Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду до відповідача про заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позов мотивує тим, що з 12 серпня 2021 року працював в ТОВ «Проско лімітед» та 04 липня 2022 року був звільнений за власним бажанням. Починаючи з грудня місяця 2021 року відповідач не виплачував позивачу заробітну плату, а після звільнення не провів розрахунок та не виплатив заробітну плату. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь невиплачену заробітну плату у розмірі 35\~135, 54 грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 83\~607, 72 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог, зазначивши, що не заперечує проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача в судове засідання. Представник відповідача\~у судове\~засідання не\~з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином (поштове відправлення). Заяв не надавав, відзив не подав. Тому суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вбачає позов обґрунтованим і таким, що підлягає\~\~задоволенню з наступних підстав.\~\~ Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Матеріалами справи встановлено, що на підставі наказу № 1-К від 11.08.2021 року [PERSON] з 12.08.2021 року був працевлаштований на роботу в ТОВ «Проско лімітед». З 04.07.2022 року на підставі Наказу № 22-К від 04.07.2022 року звільнений за власним бажанням, що підтверджується відомостями з копії трудової книги серії [NUMBER] . Як вбачається з виписки банківського рахунку [PERSON] остання виплати заробітної плати від ТОВ «Проско лімітед» було в листопаді 2021 року, після того за період з грудня 2021 року по липень 2022 року відповідачем було сплачено позивачу лише 1\~000 грн в квітні місяці 2022 року. Приписами ст.\~43\~Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст.\~115\~КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 1 ст.\~21\~Закону України\~«Про оплату\~праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Враховуючи не виконання відповідачем своїх зобов`язань утворилась заборгованість зі сплати заробітної плати за період з 01 грудня 2021 року по 04 липня 2022 року (день звільнення) в сумі: 35 125 (тридцять п?ять тисяч сто двадцять п?ять) гривень 54 копійки, виходячи з наступного розрахунку: 153 робочі дні (з 01.12.2021р. по 04.07.2022р.) х 236,18 грн. (середньоденна заробітна плата) = 36 125,54грн. - 1000 грн. (частина заробітної плати, що виплачена в квітні місяці 2022 року) = 35 125,54грн. Також,\~судом встановлено,\~що на момент звернення позивача до суду, відповідачем повністю не зроблений розрахунок, що передбачений\~ст. 116 КЗпП України\~при звільненні позивача. Відповідно до\~ст.\~47\~КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівнику належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Статтею116 КЗпП України закріплено, що при звільненні працівника виплата усіх належних йому від підприємства, проводиться у день звільнення. Згідно з ч.1 ст.117\~КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У Постанові від 27 квітня 2016 року по справі № 6-113цс16 Верховний Суд України, зазначив, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв?язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення або в разі його відсутності в цей день - наступного дня після пред?явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі не проведення його до розгляду справи - по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не позбавляє його відповідальності. Середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 04 липня 2022року по 10 листопада 2023 року (день відправлення позовної заяви до суду поштовим відправленням) складає: 83 607 (вісімдесят три тисячі шістсот сім) гривень 72 копійки, виходячи з наступного розрахунку: 236,18 грн. (середньоденна заробітна плата) х 354 робочі дні (робочі дні з 04.07.2022р. по 10.11.2023р.) = 83 607,72 грн. Суд, перевіривши розрахунок, проведений відповідно до п.2, п.5, п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, вважає його правильним, відповідно до положень ст.117 КЗпП України, а тому зазначена сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги невиконання зобов`язань відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути невиплачену заробітну плату за період з 01\~грудня 2021\~року по\~04\~липня 2022\~року у розмірі 35\~135, 54 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04 липня 2022року по 10 листопада 2023 року у розмірі 83\~607, 72 грн. На підставі ст.141\~ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1211, 20 грн. На підставі ст.ст. 116, 117, 233 КЗпП України, ст. 34 Закону України "Про оплату праці", п.2, п.5, п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, затвердженого Постановою КМУ від 21.02.2001 року № 159\~та

Outcome: approved