Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 04 липня 2012 року у цивільній справі № 1715/7836/12 шлюб між нею та відповідачем розірвано. Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 червня 2017 року у цивільній справі № 569/4563/17 стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1\~500 гривень, з урахуванням індексації щомісячно, починаючи з 22.03.2017 року до повноліття дитини. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 вересня 2020 року у цивільній справі № 557/336/20 позбавлено відповідача батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідач коштів на утримання доньки не надає, аліментів не сплачує, а середньомісячна зарплата по регіону зростає, вважає, що є всі підстави для звернення до суду із вказаним позовом. Зазначає, що на даний момент матеріальний стан відповідача змінився, оскільки останній проходить службу в Збройних Силах України та має можливість сплачувати аліменти. Просить суд змінити спосіб стягнення аліментів і стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] в розмірі по частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час та дату розгляду справи належним чином, подала через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області 05.11.2024 року заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити та розгляд справи проводити у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд вважає зібраних в справі доказів достатньо для вирішення справи по суті, тому розглядає справу у відсутності відповідача в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 06 лютого 2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 27.08.2009 року батьками [PERSON] , [INFO] є позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с. 9). Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 04 липня 2012 року у цивільній справі № 1715/7836/12 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 14). Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 03.03.2016 року [PERSON] змінено прізвище на [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 27 (а.с. 7). З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області вбачається, що 12 листопада 2016 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] , про що було зроблено відповідний актовий запис № 1665. Прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини змінено на [PERSON] (а.с. 8). Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 червня 2017 року у цивільній справі № 569/4563/17 стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1\~500 гривень, з урахуванням індексації щомісячно, починаючи з 22.03.2017 року до повноліття дитини (а.с. 17-19). Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 вересня 2020 року у цивільній справі № 557/336/20 позбавлено відповідача батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 15-16). Відповідно до статті 8\~Закону\~України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної\~Ради\~України\~N\~789-XII\~від\~27\~лютого\~1991\~року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.\~180\~СК\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст.\~182\~СК\~України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Відповідно до положень ст.\~183\~СК\~України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.\~\~ Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша статті 192\~СК\~України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з\~\~п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.\~192\~СК\~України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17. Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями ст.ст. 182-184,192 СК України. Вирішуючи спір, суд виходить з того, що стягувач бажає змінити спосіб стягнення аліментів, визначивши його у частці від доходу відповідача, відповідно суд доходить висновку про необхідність зміни аліментів, що стягуються з відповідача у твердій грошовій сумі та враховуючи положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. Відповідно до роз"яснень, які містяться у пункті 23 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України "Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів"\~№ 3\~від 15\~травня 2006\~року у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 1\~211 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved