Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У жовтні 2024 року ТОВ ««Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що 26 серпня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір №3744904948, відповідно до якого відповідачу було надано кредит. На підставі Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк», ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» передає АТ «Таскомбанк» своє права вимоги до позичальників, а АТ «Таскомбанк» набуває права вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціни договору у поряду та строки, встановлені договором. 08 листопада 2023 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №НІ/11/11-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до Додатку №1 до договору факторингу №НІ/11/11-Ф від 08 листопада 2023 року Реєстру прав вимог ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №3744904948. Відповідач порушила умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість за вказаним договором в розмірі 23991,58 грн, з яких: 11050,83 грн заборгованість за тілом кредиту; 1,44 грн сума заборгованості за відсотками, 12939,31 грн заборгованість за комісією, яку позивач просить стягнути з відповідача та понесені судові витрати. \~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~\~ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 18 жовтня 2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до судового засідання на 14 листопада 2024 року. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 14 листопада 2024 року у зв`язку з витребування доказів, судовий розгляд справи відкладено на 16 грудня 2024 року. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Представник позивача, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що 26 серпня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень»» та [PERSON] було укладено кредитний договір №3744904948, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у сумі 15345 грн на 36 місяців. Пунктом 1.3 Кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в Паспорті кредиту №4904948, який є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до п.2.2 Кредитного договору цей договір, паспорт кредиту №4904948 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» у редакції від 04.05.2020 складають єдиний кредитний договір. Позичальник, підписавши цей договір, підтверджує, що свій примірник цього договору він отримав. 26 серпня 2020 року відповідачем [PERSON] підписано паспорт кредиту від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень»» №4904948, де зазначено основні умови кредитування: кредит 15345 грн; спосіб та строк його надання - безготівково, протягом 3 банківських днів від дня укладення договору; строк, на який надається кредит 36 місяців; інформацію щодо орієнтованої реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для позичальника: процентна ставка при наданні кредиту -1.50 %, база нарахування - від суми кредиту, розмір - 1590 грн; річна процентна ставка 0,01, база нарахування від суми боргу за договором, розмір згідно з графіком платежів, загальні витрати за кредитом 23634,25 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом 37389,25 грн, реальна річна процентна ставка 98.95, а також порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів) та наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за кредитним договором. Підписання вказаного договору та паспорту кредиту відповідачем [PERSON] свідчить про її обізнаність з умовами кредитування. На обґрунтування передачі та отримання прав вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до матеріалів справи додано повідомлення про відступлення прав вимог, договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року, договір факторингу №НІ/11/10-Ф від 08 листопада 2023 року, акт прийому-передачі Реєстру прав вимоги від 08 листопада 2023 року за договором факторингу №НІ/11/10-Ф від 08 листопада 2023 року, Витяг з Реєстру прав вимоги від 08 листопада 2023 року. Судом встановлено, що 07 жовтня 2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ПАТ «Таскомбанк» укладено договір відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» передає (відступає) ПАТ «ТАСКОМБАНК» свої права вимоги до позичальників, а ПАТ «ТАСКОМБАНК» набуває права вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує останньому за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановленим цим договором. Відповідно до п. 1.7 договору відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року визначено, що під правом вимоги розуміється право грошової вимоги (боргових зобов`язань) за фінансовими кредитами первісного кредитора за кредитними договорами до позичальників щодо погашення заборгованостей, які виникли на підставі укладених між Первісним кредитором та позичальниками кредитних договорів, та підтверджується документацією, а також інші права вимоги за кредитними договорами і договорами забезпечення. Згідно з п.п.2.2 договору відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року сторони погодили, що Первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) Новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а Новий кредитор зобов`язаний набувати такі Права вимоги, шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимог із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників. Підписані сторонами відповідні Реєстри прав вимог є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до п.9.1, 9.2, 9.4 договору відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів відбитками печаток сторін. Цей договір діє протягом 1 календарного року, але в будь-якому разі, до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором. У випадку, якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії Договору жодна з сторін не ініціювала його розірвання договір вважається пролонгованим на наступний календарний рік (а.с.14, 15). 08 листопада 2023 року між АТ «Таскомбанк», який є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Таскомбанк», та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» укладено договір факторингу №НІ/11/10-Ф, відповідно до умов якого АТ «ТАСКОМБАНК» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні АТ «ТАСКОМБАНК» права грошової вимоги (Права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі прав вимоги (а.с.16-17). 08 листопада 2023 року АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» підписано акт прийому-передачі Реєстру прав вимоги за договором факторингу №НІ/11/10-Ф від 08 листопада 2023 року (а.с.18). Як вбачається з Витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу №НІ/11/11-Ф від 08 листопада 2023 року, сформованого представником ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», позивач набув право грошової вимоги до [PERSON] щодо погашення заборгованості за кредитним договором №3744904948 від 26 серпня 2020 року в розмірі 23991,58 грн, з яких: 11050,83 грн заборгованість по тілу кредиту, 1,44 грн заборгованість по відсоткам, 12939,31 грн заборгованість по комісії (а.с.19). Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного представником ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»», відповідач [PERSON] має заборгованість за кредитним договором №3744904948 від 26 серпня 2020 року, яка станом на 31 серпня 2024 року становить 23991,58 грн. V.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно з \~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із \~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно\~ з ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно з положеннями\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. ст.\~628,\~629 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч. 1\~ст. 638 ЦК України). Згідно зі\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1\~статті 510 ЦК України\~сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Згідно зі\~статтею 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою . Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1\~статті 513 ЦК України\~правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно зі\~статтею 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі\~статтею 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до\~статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі №910/11965/16. Крім того, Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012 тощо). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що право вимоги від первісного кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» за кредитним договором №3744904948 від 26 серпня 2020 року перейшло до ПАТ «Таскомбанк» на підставі договору про відступлення прав вимоги, який було укладено 07 жовтня 2016 року, відповідно до реєстрів прав вимоги, а від АТ «Таскомбанк» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за договором факторингу №НІ/11/10-Ф від 08 листопада 2023 року. Дослідивши докази, які надані позивачем, суд встановив, що реєстр прав вимоги за договором про відступлення прав вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року, який відповідно до п.2.2 вказаного договору про відступлення прав вимоги є невід`ємною частиною договору, який би підтверджував факт передачі ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» право вимоги АТ «Таскомбанк» до відповідача за кредитним договором № 3744904948 від 26 серпня 2020 року, в матеріалах справи відсутній. Відповідно до п.1.7 договору відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року визначено, що під правом вимоги розуміється право грошової вимоги (боргових зобов`язань) за фінансовими кредитами первісного кредитора за кредитними договорами до позичальників щодо погашення заборгованостей, які виникли на підставі укладених між Первісним кредитором та позичальниками кредитних договорів, та підтверджується документацією, а також інші права вимоги за кредитними договорами і договорами забезпечення. Кредитний договір між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладений 26 серпня 2020 року, тобто майже через чотири роки після укладення 07 жовтня 2016 року договору про відступлення права вимоги між ПАТ «Таксомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень». Право вимоги\~до [PERSON] \~ не\~існувало на\~момент укладення\~договору про\~відступлення права\~вимоги №ТАСЦФР-10-2016\~від 07\~жовтня 2016\~року.\~Вимога на\~момент укладення\~договору мала\~би бути\~визначеною,\~тоді як\~жодної визначеної\~вимоги у ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» щодо [PERSON] на момент укладення договору про відступлення права вимоги від 07 жовтня 2016 року не існувало. Майбутні вимоги не є предметом Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року, а тому і право вимоги за кредитним договором №3744904948 до [PERSON] , який був укладений 26 серпня 2020 року, не могло входити. Таким чином, на момент укладення Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016, а саме станом на 07 жовтня 2016 року, боргові зобов`язання [PERSON] за кредитним договором №3744904948 від 26 серпня 2020 року ще не існували, відтак і не могли бути передані від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» до ПАТ «Таскомбанк» на підставі Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року, що в свою чергу унеможливлює їх передачу АК «Таскомбанк» позивачу за договором факторингу № НІ/11/10-Ф від 08 листопада 2023 року. Враховуючи, що позивачем не доведено факту переходу до нього права вимоги до відповідача за кредитним договором №3744904948 від 26 серпня 2020 року на першому етапі від первісного кредитора до Фактора, то наступне передання цих прав вимоги, яке є похідним, не може свідчити про перехід до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прав вимоги за вказаним кредитним договором до відповідача. Згідно зі сталою практикою Верховного Суду доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.\~\~ Крім того, позивачем не надано суду доказів на підтвердження оплати за Договором про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року, за договором факторингу №НІ/11/10-Ф від 08 листопада 2023 року. Відповідно до ч.1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 статті 48 ЦПК України, сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Порушення права, пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, не визнані або оспорені відповідачем, і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення. Відсутність порушеного, не визнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові. Зокрема, встановивши те, що оспорюваний правочин або інші правовідносини не порушують прав і законних інтересів позивача, суд не повинен вдаватися до перевірки ефективності обраного позивачем способу захисту та правової оцінки по суті спору, встановлення обставин наявності/відсутності ідентифікуючих ознак, оскільки вказане є самостійною, достатньою підставою для відмови в позові. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі №910/15262/18, від 03.03.2020 року у справі №910/6091/19, від 16.10.2020 року у справі №910/12787/17. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог

Outcome: dismissed