застосовуються і до майнових прав на майно (зокрема, права користування земельною ділянкою). Відтак право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак, у будь-якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п`ята статті 319 ЦК України). При вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування та розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 6-841цс16. З метою визначення порядку користування земельною ділянкою, встановлення реального розміру та довгострокового фактичного порядку користування спірною земельною ділянкою погодженого між співвласниками за клопотанням обох сторін було призначено судову земельно-технічну експертизу з відповідними геодезичними вимірюваннями. Виходячи з раніше зазначених висновків, суд приймає як належний доказ саме судову експертизу № 206 від 16.04.2024 року ( експертом [PERSON] ) При визначенні варіантів порядку користування земельною ділянкою між співвласниками домоволодіння експерт [PERSON] (судова експертиза № 206) на відміну від інших експертиз по справі встановила та врахувала довготривало існуючий фактичний порядок користування земельною ділянкою, який склався та погоджений між співвласниками домоволодіння з урахуванням розташування будівель та споруд, які знаходяться в користуванні у співвласників домоволодіння на момент проведення дослідження, а також врахувала зручне користування та раціональну експлуатацію земельної ділянки, можливість вільного доступу до частин ділянки та технічного обслуговування співвласниками будинку та господарських будов. Фактичний порядок користування земельною ділянкою, який склався між співвласниками домоволодіння визначається згідно з фактичними межами земельної ділянки між сусідніми ділянками. Враховуючи розташування однієї з частин земельної ділянки, яка знаходиться в фактичному користуванні співвласника відповідача, а саме в дальній частині загальної земельної ділянки від вулиці, відсутність можливості встановлення відокремленого доступу на територію земельної даної частини ділянки зі сторони вулиці, суд встановлює, що прохід/проїзд можливо та раціонально продовжувати здійснювати через частину ділянки, яка вже довготривало знаходиться у фактичному погодженому загальному користуванні обох співвласників. За приписами ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст.3 ЦК України одними з загальних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. За роз`ясненнями, які містяться у п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних прав» (із змінами) у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В рішенні по справі № № 296/1402/20 від 09 березня 2023 року Верховний Суд зазначив, що погоджується з наведеними висновками судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки варіант № 2 висновку експерта забезпечує розумний баланс інтересів сторін як співвласників та максимально наближено враховує фактичний порядок користування спірною земельною ділянкою, що склався між сторонами та існує тривалий період часу. При визначенні варіанту порядку користування спірною земельною ділянкою суд, з метою дотримання принципу добросусідства та забезпечення розумного балансу інтересів між сторонами, приходить до висновку про те, що саме варіант № 3 порядку користування земельною ділянкою наданий експертом [PERSON] з Письмовим роз`ясненням до експертизи № 206 найбільше забезпечує подальше дотримання співвласниками погоджений довготривалий фактичний порядок користування земельною ділянкою з визначенням ділянок особистого користування та ділянки загального користування наближено до «правильних форм» що забезпечує вільне користування та обслуговування кожним зі співвласників належним йому майном та багаторічними рослинами без дроблення ділянок та встановлення сервітуту, а тому саме цей варіант підлягає визначенню, а отже первинний позов та зустрічний позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial