Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що згідно судового наказу, виданого Оболонським районним судом м. Києва від 05.09.2023 на утримання доньки [PERSON] , [INFO] з відповідача стягнуто аліменти на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Такий розмір є чинним на даний час. Відповідач вважає таку визначену частку стягнення аліментів завищеною, оскільки відповідач є працездатною особою, має офіційну роботу та отримує грошову допомогу на дитину, а тому кошти, які отримує відповідач в якості аліментів в розмірі 17 000 грн. є на думку позивача значними і останній не впевнений що такі кошти відповідач витрачає лише на дитину, а не на власні потреби. Тому останній звернувся до суду з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів з частини до 1/8. Ухвалою суду від 23.10.2024 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 21.11.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог, посилаючись на наступні обставини. Рішення суду було прийняте у формі судового наказу, яка є особливою формою цивільного судочинства. Вимога про стягнення аліментів в розмірі частини є мінімальною визначеною законодавством. Перелік підстав для зменшення розміру аліментів є визначеним. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог не навів жодних належних підстав для зменшення розміру аліментів та не надав доказів на їх обґрунтування. Щодо посилання позивача про ненадання звітів щодо витрат аліментів, які він сплачує на дитину, то останній до відповідача з такими вимогами в позасудовому порядку не звертався. Дослідивши матеріали справи суддя вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, що згідно судового наказу, виданого Оболонським районним судом м. Києва від 05.09.2023 на утримання доньки [PERSON] , [INFO] з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Такий розмір є чинним на даний час. Відповідно до вимог ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст стст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Відповідно до ч. 1 ст. 186 СК України, контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. Отже з урахуванням викладеного позивач в обґрунтування позовних вимог, повинен не лише зазначити про нецільове використання аліментів, а й надати докази про те, що останній звертався з відповідними заявами до органу опіки та піклування, однак суду не надано жодного належного доказу щоб підтверджували обставини, викладені в позовній заяві, та враховуючи ту обставину, що з позивача стягуються аліменти в розмірі, визначеному на одну дитину, таким чином, суд не вбачає суттєву зміну сімейного та матеріального стану платника аліментів, тобто позивача, в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, що відповідно до положень ст.192 СК України не є підставою для зменшення розміру аліментів. Враховуючи, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту зміни сімейного стану платника аліментів, та матеріального становища, а також доказів що останній звертався до орагну опіки та піклування з заявами за контролем щодо витрат аліментів не є підставою для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів, в контексті положень ст.ст.76-80 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed