Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

22.10.2024 до Підгаєцького районного суду Тернопільської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивачка просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 14.01.2023 Підгаєцьким відділом ДРАЦС у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №2 (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] ); після розірвання шлюбу залишити її дівоче прізвище [PERSON] . Свій позов [PERSON] обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, разом вони не проживають, фактично сім`я припинила своє існування, а шлюб перетворився на формальний. Рішення позивачки усвідомлене, добровільне та безпосередньо пов`язане з бажанням припинити подальше подружнє життя. Ухвалою від 23.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначене на 20 листопада 2024 року на 12 год. 00 хв. 20.11.2024 у судове засідання сторони не з`явилися. Поштове відправлення, яким відповідачу направлено позов з копіями доданих до нього документів, з копією ухвали суду про прийняття позову до розгляду та відкриття провадження та повідомленням про виклик повернулося 21.11.2024 з позначкою адресат відсутній за вказаною адресою. Ухвалою від 20.11.2024 судове засідання для розгляду справи по суті відкладене на 18 грудня 2024 року на 11 год. 00 хв. Оголошення про виклик відповідача розміщене на веб-порталі судової влади України. 18.12.2024 в судове засідання з`явилася позивачка. Відповідач не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. З урахуванням повторної неявки відповідача за умов належного його повідомлення, заслухавши думку позивачки, суд дійшов висновку про необхідність проведення судового засідання і розгляду справи по суті. Позивачка позов підтримала і пояснила, що сімейне життя в них з відповідачем не склалося, наміру його продовжувати в неї немає. Спільно вони не живуть більше року. Вона проживає з мамою, братом і сином. Суд, заслухавши позивачку, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 20.04.2023 Підгаєцьким відділом ДРАЦС у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, сторони ( [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ) зареєстрували шлюб 14 січня 2023, актовий запис №\~2 (арк.спр.5). У шлюбі [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Теребовлянським відділом державної актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області 05.07.2023. Актовий запис №142 (арк.спр.10). Згідно з довідкою №564, виданою 17.10.2024 виконкомом Золотниківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, син проживає з позивачкою за місцем її реєстрації та перебуває на її утриманні (арк.спр.11). Подружжя спільно не проживають і сімейних відносин не підтримують, що підтверджується матеріалами справи (арк.спр.7, 11, 14). Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.\~16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження /.../ є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 ст. 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Задовольняючи позовні вимоги позивачки [PERSON] , суд виходить з того, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відмова у розірванні шлюбу буде певною мірою примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи, що сторони фактично не підтримують подружніх відносин, спільно не проживають, жодних стосунків не підтримують і контактів не мають, шлюб вже фактично перестав існувати, тому суд переконаний, що збереження його не можливе. Згідно з ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка виявила бажання залишити своє дівоче прізвище, тому суд,

Outcome: approved