Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-19 00:00:00

02.12.2023 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що між ним та відповідачем 05.07.1997 року було укладено шлюб, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного виконкому Бабушкінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська (нова назва Шевченківський районний відділ ДРАЦ у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що було зроблено відповідний актовий запис № 442.Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, відмінність поглядів на сімейні відносини та обов`язки з ведення господарства, різні погляди на життя, в результаті чого спільне життя та збереження родини стало неможливим. Позивач зазначив, що фактично шлюбні відносини між ним та відповідачкою припинено з 2015 року, вони проживають роздільно, зв`язок між ними розірвано. Посилаючись на зазначене, позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. \~ \~ \~ \~Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2023 справа передана в провадження судді Кудрявцевої Т.О. Ухвалою суду від 13.12.2024 року було відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 26.02.2024 позовну заяву було залишено без руху та надаено позивачу строк для усунення її недоліків. 01.03.2024 позивачем було усунуто недоліки позовної заяви та надано позовну заяву в новій редакції. 26.02.2024 до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від представника відповідача адвоката Рубашка А.С. надійшла заява про надання строку для примирення, в якій представник відповідача просить надати сторонам у даній справі строк для примирення шість місяців, зазначаючи про те, що відповідач посилається на своє бажання зберегти сім"ю та можливість примирення з чоловіком. Ухвалою суду від 30.10.2024 було надано [PERSON] та [PERSON] строк для примирення один місяць двадцять днів. \~ \~ \~ \~ Ухвалою суду від 19.12.2024 провадження у справі було поновлено та призначене судове засідання по її розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій розгляд справи просив провести у його відсутність, без фіксації технічними засобами, вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Зважаючи на викладене, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши справу та дослідивши докази у справі, суд дійшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1, 2 ст. 5 передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У відповідності до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач з відповідачем перебувають в шлюбі, який було зареєстровано 05.07.1997 року відділом реєстрації актів цивільного виконкому Бабушкінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська, що підтверджується копією свідоцтва про одруження Серії [NUMBER] , виданого 05.07.1997 року відділом реєстрації актів цивільного виконкому Бабушкінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис № 442. Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що причиною розпаду сім`ї є те, що між позивачем та відповідачем припинені шлюбні стосунки та ведення між ними спільного господарства, фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з 2015 року. Вони мають протилежні погляди на сімейне життя та давно втратили один до одного почуття любові та поваги. Шлюб між сторонами є формальним, подальше перебування у шлюбі буде протирічити інтересам сторін, що не спростовано відповідачем. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок" в ч. 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання". Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Оскільки у наданий судом строк примирення між подружжям не відбулося, що не спростовано, а позивач наполягає на розірванні шлюбу, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по справі - сплачений позивачем судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved