Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

26.08.2024 року до Заводського районного суду м.Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , Миколаївська міська рада, третя особа Миколаївська універсально товарно-сировинна біржа. Відповідно до позову [PERSON] просив визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] і [PERSON] по справі, та зареєстрований на Універсальною товарно-сировинною біржою, 20.11.1997 року за реєстровим номером 935. [INFO] помер його батько [PERSON] та після чого відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на вищевказану квартиру. Постановою державного нотаріуса Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 23.08.2024 року йому було\~відмовлено у\~видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину,\~у зв`язку\~з відсутністю\~у спадкоємця\~ нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 20.11.1997 року. Оскільки договір купівлі-продажу від 20.11.1997 року за життя останнього нотаріально не був посвідчений, у позивача відсутня можливість нотаріального посвідчення вказаного договору. Ухвалою суду від 01.10.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення суду не заперечував. Відповідач [PERSON] в призначене судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача Миколаївської міської ради в призначене судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи в призначене судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. З відома позивача, у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного. Судом встановлено, що 20.11.1997 року, між [PERSON] та [PERSON] , був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] , який зареєстрований на Універсальною товарно-сировинною біржою за реєстровим номером 935 та в подальшому зареєстрований в КП ММБТІ 05.12.1997 за №16432. [PERSON] являється батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . [INFO] помер [PERSON] про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було зроблено відповідний актовий запис №1368 (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ). У встановлений законом строк позивач звернувся із заявою до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] .. За змістом статті 1261 ЦК України, [PERSON] , як син померлого належить до спадкоємців першої черги за законом. До складу спадщини, у відповідності до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №77976610 від 13.08.2024 року Третьою миколаївською державною конторою зареєстровано спадкову справу після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Постановою державного нотаріуса Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 23.08.2024 року позивачу було\~відмовлено у\~видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~у зв`язку\~з відсутністю\~у спадкоємця нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 20.11.1997 року. Враховуючи, що підставою відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальної дії є невідповідність правовстановлюючого документа вимогам законодавства, та неможливість на даний час приведення спірного договору у відповідність із законодавством України через смерть однієї зі сторін цього договору, право позивача щодо спадкування нерухомого майна визнається порушеним, та підлягає судовому захисту. На теперішній час позивач, не має можливості оформити спадкове майно після смерті батька [PERSON] , оскільки договір купівлі-продажу від 20.11.1997 року за життя останнього нотаріально не був посвідчений, а у позивача відсутня можливість нотаріального посвідчення вказаного договору. За змістом ст. ст.57, 58 Конституції України, ст. 5 ЦК України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у листопаді 1997 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до статті 4 ЦК УРСР цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, в тому числі і з угод. Згідно зі статтею 41 ЦК УРСР угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. За загальним правилом, визначеним у статті 227, 47 ЦК УРСР, договори купівлі-продажу нерухомості підлягали нотаріальному посвідченню. На час укладення спірного договору чинним був Закон України «Про товарну біржу». Відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу (у редакції на час укладення вказаного договору) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Отже, законодавець на час виникнення спірних правовідносин не вимагав нотаріального посвідчення договору відчуження нерухомості у разі укладання такого договору на товарній біржі. Судом встановлено, що при вчиненні договору купівлі-продажу житлового будинку, дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності відбувся, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу житлового будинку. Отже, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України на момент його вчинення. Частиною другою статті 47 ЦК УРСР передбачено право суду визнати не посвідчений нотаріально договір дійсним, якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулось повне або часткове виконання договору. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно зі статтею 227 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Таким чином, оскільки сторони договору купівлі-продажу досягли згоди щодо всіх умов договору, що підтверджується підписами сторін, всі зобов`язання за договором сторонами виконанні в повному обсязі, договір зареєстрований в КП «Миколаївське МБТІ», тому [PERSON] на підставі статей 128,153 ЦК УРСР, набув право власності на квартиру і правомірно володів нею до дня своєї смерті [INFO] . З огляду на зазначені обставини, суд вважає, що позивачем надані належні докази на підтвердження факту укладення вищевказаного договору купівлі-продажу, його виконання та обставини, які свідчать про неможливість подальшого нотаріального посвідчення угоди, а відтак приходить до висновку, що позов [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved