Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] , яка діє від свого імені та від імені неповнолітніх дітей\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служба у справах дітей адмістрації Заводського району Миколаївської міської ради, в якому просили стягнути з відповідачки [PERSON] кошти, отримані нею за договором позики від 02.11.2016, на користь позивачки [PERSON] у розмірі 6\~412\~800 грн, на користь [PERSON] , [INFO] , від імені і в інтересах якого діє [PERSON] , у розмірі 1\~603\~200 грн, на користь [PERSON] , [INFO] , від імені і в інтересах якого діє [PERSON] , у розмірі 1\~603\~200 грн, на користь [PERSON] у розмірі 1\~068\~800 грн; стягнути з відповідачки загальну суму судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, на користь позивачів пропорційно задоволеним вимогам та часткам позивачів. Позов обґрунтований тим, що 26.04.2006 Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області був зареєстрований шлюб між позивачкою [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] . 02.11.2016 між [PERSON] (чоловік та батько позивачів) та відповідачкою [PERSON] був укладений договір позики у простій письмовій формі. Відповідно до цього договору [PERSON] передав у позику [PERSON] кошти в розмірі 400\~000 доларів США, що еквівалентно у національній валюті 10\~688\~000,00 грн згідно з курсом валют НБУ станом на 17.04.2019. (400\~000 * 26,72 грн). На підтвердження укладення договору позики відповідачкою була власноруч складена розписка від 02.112016, яка підтверджує факт передачі [PERSON] відповідачці вказаної грошової суми. Позивачі зазначають, що зазначені грошові кошти в розмірі 400\~000 доларів США є спільним сумісним майном подружжя: позивача [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] . Шлюбний договір між позивачкою [PERSON] та її чоловіком не укладався, поділ спільного майна подружжя не здійснювався. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з рухомого та нерухомого майна та зазначених вище грошових коштів. Позивачі та відповідач є спадкоємцями першої черги після смерті свого чоловіка, батька та сина. Відповідачка та мати спадкодавця [PERSON] подала заяву про відмову від права на спадщину на користь малолітніх дітей спадкодавця [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Частка відповідачки у спадщині склала 1/5 частину всієї спадкової маси, і ця частина перейшла до двох малолітніх дітей порівну. Приватним нотаріусом Шиліною Г.М. були видані свідоцтва про право на спадщину за законом. Позивачі вказують, що до спадкоємців померлого у відповідних частках перейшли усі права та обов`язки за договором позики від 02.11.2016, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . У встановлений договором строк відповідчка спадкоємцям померлого борг в сумі 400\~000 доларів США не повернула, ігноруючи їх звернення. Так, посилаючись на положення ст. 1218 ЦК України, позивачі вважають, що до них, як до спадкоємців кредитора, перейшло право вимоги за договором позики від 02.11.2016 у відповідних частках від загальної суми позики, а саме: [PERSON] право вимоги на 3/5 частки (1/2 та 1/10 частки), що дорівнює 240\~000 доларів США, еквівалент у національній валюті 6\~412\~800 грн (200\~000 дол. США -1/2 частка+40\~000 дол. США 1/10 частка); [PERSON] , [INFO] право вимоги на 3/20 частки (1/10 частка майна та половина 1/10 частки, від якої відмовилася [PERSON] на користь [PERSON] ), що дорівнює 60\~000 дол. США, еквівалент у національній валюті 1\~603\~200 грн (40\~000 дол. США - 1/10 частка +20\~000 дол. США половина 1/10 частки, від якої відмовилася відповідачка); [PERSON] - право вимоги на 3/20 частки (1/10 частка майна та половина 1/10 частки, від якої відмовилася [PERSON] на користь [PERSON] ), що дорівнює 60\~000 дол. США, еквівалент у національній валюті 1\~603\~200 грн (40\~000 дол. США - 1/10 частка +20\~000 дол. США половина 1/10 частки, від якої відмовилася відповідачка); [PERSON] право вимоги на 1/5 частку, що дорівнює 40\~000 дол. США, еквівалент у національній валюті 1\~068\~800 грн. Ухвалою суду від 16.05.2019 задоволено частково заяву позивачів про забезпечення позову і накладено арешт на нерухоме майно, зазначене в резолютивній частині ухвали, що належить [PERSON] , в межах суми позову 10\~688\~000,00 грн. Ухвалою суду від 10.06.2019 відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 26.06.2023 закрито підготовче провадження у справі з призначенням її до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Луконіна Н.В. в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні. Позивачка [PERSON] пояснила, що грошові кошти, зазначені в розписці, були передані відповідачці 02.11.2016 за адресою: [ADDRESS] , в кухні, а розписку підготував її покійний чоловік [PERSON] , але де саме роздрукував, їй невідомо. Після передачі грошей [PERSON] підписала текст розписки. ЇЇ чоловік радився з кумом, який раніше працював в поліції, щодо оформлення позики. Позивачка [PERSON] , яка змінила прізвище на [PERSON] у зв`язку з одруженням, в судовому засіданні також підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві, зазначивши, що не була присутньою під час написання розписки, але коли відвідувала батька за місцем його проживання за адресою: [ADDRESS] , чула його обговорення з [PERSON] про те, чи слід писати розписку, позичаючи таку суму грошей. Батько наполягав на написанні розписки. Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Олещук Т.Л. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала, зазначивши, що ніколи не укладала зі своїм померлим сином [PERSON] жодних договорів позики та не отримувала від нього гроші в борг. Розписка, на яку посилються позивачі, є підробленою, а договір позики не укладався, підпис у розписці, яку вона вперше побачила в суді, їй не належить. Вважає, що позивачка [PERSON] пред`явленням цього позову намагається заволодіти належним їй приміщенням по [ADDRESS] . Представник служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради Довгань І.В. в судовому засіданні 12.12.2023 просила вирішити спір на розсуд суду відповідно до закону. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що підтримувала добрі стосунки зі сторонами у справі, обставини щодо розписки від 06.11.2016 їй невідомі, але вона вважає, що [PERSON] не міг позичити 400\~000 доларів США відповідачці. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] , яка є її рідною тіткою, 02.11.2016 була в с. Бурилове Первомайського району Миколаївської області, оскільки за сімейною традицією 1 листопада кожного року приїздить в село зі своїм братом для поминання рідних, а 3 листопада завжди повертається додому. Обставини щодо позики 400\~000 доларів США їй невідомі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав показання, аналогічні показанням свідка [PERSON] . Свідок [PERSON] , який є сином відповідачки [PERSON] , в судовому засіданні показав, що разом з Татаренковими вони займалися спільним бізнесом. Вважає, що [PERSON] не міг позичити його матері 400\~000 доларів США, оскільки не мав таких грошей, а ремонт будівлі на таку суму не планувався. Крім того, [INFO] померла його бабуся, тому за сімейною традицією кожного року в цю дату вони їздили в с. Бурилове Первомайського району Миколаївської області на поминання. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що до березня 2020 працював охоронцем у ПП [PERSON] . В 2016 році його робоче місце було за адресою: [ADDRESS] , де не проводились в той час жодні капітальні ремонті роботи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що проживав по сусідству з [PERSON] , який був його кумом та неодноразово звертався до нього за консультаціями з юридичних питань, в тому числі восени 2016 року з приводу значної суми позики рідній матері для проведення ремонту бази за адресою: [ADDRESS] . Він порадив [PERSON] скласти розписку, бажано нотаріально посвідчити її, що розписку повинна написати позичальниця. Але [PERSON] сказав, що надрукує її. Розписку він не бачив, та в подальшому [PERSON] повідомив йому, що уклали договір, матір підписала розписку, за змістом якої, в разі неповернення суми позики, до нього переходить право власності на приміщення бази. Заслухавши сторони, свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , експерта [PERSON] , дослідивши надані сторонами докази, суд зробив такі висновки. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що 26.04.2006 Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області був зареєстрований шлюб між позивачкою [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] , яке видано 29.01.2018. Відповідно до матеріалів спадкової справи №05/2018 до майна померлого [INFO] [PERSON] , з заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON] (дружина померлого) від свого імені та від імені малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] (донька померлого). [PERSON] мати померлого [PERSON] в заяві від 12.03.2018 відмовилась від прийняття спадщини на користь малолітніх онуків, дітей спадкодавця [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в рівних частках кожен. Спадкоємцями майна [PERSON] , який помер [INFO] , є його дружина [PERSON] на 1/5 частку у спадщині; його малолітній син [PERSON] на 3/10 частки у спадщині, у тому числі з урахуванням 1/10 частки у спадщині, від якої відмовилась мати спадкодавця [PERSON] ; його малолітня дочка [PERSON] на 3/10 частки у спадщині, у тому числі з урахуванням 1/10 частки у спадщині, від якої відмовивалась мати спадкодавця [PERSON] ; його дочка [PERSON] на 1/5 частку у спадщині. Вказаним особам були видані свідоцтва про право на спадщину за законом, що складається з рухомого та нерухомого майна, які містяться в копії спадкової справи №05/2018. Крім того, позивачі стверджували, що до них, як до спадкоємців [PERSON] , перейшло право вимоги за договором позики від 02.11.2016 у відповідних частках від загальної суми позики, відповідно до якого [PERSON] передав у позику відповідачці [PERSON] грошові кошти у розмірі 400\~000,00 доларів США, що еквівалентно у національній валюті станом на 17.04.2019 відповідно до курсу НБУ сумі у розмірі 10\~688\~000,00 грн. На підтвердження\~цих вимог\~позивачкою [PERSON] \~був наданий\~суду надрукований\~документ,\~який має\~найменування «Расписка»,\~такого змісту : « г. Николаев Второе ноября две тысячи шестнадцатого года. Я, [PERSON] , (ИН [NUMBER] , паспорт [NUMBER] , выдан 14.10.2004 г. Заводским РВ ММУ УМВС Украины в г. Николаеве) постоянно проживающей в [ADDRESS] . Настоящей распиской удостоверяю, что второго ноября две тысячи шестнадцатого года получила непосредственно от свого сына, [PERSON] , (ИН [NUMBER] , паспорт [NUMBER] , выдан 26.07.2005 г. Заводским РВ ММУ УМВС Украины в Николаевской обл.) постоянно проживающего в [ADDRESS] денежную сумму в размере 400\~000.00 (четыреста тисяч) долларов США для проведения ремонта помещений и благоустройства территории продтоварной базы по [ADDRESS] . Вышеуказанную сумму в размере 400 00.00 (четыреста тисяч) долларов США, я обязуюсь возвратить моему сыну, [PERSON] , двадцатого августа две тысячи восемнадцатого года. В случае отсутствия необходимой суммы денег, я обязуюсь передать в частную собственность моему сыну, [PERSON] , продтоварную базу по адресу [ADDRESS] принадлежащую мне на правах частной собственности (свидетельство №17846443 от 17.02.2014 г.). Під цим текстом розписки міститься дата «02 ноября 2016 г.», підпис, та текст « [PERSON] ». Відповідно до ст. ст. 60, 61 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, гроші, цінні папери, цифрові речі, майнові права, роботи та послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні та нематеріальні блага. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Частиною першою\~статті 509 ЦК України\~передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У частині першій\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно зі\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (частина перша\~статті 611 ЦК України). Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Згідно зі\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позикодавця до позичальника. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки. Верховний Суд у постановах від 22 серпня 2019 року у справі №369/3340/16-ц, від 18 травня 2020 року у справі №177/1659/17, від 03 червня 2020 року у справі №461/9270/18-ц зробив висновки, що у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей\~1046,\~1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. В судовому засіданні позивачі зазначали, що [PERSON] згідно з розпискою від 02.11.2016 надав у позику відповідачці [PERSON] грошові кошти, які вона в обумовлений строк не повернула. Відповідачка [PERSON] заперечувала факт підписання розписки, зазначала, що підпис у розписці їй не належить. Відповідно до статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Як убачається з положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. В постанові Верховного Суду України від 07.12.2023 у справі №357/9972/19 зазначено, що «обов`язок із доказування потрібно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним ніж протилежний.» Суд, з метою встановлення обставин, чи підписувала відповідачка [PERSON] розписку про отримання грошових коштів, за якими позивачі просять стягнути заборгованість, призначав експертизи. Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством (ч.1 ст. 102 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 110 ЦПК України\~висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими\~статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Так, ухвалою суду від 30.09.2020 за клопотанням відповідачки [PERSON] у справі призначено комплексну почеркознавчу та технічну експертизи документу, на вирішення якої поставлені запитання: 1. Яким способом виконана розписка від 02.11.2016 року та підпис в ній, а саме: чи виготовлена розписка від імені [PERSON] з підписом в ній шляхом монтажу за допомогою комп`ютерної або копіювально-монтажної техніки (розпечатана на принтері чи скопійована), тощо? Чи сканований (скопійований) підпис, чи накладений він на інше зображення підпису, або виготовлений чорнилами? Якщо підпис має ознаки накладення на інший, то яким способом це зроблено? 2. У якій послідовності виконувалися печатний текст розписки та підпис від імені [PERSON] ? 3. Чи можливо виконання спочатку підпису від імені [PERSON] , а потім нанесення на чистий аркуш паперу (шляхом друкування на принтері тощо) печатного тексту документу разом із датою розписки та прізвища, імені по батькові підписанта? 4. Чи виконано підпис від імені [PERSON] в розписці від «02 ноября 2016г.» самою [PERSON] або іншою особою? 5. Чи відповідає давність (дата час) нанесення тексту розписки та підпису даті складення розписки зазначеної в ній? Проведення судової комплексної почеркознавчої та технічної експертизи документу доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Відповідно до висновку експерта №20-6593 судово-технічної експертизи документів від 18.03.2021, друкований текст наданої на експертизу розписки від 02.11.2016 на суму 400\~000 доларів США, укладеної між [PERSON] та [PERSON] , виконаний електрофотографічним способом за допомогою лазерного принтера (багатофункціонального пристрою). У розписці від 02.11.2016 на суму 400\~000 доларів США, укладеної між [PERSON] та [PERSON] зміни у вигляді монтажу, ознаки монтажу друкованих текстів та додавання окремих фрагментів, відсутні. Підпис від імені [PERSON] на розписці від 02.11.2016 виконано рукописним способом пишучим приладом із стержнем, заправленим пастою для кулькових ручок фіолетового кольору, без засобів друку з використанням оргтехніки. Питання 2-4 не вирішувались з причин, вказаних у дослідницькій частині висновку. Відповідно до висновку експерта №20-6594 судово-почеркознавчої експертизи, складеного 26.04.2021, вирішити питання, чи виконаний підпис від імені [PERSON] у наданій на експертизу розписці про отримання грошової позики (Расписка) від 02.11.2016 на суму чотириста тисяч доларів США, розміщений ліворуч від друкованого запису « [PERSON] », самою [PERSON] або іншою особою, не виявилось можливим, з причин, вказаних у п. 1 (4) Дослідницької частини висновку. Так, у дослідницькій частині висновку експерта зазначено, що оцінкою результатів проведеного дослідження підпису від імені [PERSON] у наданій на експертизу розписці про отримання грошової позики (Расписка) від 02.11.2016 з усіма зразками її підпису (наданих судом для проведення дослідження та прийнятих експертом) були встановлені збіги загальних ознак і одночасно розбіжності діагностичних ознак. Ні збіжні, ні розбіжні ознаки не утворюють сукупності, достатньої для якого-небудь (позитивного чи негативного) висновку про виконання досліджуваного підпису від імені [PERSON] нею самою. Більшість збіжних окремих ознак відноситься до малоінформативних та носить приблизний характер та при наявності діагностичних ознак, походження яких не вдалося пояснити через незначний ступінь їх прояву, наведені збіжні ознаки не можуть бути покладені у основу позитивного висновку про тотожність виконавця. В свою чергу, виявлені розбіжності не вдалося оцінити однозначно, а саме: вони можуть бути пов`язані як з виконанням досліджуваного підпису самою [PERSON] у якихось незвичних умовах або у незвичному стані, так і з виконанням цього підпису короткого за об`ємом графічного матеріалу і простого по виконанню іншою особою з наслідуванням підпису (підписам) [PERSON] . Наявність встановлених діагностичних ознак у досліджуваному підпису може свідчити про вплив на виконавця цього об`єкту якихось збиваючих факторів, якими могли бути як природні (напариклад, незручна поза при письмі, незвичний психофізичний стан виконавця, нерівна поверхня, на якій було розташовано аркуш) так і штучні (виконання підпису з наслідуванням підпису (підписам) [PERSON] або з використанням якихось технічних засобів) (стор. 7 висновку). Крім того, ухвалою суду від 02.09.2021 за клопотанням представника позивачів призначено у справі додаткову судово-почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання про те, чи виконано підпис від імені [PERSON] в розписці від «02 ноября 2016г.» самою [PERSON] або іншою особою? Проведення додаткової судово-почеркознавчої експертизи доручено експертам Кіровоградського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Відповідно до висновку експерта від 28.01.2022 СЕ-19/112-21/10958-ПЧ підпис, розташований нижче тексту розписки від імені [PERSON] , датованої 02.11.20166, з лівого боку від запису « [PERSON] » - ймовірно виконаний не [PERSON] , а іншою особою, з наслідуванням справжнього підпису [PERSON] . Експерт у процесі порівняння досліджуваного підпису із вільними та експериментальними заразками підпису [PERSON] встановив як розбіжності так і збіги. Наведені у дослідницькій частині висновку розбіжні ознаки стійкі, суттєві, але у своїй сукупності достатні лише для ймовірного висновку про те, що досліджуваний підпис виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Що ж стосується встановлених збіжних ознак, то вони мало характерні, несуттєві і пояснюються виконанням даного підпису із наслідуванням справжнього підпису [PERSON] . В судовому засіданні експерт Кіровоградського НДЕКЦ [PERSON] роз`яснила, що для проведення експертизи їй було достатньо всіх зразків, як вільних так і експериментальних, які всі вона дослідила. Підпис досить простий, гарно зімітований, на її думку, він виконаний не [PERSON] . Під час дослідження вона виявила невелику кількість діагностичних ознак знайдено три негативні ознаки, їм була надана перевага, такої кількості було достатньо для ймовірного висновку про те, що досліджуваний підпис виконаний іншою особою. Ухвалою суду від 09.02.2024 за клопотанням представника позивачів у справі призначено комісійну судово-почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено птання про те, чи виконано підпис від імені [PERSON] в розписці від «02 ноября 2016г.» самою [PERSON] або іншою особою? Проведення експертизи доручено експертам Київського науково-дослдіного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України. Згідно з висновком експерта від 28.08.2024 №СЕ-19/111-24/27090-ПЧ вирішити запитання: «Чи виконано підпис від імені [PERSON] в розписці від «02 ноября 2016 г.» самою [PERSON] або іншою особою?» - не виявилось можливим у зв`язку з тим, що не було встановлено сукупності суттєвих збіжних чи стійких розбіжних почеркових ознак, достатніх для будь-якого ймовірного чи категоричного висновку про наявність або відсутність тотожності. В дослідницькій частині зазначеного висновку експерти вказали, що оцінюючи результати порівняльного дослідження встановлено, що ні збіги, ні розбіжності не можуть слугувати підставою для позитивного або негативного висновку. Пояснюється це тим, що збіги ознак не утворюють індивідуальної або близької до неї сукупності, оскільки часто зустрічаються в почерках різних осіб. Що ж стосується розбіжних ознак, то в данному випадку не вдалося встановити: чи є вони варіантами ознак підпису [PERSON] , що не проявилися в наданих зразках, або вони обумовлені навмисною зміною свого підпису, або ж ці ознаки є ознаками почерку іншої особи. Відсутність однозначності в оцінці розходжень не дозволило вирішити запитання про виконавця ні в категоричній, ні в ймовірній формі. Отже, у всіх експертизах, призначених за ухвалами суду, під час дослідження підпису експерти встановили, що збіжні ознаки є малоінформативними, малохарактерними, носять приблизний характер, а тому, при наявності діагностичних ознак, не можуть бути покладені в основу позитивного висновку про тотожність виконавця. Зазначені висновки не підтверджують факту підписання [PERSON] договору позики від 06.11.2016. Суд відхиляє наданий позивачами висновок експертного дослідження №28П від 20.03.2019, відповідно до якого «між текстами «02 ноября 2016 г.» та « [PERSON] » в Розписці від імені [PERSON] від 02.11.2016, -у графі «ПОЗИЧКОДАВЕЦЬ» від імені [PERSON] в Договорі позички річчю для користування (нежитлове приміщення за адресою: м. Миколаїв, вул. Південна, 35-б) від 01.10.2014, -у графі «ПОЗИЧКОДАВЕЦЬ» від імені [PERSON] в Договорі позички річчю для користування (нежитлове приміщення за адресою: м. Миколаїв, вул. Мала морська, 92-б) від 01.01.2014,- виконані однією особою» з таких підстав. Відповідно до Інструкції №53/5 від 08.10.1998р. «Про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень», експертні дослідження виконуються в порядку, передбаченому для проведення судових експертиз, в т.ч. потребують спеціальних знань та використання методів судової експертизи. Хід і результати таких досліджень викладаються у висновку експертного дослідження. Висновок експертного дослідження складається за структурою та змістом як і висновок експерта. Крім того, відповідно до Науково-Методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 26.12.2012 №1950/5), основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (літерних та цифрових) і підпису.