Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

20.09.2024 позивач [PERSON] через свого представника адвоката Олійник І.С., звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому з урахуванням уточненої прохальної частини просить: 1) розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 03.06.2011, актовий запис № 455; 2) стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей; 3) допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць; 4) після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище « [PERSON] »; 4) стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог вказано, що з 03.06.2011 сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі та мають двох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з часом почало погіршуватись, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Подальше сумісне життя, примирення чи збереження сім`ї є неможливим та буде суперечити інтересам сторін. Аліменти на дітей відповідач не сплачує. 27.09.2024 ухвалою судді відкрито провадження в даній справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом)\~ учасників справи 31.10.2024. 18.12.2024 представник позивача звернулась до суду з заявою, в якій підтримала позовні вимоги, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи за зареєстрованою адресою проживання, отримавши копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву з додатками, з відзивом (запереченнями) на позов до суду не звертався, тому суд ухвалив провести у справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 03.06.2011 сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 455, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 03.06.2011. Від спільного проживання подружжя має двох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 19.12.2017, актовий запис № 1868, та серії [NUMBER] від 23.03.2021, актовий запис № 385. Згідно із витягами з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади № 2024/010528282, 2024/010528338, 2024/010528337 від 02.09.2024, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідач також зареєстрований за вказаною адресою, що підтверджується відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру № 807772 від 25.09.2024. З матеріалів справи вбачається, що позивач з дітьми отримала за кордоном тимчасовий дозвіл на проживання до 24.08.2025. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України). Відповідно до вимог статті 180 Сімейного кодексу (СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України) . Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припала на дитину, яка досягла повноліття. Положеннями ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наведене, наявність визначеного законом обов`язку обох батьків утримувати власних дітей, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимоги позивача та стягнення з відповідача аліментів на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір в розмірі 1 211,20 грн. за позовну вимогу про розірвання шлюбу. У даній справі позивачем пред`явлено до суду одну позовну вимогу немайнового характеру (розірвання шлюбу) та одну вимогу майнового харахтеру (стягнення аліментів). На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави за вимогою про стягнення аліментів. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави за подання даного позову в розмірі 1 211,20 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved