Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

У серпні 2024 року Акціонерне товариство «Акцент Банк» (далі позивач, АТ «Акцент Банк», попередня назва «А-Банк») звернулося до суду із позовною заявою, у якій просить стягнути з [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ) 12835,21 грн заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 17 червня 2021 року [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» з метою отримання банківських послу та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «А-Банк» відповідач ініціював встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,8 % на рік. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві просив розглянути справу без його участі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача адвокат Баранчук Ю.\~В. звернувся до суду з заявою, у якій просить проводити розгляд справи без його та відповідача участі. Надав відзив на позовну заяву, у якому позов визнав частково в частини стягнення заборгованості за тілом кредиту. Проти стягнення заборгованості за відсотками заперечував, а також зазначив, що відповідач з 15 липня 2023 року проходить службу в штурмовому полку « [INFO] » Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « [INFO] », тобто приймає участь у виконанні розпоряджень, спрямованих на забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією має статус учасника бойових дій. Зазначає, що на відповідача поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Окрім того, просить звільнити його від сплати судових витрат на підставі пункту 13 частини першої статті 5 ЗУ «Про судовий збір». Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частини першої, третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. За правилами частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Суд установив, що відповідач [PERSON] звернувся до АТ «Акцент-Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «А-Банк». У вказаній заяві відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, правилами користування, загальними умовами обслуговування і кредитування, які розміщені у рекламному буклеті, складають між відповідачем і банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 9). Банк відкрив картковий рахунок відповідачу №\~26200012446973 та видав картки №\~ [NUMBER] строком дії до липня 2027 року та № [NUMBER] строком дії до березня 2028 року (а.с. 26). За довідкою банку на видану відповідачу кредитну картку 17 червня 2021 року встановлено кредитний ліміт у сумі 33000, 00 грн, який станом на 25 серпня 2023 року становив 7600, 00 грн (а.с. 27). З виписки по картці від 25 липня 2024 року убачається, що за період із 17 червня 2021\~року по 25 липня 2024 року [PERSON] витратив 699273,98 грн, сума зарахувань на картку становить 686438,77 грн (а.с. 12). За розрахунками позивача сума заборгованості відповідача станом на 25 липня 2024 року становить 12835,21 грн, з яких 7514,83 грн заборгованість за кредитом і 5320,38 грн за нарахованими процентами (а.с. 7-8). Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частинами першою, другою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Ураховуючи, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання перед банком, з нього на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за тілом кредиту, що станом на 25 липня 2024 року становить 7514,83 грн. Щодо заборгованості за відсотками, яка згідно з розрахунком заборгованості станом на 25\~липня 2024 року становить 5320,38 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з частиною другою статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема із Анкети-заяви від 03 січня 2017 року, у ній відсутні умови щодо строку дії кредитного ліміту, його розміру, відсоткової ставки, порядку погашення заборгованості. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач, як на підставу стягнення процентів, посилається на Умови та правила надання банківських послуг, тарифи, які розміщені на банківському сайті, які є невід`ємною частиною спірного договору. Однак у матеріалах справи відсутнє підтвердження, що саме ці тарифи та витяг з Умов та Правил розумів відповідач та ознайомився з ними, підписуючи Заяву-анкету про приєднання до умов та правил надання послуг в АТ «А-Банку». За відсутності відомостей про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність в Анкеті-заяві домовленості сторін про розмір кредитного ліміту, сплату відсотків за користування кредитними коштами за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком витяг з Умов не можуть розцінюватися, як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Суд, враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019\~року у справі №\~342/180/17, за яким при вирішенні цього спору необхідно виходити з того, що банком суду не надано належних і допустимих доказів про те, що відповідач (позичальник) на час укладення кредитного договору був ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, на які зроблене посилання у позові. Тобто відсутні докази про те, що сторони у належний спосіб визначили умови нарахування і сплати процентів за користування кредитними коштами такого договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, серед іншого вказував на те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом. Верховний Суд в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 23 травня 2022 року у справі №\~393/126/20 зробив наступний правовий висновок: «Під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту». У зазначеній постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду відступив від висновку Верховного Суду, викладеного у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі №\~284/157/20-ц (на яку посилається позивач у позовній заяві), від 18 листопада 2020 року у справі №\~313/346/20 та у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2019 року у справі №\~467/555/19, про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом. За наведених обставин, суд не приймає до уваги наявний в матеріалах справи паспорт споживчого кредитування як доказ конкретних умов укладеного між сторонами кредитного договору стосовно розміру відсоткової ставки за користування кредитом, у зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення з відповідача процентів, які передбачені паспортом споживчого кредиту. Ураховуючи наведене, суд вбачає наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 7514,83 грн заборгованості за кредитним договором від 03 січня 2017 року. У відзиві на позовну заяву відповідач на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року №\~3674-VI «Про судовий збір» просив звільнити його від сплати судового збору. Відповідно до цього пункту від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Предметом позову у цьому випадку є стягнення заборгованості за кредитним договором, що не пов`язане з порушенням прав відповідача, як учасника бойових дій, а отже суд не вбачає підстав для звільнення [PERSON] від сплати судового збору. Відповідно до пункту 1 частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. З огляду на наведене, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1771,38 грн у повернення сплаченого судового збору.

Outcome: partial