Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-12 00:00:00

Представник [PERSON] адвокат Філипенко Є.С. звернувся до суду із позовними вимогами про стягнення грошових коштів з [PERSON] на користь [PERSON] за позикою в сумі 113\~000 грн., 2\~385, 09 грн. інфляційних збитків; 1\~755, 37 грн. 3% річних; 203 400 грн. пені, а всього 320\~540, 46 грн. В обґрунтування позивних вимог зазначив, що позивач надав у борг грошові кошти в сумі 113 000 грн. [PERSON] , з вимогою про повернення вказаних коштів в строк до 24.03.2021, а в разі порушення строків повернення боргу, відповідач зобов`язується сплатити пеню у розмірі 1% від суми позики за кожен день прострочення, що підтверджується відповідною розпискою від 13.03.2021. Відповідач не дотримався взятих на себе зобов`язань за договором позики, заходів щодо повернення боргу не вжив та позику у визначені договором позики строк, не повернув. Представник позивача обставини викладені в позовній заяві підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки не повідомив, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим судом проведено заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, приходить до наступних висновків. Як вбачається з розписки від 13.03.2021, [PERSON] отримав від [PERSON] в борг 113 000 грн. та зобов`язався повернути йому зазначену вище суму до 24.03.2021. За несвоєчасне повернення позики позичальник сплачує позикодавцю пеню у розмірі 1% від суми позики за кожний день існування простроченої заборгованості. Факт отримання позики, а також зазначені домовленості, підтверджуються оригіналом розписки від 13.03.2021. Згідно зі\~статтею 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), відповідно до\~статті 610 ЦК України. Відповідно до\~статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Відповідно до\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною другою\~статті 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Системний аналіз норм статті\~1046,\~1047 ЦК України\~свідчить, що, оскільки договір позики є реальним, то факт передання грошових коштів може підтверджуватися договором позики, укладеними в письмовій формі, якщо в тексті такого договору сторонами не зазначений інший строк передання грошових коштів. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 зазначено, що реальним вважається договір, що є укладеним з моменту передачі речі або вчинення іншої дії. Для укладення реального договору необхідна наявність двох юридичних фактів: а) домовленість між його сторонами стосовно істотних умов договору; б) передача речі однією стороною іншій стороні або вчинення іншої дії. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей\~1046,\~1047 ЦК України, суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики, його умов. Такі правові висновки про застосування статей\~1046,\~1047 ЦК України\~викладені у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17, Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 569/1646/14-ц, від 14 квітня 2020 року у справі № 628/3909/15 та від 21 липня 2021 року у справі № 758/2418/17. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц). Згідно з частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми (постанови Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16 та від 23 квітня 2020 року у справі № 501/1773/16-ц, від\~10 травня 2022 року у справі № 153/943/19, від 14 вересня 2022 року у справі № 130/82/2015, від\~\~28 лютого 2024 року у справі № 369/5625/16-ц). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 викладено правовий висновок, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. У\~статті 629 ЦК України\~закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право, - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17). Розписка, складена 13.03.2021 з метою підтвердження боргових зобов`язань, які виникли у відповідача перед позивачем, містить інформацію про отримання [PERSON] коштів в сумі 113 000 грн від [PERSON] та зобов`язання щодо повернення боргу до 24.03.2021, яке відповідач не виконав. Відповідно до частини першої\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу.\~\~ Згідно зі\~статтею 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно розписки визначено, що у разі порушення позичальником строків повернення позики, позичальник сплачує на користь позикодавця неустойку у розмірі 1 % від суми заборгованості за кожен день прострочення. Суд вважає, що розрахунок представника позивача пені в сумі 203 400 грн.; інфляційних витрат у сумі 2\~385, 09 грн.; трьох процентів річних у сумі 1\~755, 37 грн. є вірним. Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Встановивши, що нарахована позивачем за первісним позовом неустойка за прострочене зобов`язання в сумі 203 400 грн значно перевищує розмір основного зобов`язання за договором позики (113 000 грн), суд вважає можливим застосування частини третьої статті 551 ЦК України та зменшення суми неустойки з 203 400 грн до 113 000 грн. Враховуючи,\~що наявність\~боргових зобов`язань\~підтверджується розпискою\~про отримання\~грошових коштів,\~суд приходить\~до висновку,\~що позовні\~вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню та з [PERSON] підлягає стягненню сума заборгованості за договором позики у сумі 230\~140, 46 грн. з яких: заборгованість за основним боргом у сумі 113 000 грн.; пеня у сумі 113 000 грн.; інфляційні витрати у сумі 2\~385, 09 грн.; три проценти річних у сумі 1\~755, 37 грн. Відповідно до\~положень ст. 141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (71, 79%). У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (частина четверта\~статті 268 ЦПК України). Згідно з частиною п`ятою\~статті 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повний текст рішення складений відповідно до ч. 5\~ст. 268 ЦПК України, що узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11, тобто датою ухвалення судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 20.11.2024, є дата складення повного судового рішення 13.12.2024.

Outcome: partial