\~ Відповідно до п. 1.3 зазначених науково-методичних рекомендацій, для проведення досліджень орган (особа), який (яка) призначив (ла) експертизу (залучив (ла) експерта), повинен (на) надати експерту вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (цифрових записів, підпису) особи, яка підлягає ідентифікації. Вільними зразками є рукописні тексти, рукописні записи (літерні та цифрові), підписи, достовірно виконані певною особою до відкриття кримінального провадження, провадження у справах про адміністративні правопорушення, цивільних, адміністративних чи господарських справах і не пов`язані з їх обставинами; умовно-вільними є зразки почерку та (або) підпису, виконані певною особою до відкриття провадження у справі, але пов`язані з обставинами цієї справи або виконані після відкриття провадження у справі та є як пов`язаними зі справою, так і не пов`язаними з її обставинами; експериментальні зразки почерку та (або) підпису, що виконані за завданням органу (особи), який (яка) призначив (ла) експертизу (залучив (ла) експерта), у зв`язку з призначенням такої експертизи. Перед приєднанням вільних та умовно-вільних зразків до матеріалів справи орган (особа), який (яка) призначив (ла) експертизу (залучив (ла) експерта), має пред`явити їх особі, яка підлягає ідентифікації. У документі, що є підставою для проведення експертизи, орган (особа), який (яка) призначив (ла) експертизу (залучив (ла) експерта), зобов`язаний (зобов`язана) зазначити документи, у яких містяться вільні, умовно-вільні зразки почерку та (або) підпису особи (п. 1.4. Рекомендацій). Як вбачається з висновку експертного дослідження №28П від 20.03.2019, до Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру 19.03.2019 надійшла заява від 19.03.2019 за вих. №3 від імені [PERSON] про проведення почеркознавчого дослідження. На вирішення почеркознавчого дослідження поставлене запитання: «Чи виконано підписи одною самою чи різними особами на наступних документах: розписці від 02.11.2016, договорі позички річчю для користування (нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] ) від 01.01.2014 в графі «Позичкодавець [PERSON] »; договорі позички річчю для користування (нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] ) від 01.01.2014 в графі «Позичкодавець [PERSON] »? На дослідження експерту були надані оригінал розписки від імені [PERSON] від 02.11.2016 та зазначені оригінали договорів позички річчю. При цьому зі змісту зазначеного експертного дослідження не вбачається, що, відповідно до вищенаведених положень науково-методичних рекомендацій, експерту особою, яка його залучила, надавались вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку відповідачки [PERSON] , а перед їх приєднанням вони пред`являлись [PERSON] . \~ \~ \~ \~Обставин, які свідчили про неможливість пред`явити зазначені зразки експерту та [PERSON] , в судовому засіданні не встановлено. \~ \~ \~ \~Отже, суд вважає, що висновок експертного дослідження не відповідає положеням, визначеним в Інструкції №53/5 від 08.10.1998р. «Про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень», зокрема, в частині наявності в експерта достатньої кількості порівняльного матеріалу, тобто такого його об`єму, який би забезпечував можливість повного та всебічного співставлення усіх ознак, які містяться в досліджуваному підписі, та в достовірності цього матеріалу, тобто безперечної належності підписів саме тій особі, чиїми зразками вони служать. \~ \~ \~ \~У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі №227/3760/19-ц зроблено висновок про те, що підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми правочину, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Відсутність на письмовому тексті правочину (паперовому носії) підпису його учасника чи належно уповноваженої ним особи означає, що правочин у письмовій формі не вчинений. \~ \~ \~ \~Таким чином, оскільки в судовому засіданні не встановлено, що підпис в розписці від 02.11.2016 виконаний [PERSON] , подана позивачами до суду розписка не\~підтверджує те, що її текст схвалювався позичальником [PERSON] , що нею погоджені умови договору позики, тому немає підстав вважати, що [PERSON] надав [PERSON] грошові кошти у борг, а остання їх отримала. \~ \~ \~ \~Щодо пояснень вищевказаних свідків, допитаних в судовому засіданні, вони не є належними доказами у цій справі, оскільки як зазначено в п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009, не може доводитися свідченнями свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов`язань, що виникли з правочину. Випадки, коли сідчення свідків допускаються як засіб доказування факту вчинення правочину, у ЦК визначені прямо (частина друга статті 937, частина третя статті 949 ЦК). \~ \~ \~ \~Тож, за встановлених судом обставин справи, немає підстав для задоволення позову [PERSON] , яка діє від свого імені та в інтересах дітей, [PERSON] та стягнення боргу з [PERSON] за договором позики. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати покладаються на позивачів. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed