Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

Представник позивача Киричук Г.М. звернулася до суду з позовом та просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором № 1002051000302 від 20.12.2021 в сумі 64856,22 гривень та судові витрати в сумі 2422,40 гривень. В обґрунтування позову зазначила, що 20.12.2021 між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1002051000302, відповідно до якого останній видано кредит у сумі 46300 грн. Відповідач, уклавши з позивачем зазначений договір, взяв на себе обов`язок повернути банку кредит та відсотки за ним у строки та в розмірах, встановлених умовами договору. Проте, всупереч вимог договору позичальник не виконала взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснювала щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно умов договорів, погашення кредиту та відсотків за кредитами. Станом на 04.06.2024 заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором № 1002051000302 від 20.12.2021 складає 64856,22 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 41314,64 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 7,29 грн; заборгованості за комісією - 23534,29 грн. Ухвалою суду від 14 жовтня 2024 року у справі відкрито провадження у даній справі та постановлено здійснювати її розгляд в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Одночасно сторонам було роз`яснено, що за клопотанням однієї із сторін розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також зазначено строки подання такого клопотання. Відповідач про розгляд справи повідомлялась шляхом направлення за зареєстрованою адресою місця проживання копії ухвали суду від 14.10.2024 та копії позовної заяви з додатками, яка повернулися без вручення адресату з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». За змістом пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання, що зареєстроване у встановленому законом порядку вважається врученням судової повістки цій особі. Отже, наведена норма права дає підстави вважати, що документи вважаються врученими в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, що зареєстроване у встановленому законом порядку (висновок, викладениий в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18), від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18 (провадження № 12-233гс18) та постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22К). Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 також сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи судом, процесуальним правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходили. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. За приписами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. 20.12.2021 між АТ «ПУМБ» та відповідачем було укладено кредитний договір № 1002051000302, шляхом підписання заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Згідно з вказаною заявою [PERSON] просила АТ «ПУМБ» надати їй споживчий кредит у сумі 46 300,00 грн. на строк 24 місяці з визначеним графіком платежів, розмір процентної ставки 0,010% річних, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99%. Загальна вартість кредиту становить 79529, 58 грн. Спосіб надання споживчого кредиту - банківський переказ на рахунок [NUMBER] . Підписанням заяви № 1002051000302 [PERSON] також беззастережно підтвердила, що прийняла Публічну пропозицію АТ «ПУМБ». Підписаний [PERSON] . Паспорт споживчого кредиту містить аналогічну інформацію щодо суми кредитних коштів, які вона бажає отримати, строку, на який отримує такі кошти, відсоткової ставки, розміру комісії та загальної вартості кредиту. З виписки по рахунку [PERSON] вбачається, що банк виконав свої зобов`язання перед позичальником надавши кредит в обумовленому розмірі, а саме 46000 грн 20.12.2021. Однак відповідач своєчасно банку кредитні кошти не повертала, як слідує з виписки порахунку та розрахунку заборгованості, в зв`язку з чим станом на 04.06.2024 заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором № 1002051000302 від 20.12.2021 склала 64 856,22 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 41314,64 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 7,29 грн; заборгованості за комісією - 23534,29 грн. 05.06.2024 року за вих. № КНО-44.2.2/325 на ім`я відповідача була направлена письмова вимога про погашення заборгованості, в якій банк вимагає здійснити погашення кредиту у повному обсязі разом із сплатою процентів, комісії, а саме: за кредитним договором № 1002051000302 в сумі 64 856,22 грн, що є сумою заборгованості станом на 04.06.2024. До позову долучено також Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції від 01.11.2021. Відповідно до ст. ст. 3, 6, 627 Цивільного кодексу України, в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст.633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором про приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.15 Закону України «Про споживче кредитування» споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Про намір відмовитися від договору про споживчий кредит споживач повідомляє кредитодавця у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг") до закінчення строку, встановленого частиною першою цієї статті. Протягом семи календарних днів з дати подання письмового повідомлення про відмову від договору про споживчий кредит споживач зобов`язаний повернути кредитодавцю грошові кошти, одержані згідно з цим договором, та сплатити проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит. Пунктом 2.2.5 Розділу І публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб передбачено, що підписанням Заяви на приєднання до Договору, Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору Клієнт ознайомився з повним текстом Договору (в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами Договору. Згідно п.5.1.7. Розділу І публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим договором. Відповідно до частини першої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 20.12.2021 [PERSON] підписала заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, уклавши таким чином кредитний договір № 1002051000302. Підписана відповідачем заява від 20.12.2021 містить розмір процентної ставки, дату платежу, розрахунковий період і своїм правом на відмову від договору про споживчий кредит, передбаченим ст.15 Закону України «Про споживче кредитування», вона не скористалася. Правомірність укладеного між сторонами кредитного договору як правочину сторонами не оспорено, тому він є чинним і обов`язковим для виконання. Банк надав відповідачу кредитні кошти, які остання повинна була повернути. Проте, відповідач, зобов`язання за кредитними договорами належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилася заборгованість. Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується дослідженими судом доказами, які надані позивачем. Відповідач будь-яких належних та допустимих доказів на спростування розміру заборгованості за кредитними договорами, суду не надала. Відтак, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми заборгованості за відсотками та за кредитом підлягають задоволенню, а саме з відповідача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 41 321,93 грн. Крім того, відповідно до п. 5 Заяви № 1002051000302 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості становить 2,99%, тобто 1 384,37 грн щомісячно. Згідно із застереженнями до даного пункту заяви, зміст послуги «Комісія за обслуговування кредитної заборгованості» визначається Договором комплексного банківського обслуговування. Відповідно до п.5.7.3. частини 5 розділу 2 Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (в редакції від 01 листопада 2021 року) комісія за обслуговування за Споживчим кредитом встановлюється за послуги банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення Споживчого кредиту, розрахункова-касове обслуговування щодо Споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг. У постанові від 06.11.2023 у справі № 204/224/21 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи, що у договорі наведено перелік послуг кредитодавця, за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту, банк погодив надання таких послуг з позичальником при укладенні кредитного договору, суд вбачає підстави до стягнення з відповідача також і щомісячної комісії у розмірі 23 534,29 грн. На підставі вищевикладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню та з [PERSON] слід стягнути на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» загальну заборгованість у сумі 64 856,22 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved