Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

У травні 2024 р. позивач [PERSON] в інтересах якої діє її представник - адвокат Тетева-Родюк І.О., звернулася до суду до відповідача [PERSON] , 3-я особа: служба у справах дітей Вінницької міської ради Вінницької області, з позовом про позбавлення батьківських прав, вказавши наступне. 22.11.2003 р. позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб, який згодом розірвали за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.09.2017 р. Від шлюбу сторони мають трьох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] . та сина [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з позивачкою, відповідач з дітьми не спілкується взагалі, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться успіхами та станом їх здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, не забезпечує їм доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти тощо. Посилаючись на вказані обставини, просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно дітей. В судове засідання представник позивача не з`явився, направив до суду заяву, в якій позов уточнив, зазначивши, що на час розгляду справи донька [PERSON] , [INFO] , досягла повноліття, а тому просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно двох неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Просить розглянути справу без участі позивачки та представника, проти проведення заочного розгляду справи не заперечують. Представник третьої особи - служби у справах дітей Вінницької міської ради в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без їх участі, при ухваленні рішення просять врахувати наданий висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідач на неодноразові виклики до суду не з`явився, судові повістки були повернуті через невручення у зв`язку з його відсутністю за місцем реєстрації. Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази в порядку заочного провадження, вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 22.11.2003 р., який був розірваний за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.09.2017 р. (арк.спр.13-14). Від шлюбу мають трьох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] . та сина [PERSON] , [INFO] (арк.спр.10-12). На момент розгляду органом опіки та піклування Вінницької міської ради питання щодо доцільності позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав дочка [PERSON] , [INFO] , досягла повноліття. Діти зареєстровані та проживають разом із позивачкою за адресою: [ADDRESS] (арк.спр.19, 23-26). Із характеристик дітей, наданих комунальним закладом «Вінницький ліцей № 22» вбачається, що їх вихованням займається мати, позивачка [PERSON] , а батько [PERSON] шкільним життям своїх дітей не цікавиться, батьківські збори не відвідує, зв`язок з класними керівниками не підтримує (арк.спр.20-22). Відповідач аліментів на утримання дітей не сплачує та має велику заборгованість (арк.спр.16-17). З матеріалів справи вбачається, що позивачка доглядає та матеріально утримує свої дітей, оздоровлює і виховує їх. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своїх дітей, матеріально їх не забезпечує, не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не цікавиться їх життям, фактично без поважних причин самоусунувся від своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх дітей. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Вінницької міської ради від 16.09.2024 р. № 01/00/011/161125 відповідача доцільно позбавити батьківських прав щодо дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] (арк.спр.96-99). Відповідно до вимог ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати їх до самостійного життя. Згідно ст.164 Сімейного кодексу України вказаного кодексу, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до ст.165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно шостого принципу декларації ООН прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею дев`ятою Конвенції ООН про права дитини 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. Згідно правовим положенням, викладених у третьому розділі Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. З роз`яснень Пленуму Верховного Суду України викладених у п.п.15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи, що відповідач свідомо ухиляється від виховання своїх дітей, матеріально не забезпечує їх, не спілкується з ними та не цікавиться їх фізичним та духовним розвитком, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Таким чином, суд, дослідивши надані докази, враховуючи висновок органу опіки та піклування, приходить до висновку, що маються всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав стосовно дітей, які не досягли повноліття, - дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають повному задоволенню. Судові витрати позивачка залишає за собою. На підставі викладеного,

Outcome: approved