Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

До суду звернулась позивач з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 18 липня 2009 року було зареєстровано шлюб із відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач також зазначає, що підставою для розірвання шлюбу є те, що між нею та відповідачем немає взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги. Протягом останніх років їх сімейне життя погіршувалося, кожен має діаметрально протилежні погляди на життя, тому розлучення це єдиний вихід побудувати нове щасливе життя. Вони з відповідачем припинили сумісне проживання, спільного господарства не ведуть, спору про поділ майна та місце проживання неповнолітніх дітей на момент звернення до суду не мають. Ухвалою суду 12 листопада 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Представник відповідача подала до суду заяву, в якій зазначила, що відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 18 липня 2009 року Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №390, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що міститься в матеріалах справи. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до\~статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою\~статті 55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою\~статті 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою\~статті 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач стверджує, що вони з відповідачем припинили сумісне проживання, спільного господарства не ведуть, спору про поділ майна та місце проживання неповнолітніх дітей на момент звернення до суду не мають. За таких обставин суд вважає, що збереження шлюбу є неможливим. У відповідно до положень \~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останньою судові витрати у справі, а саме сума судового збору.

Outcome: approved