Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

І.Короткий зміст позовних вимог 24.10.2024 представник Близнюк В.О. в інтересах ТзОВ «Іннова Фінанс» через систему «Електронний суд» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обгрунтований тим, що 26.12.2023 ТзОВ «Іннова Фінанс» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) уклали договір про надання грошових коштів у позику №2522381223, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику кредит в сумі 8 000 грн., а позичальник зобов`язалася повернути його разом з процентами за користування кредитом на умовах та в строк, встановлений договором. Відповідачка своїх зобов`язань за договором не виконала, суму кредиту не повернула, процентів за користування ним не сплатила, у зв`язку з чим у неї станом на дату подання позову утворилася заборгованість в розмірі 66 400 грн., з них: 8 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 58 400 грн. - заборгованість за процентами. Позивач просив суд стягнути з відповідачки вказану заборгованість, а також покласти на неї судові витрати. 26.11.2024 представник позивача Близнюк В.О. відповідь на відзив, яка в основному повторює аргументи позовної заяви. Позивач просив суд задовольнити позовні вимоги. ІІ.Стислий \~ \~ \~ \~виклад позиції відповідача 19.11.2024 відповідачка подала відзив на позовну заяву, який мотивувала таким. Визнала обставину укладення з позивачем договору про надання грошових коштів у позику №2522381223 від 26.12.2023, визнала позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8\~000 грн. та в частині стягнення процентів за користування кредитом в межах договірного строку кредитування в розмірі 4\~776 грн. Заперечила право позивача стягувати відсотки поза межами строку користування кредитом. Відповідачка просила суд позовні вимоги задовольнити частково, а саме у розмірі 12\~776 грн. Ш.Процесуальні дії суду, клопотання та заяви учасників судового процесу Ухвалою суду від 29.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Позовні матеріали направлялися відповідачці за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання. 19.11.2024 відповідачка подала відзив на позовну заяву. 26.11.2024 позивач подав відповідь на відзив. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Позивач подав клопотання (включив його в текст позовної заяви) про розгляд справи за відсутності його представника. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 19.11.2024 відповідачка подала клопотання про розгляд справи за її відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2\~ст. 247 ЦПК України). ІV.Фактичні обставини справи 26.12.2023 ТзОВ «Іннова Фінанс» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) уклали договір про надання грошових коштів у позику №2522381223 (далі - Договір позики), за умовами якого (п. 1.1) кредитодавець зобов`язався надати позичальнику позику (кредит) у розмірі 8 000 грн. шляхом їх безготівкового перерахунку на рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику (кредит) у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п. 1.3, 1.5 та/або 1.6 цього договору (а.с. 13-15). Інші умови Договору позики №2522381223 від 26.12.2023: - тип позики - кредит (п. 1.1.1); - мета отримання кредиту - для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 1.1.2); - процентна ставка - фіксована (п. 1.1.3); - строк позики - 30 днів (п. 1.2); - дисконтна (знижена) процентна ставка - 1,99 % на день (726,35% річних) (п. 1.1.4); - позаакційна (базова) процентна ставка - 2,99 % на день (1 091,35% річних) (п. 1.1.5); - дата надання позики - 26.12.2023 (п. 1.3.1); - дата повернення позики - 25.01.2024 (п. 1.3.2); - на період строку, визначеного п. 1.2 договору, нарахування процентів здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 1,99 % від суми позики за кожний день користування позикою (п. 1.4); - у межах строку позики, якщо відбулася пролонгація відповідно до розділу 4 даного договору, застосовується позаакційна (базова) процентна ставка, визначена у пункті 1.1.5 цього договору, з першого дня дії договору, якщо інше не буде визначено в додатковій угоді, укладеній між сторонами. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням строку позики визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між сторонами, та відображаються позичальнику в особистому кабінеті (п. 1.4.1); - у випадку користування позикою понад строк, встановлений п. 1.2 договору, з наступного дня після спливу строку, вказаного в п. 1.2 цього договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою у розмірі 1,99 % на день перераховуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується позаакційна (базова) процентна ставка в розмірі 2,99 % на день від суми позики за кожен день користування позикою (п. 1.5); - позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю позику, нараховані проценти згідно умов договору не пізніше строку, вказаного в п. 1.2 та/або 1.3 договору (п. 1.7). 26.12.2023 ТзОВ «Іннова Фінанс» надало (перерахувало) [PERSON] грошові кошти в сумі 8 000 грн. (анкета клієнта, а.с. 7, договір про надання послуг з приймання та переказу коштів №160523/1 від 16.05.2023, а.с. 8-12, квитанція до платіжної інструкції №19717-1354-78518719 від 26.12.2023, а.