Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

У листопаді 2024 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила розірвати шлюб зі [PERSON] . Позов мотивовано тим, що сторони зареєстрували шлюб 30 жовтня 1998 року, мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, мають різні погляди на шлюб та сімейне життя, спільного господарства не ведуть, мають окремі бюджети. Подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки. Позивачка подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, розглянути справу без її участі. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги визнав, зазначив, що не згоден на примирення, просив розглянути справу без його участі. Оскільки відповідач визнав позов, і таке визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ст. 206 ЦПК України дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до положень ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За вимогами ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що з 30 жовтня 1998 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Ніжинського міськвиконкому Чернігівської обл., Україна, за актовим записом № 423. Сторони мають спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . За твердженням позивачки, що не заперечував відповідач, сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбно-сімейних відносин. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що рішення позивачки про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим; причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати шлюбно-сімейні відносини сторони наміру не мають. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах СК України, тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір у сумі 605 грн 60 коп. та на підставі ст. 142 ЦПК України повернути позивачці судовий збір у сумі 605 грн 60 коп.

Outcome: approved