Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 26 лютого 2009 року між сторонами був зареєстрований шлюб у Гійченській сільській раді Жовківського району Львівської області та зроблено актовий запис № 4. У шлюбі народилися спільні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що вони з відповідачем не проживають разом з березня 2022 року. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя. Фактично, їх сімейні відносини зруйновані, через відсутність взаєморозуміння, байдужості до життя та проблем кожного, що поступово призвело до того, що подружжя стали зовсім чужими людьми. Сторони, як подружжя втратили почуття любові до один одного, а тому подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Вважає, що їх з відповідачем шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, у зв`язку з чим наполягає на його розірванні. Просить шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не прибув, однак п. 6 прохальної частини позовної заяви просить суд слухати справу без його участі. Позов підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не прибула, однак її представник 16.12.2024 року направив на адресу суду клопотання, у якому просить слухати справу без участі відповідача та її представника. Позов відповідач визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, оглянувши клопотання сторін, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Сторони зареєстрували шлюб 26 лютого 2009 року у Гійченській сільській раді Жовківського району Львівської області, актовий запис № 4, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). За час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що видно з копії свідоцтв про їх народження (а.с. 6-7). Відповідно до ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є те, що після укладення шлюбу між сторонами відносини не склалися, сторони з 2022 року не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбно-сімейних стосунків. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім`ї носить стійкий характер, сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що мають істотне значення, а відтак, позовні вимоги слід задовольнити повністю. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Однак, п. 3 прохальної частини позовної заяви позивач просить суд судові витрати покласти на нього, а тому незважаючи на те, що позовні вимоги позивача задоволені повністю та визнання відповідачем позову, питання стягнення з відповідача судового збору та повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, не підлягає вирішенню, не є предметом розгляду справи, оскільки суд розглядає справу лише в межах заявлених вимог.

Outcome: approved