с. 19). За розрахунком позивача, заборгованість [PERSON] за Договором позики №2522381223 від 26.12.2023 становить 66\~400 грн., з них: 8 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 58 400 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом. Проценти нараховувалися позивачем по 13.10.2024 включно, виходячи з бази нарахування - 8 000 грн. (тіло кредиту) (дані позовної заяви, а.с. 2-5). Контррозрахунку заборгованості чи доказів її відсутності відповідачка не подала. Відповідачка визнала позовні вимоги частково, а саме в частині заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8 000 грн. та за процентами в розмірі 4\~776 грн. (на загальну суму 12\~776 грн). V.Мотиви суду та застосоване законодавство Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. ч. 3, 4, 7, 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно приписів ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків. Щодо стягнення суми (тіла) кредиту ТзОВ «Іннова\~Фінанс» та\~ [PERSON] в електронному вигляді уклали договір про надання грошових коштів у позику №2522381223 від 26.12.2023, який за своєю правовою природою є кредитним договором. На підставі цього договору відповідачка отримала кредитні кошти (тіло кредиту) в сумі 8 000 грн., однак їх у встановлений договором строк не повернула. А тому позивач вправі вимагати їх повернення. Отже, в цій частині позовні вимоги слід задовольнити. Щодо стягнення процентів за користування кредитом в межах строку кредитування Позивач нарахував відповідачці заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 58 400 грн., виходячи з бази нарахування - 8 000 грн. (тіло кредиту), періоду нарахування - «по 13.10.2024 включно»). Суд не погоджується з розрахунком позивача з таких мотивів. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (такий правовий висновок викладений в п. 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12). За обставинами справи, погодженим строком кредитування є строк 30 днів (п. 1.2 договору позики). Обставини пролонгації строку позики згідно з розділом 4 договору позики позивачем не доведені (ч. 1 ст. 81 ЦПК України) та судом не встановлені. Відтак, суд вважає, що позивач вправі нараховувати проценти за користування кредитом лише за період погодженого строку кредитування. За обставинами справи, протягом погодженого строку кредитування, визначеного в п. 1.2 договору позики, тобто 30 днів, нарахування процентів здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 1,99 % на день (п. 1.4 договору позики). Як вже зазначалося, обставин пролонгації строку позики згідно з розділом 4 договору позики, які згідно п. 1.4.1 договору позики давали б позивачу підстави застосовувати базову процентну ставку в розмірі 2,99 % на день, судом не встановлено. Відтак, суд вважає, що позивач вправі нараховувати проценти за користування кредитом за період погодженого строку кредитування за процентною ставкою 1,99 % на день. Отже, за розрахунком суду, сума процентів за користування кредитом, сплати яких позивач вправі вимагати, становить 4 776 грн. (8 000 грн. (тіло кредиту) х 1,99 % (процентна ставка) х 30 днів (строк кредитування). Такий розмір процентів відповідає і узгоджується з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, яка міститься в паспорті споживчого кредиту, а.с. 20-22). Отже, в цій частині позовні вимоги слід задовольнити. Щодо стягнення процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування Пунктом 1.5 договору позики сторони погодили, що у випадку користування позикою понад строк, встановлений п. 1.2. договору, з наступного дня після спливу строку, вказаного в п. 1.2 цього договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою у розмірі 1,99 % на день перераховуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка в розмірі 2,99 % на день від суми позики за кожен день користування позикою. Тобто сторони унормували такий випадок і передбачили можливість нарахування процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування. Суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 (п.п. 115-116, 128): «Зазначене не означає, що сторони не можуть домовитися про те, що в разі прострочення повернення кредиту позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит, або в іншому розмірі. Водночас така домовленість за правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі статті 625 ЦК України, і цей розмір може зменшити суд (пункт 107 цієї постанови). Тобто твердження скаржників про те, що проценти за «користування кредитом» нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння скаржниками правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав)». Здійснивши тлумачення умов договору позики, суд дійшов висновку, що передбачаючи можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування, сторони не мали на увазі встановлення такого нарахування як міри відповідальності згідно ст. 625 ЦК України, а визначили його саме як плату за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»), що законом не передбачено. Такий висновок опосередковано підтверджується і тим, що сам позивач нараховує проценти саме за «користування кредитом», а не як відповідальність за порушення зобов`язання. Безвідносно цього\~суд також\~зауважує,\~що згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу. Отже, в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. VI.Судові витрати Враховуючи результат вирішення спору та обставину визнання позову відповідачкою в частині вимог про стягнення 12\~776 грн. заборгованості за тілом кредиту та процентами (19,24 % ціни позову),

Outcome: partial