Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача [PERSON] в особі представника - адвоката Терещенко В.В. звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визначити місце проживання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання матері - [PERSON] ) за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування пред`явлених позовних вимог посилалася на те, що 24 вересня 2004 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1732. [INFO] в них народився син - [PERSON] , а [INFO] в них народилася дочка - [PERSON] . Посилалася, що їх з відповідачем сімейне життя не склалося, в зв`язку з чим вона звернулася до Московського районного суду м. Харкова з позовом про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Зазначила, що після розірвання шлюбу з відповідачем їх малолітня дочка залишилася проживати разом з нею, вона, як матір дитини, повністю опікується дочкою, дбає про її виховання, утримання, забезпечує її розвиток. Вона разом з дочкою фактично проживає та перебуває на реєстраційному обліку в трикімнатній квартирі, загальною площею 63,1 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира придатна для проживання, обладнана усім необхідним для комфортного проживання, в квартирі в дочки є своя обладнана кімната. Посилалася, що вона працевлаштована, має власне джерело доходу, забезпечує дитину всім необхідним, у тому числі, сплачує за навчання дочки в приватній школі, організовує її дозвілля, розваги та опікується станом її здоров`я. Зауважувала, що разом з матір`ю дитина проживає в середовищі, в якому перебуває з народження, тим самим дитині забезпечується її психологічна стійкість та комфортна середа. Посилалася, що відповідач проживає окремо, не може забезпечити повноцінну участь у вихованні дочки, однак згоди в добровільному порядку щодо визначення місця проживання дочки їм дійти не вдається. З огляду на наведені обставини, як про це зазначає позивач, вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Аргументи учасників справи Відповідач процесуальним правом на подання відзиву на позов не скористався. 18 вересня 2024 року від представника третьої особи Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області в особі директора Департаменту служб у справах дітей Олександра Малька надійшли пояснення, в яких Департамент служб у справах дітей вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності їх представника, як представника органу опіки та піклування. Разом з поясненнями суду надано висновок щодо доцільності визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , із матір`ю [PERSON] . Рух справи Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 01 березня 2024 року відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначив проведення підготовчого засідання. Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 13 травня 2024 року закрив підготовче засідання у справі, призначив справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом учасників справи. Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 12 листопада 2024 року задовольнив заяву відповідача [PERSON] про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Забезпечив участь відповідача у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку. Участь у справі сторін та інших учасників справи Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Терещенко В.В. у судовому засіданні пред`явлені позивачкою позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, зазначених у пред`явленому позові. Відповідач [PERSON] , який приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, проти задоволення позовних вимог позивачки не заперечував, вважав їх такими, що підлягають задоволенню. Зазначив, що він проживає у Сполучених Штатах Америки, їх з позивачкою дочка проживає разом з матір`ю, йому зі спілкування з дочкою відомо, що вона й надалі має бажання проживати з матір`ю [PERSON] , проти чого він не має заперечень. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, скористався процесуальним правом на подання письмових пояснень, у наданих суду поясненнях просив проводити розгляд справи за відсутності представника Департаменту, надав суду висновок, в якому зазначає про доцільність визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю - [PERSON] . За правилами п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Уураховуючи наведені вище обставини, з`ясувавши думку присутніх у судовому засіданні позивачки, представника позивачки - адвоката Терещенко В.В., думку відповідача, який приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, ураховуючи надходження від представника третьої особи заяви про можливість розгляду справи за відсутності представника Департаменту служб у справах дітей ХМР, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи представника органу опіки та піклування, проти чого у судовому засіданні не заперечували сторони та представник позивача. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Як установлено судом, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований 24 вересня 2004 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №1732, під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що знаходить своє підтвердження належним чином засвідченою копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 30 січня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (а.с. 10). [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , про що 17 серпня 2011 року складено відповідний актовий запис №936, що підтверджується належним чином засвідченою копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 28 січня 2015 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (м. Харків) (а.с. 12). Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 07.07.2023, за адресою - [ADDRESS] , значяться зареєстрованими та проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 13). Згідно з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» №7112045 від 26.04.2005, [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 25.04.2005, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Шевченко В.Ю., зареєстровано в реєстрі за №1705, належить квартира [ADDRESS] (а.с. 16 зворот). Як убачається з Витягу з державного реєстру речових прав №338642384 від 11.07.2023, [PERSON] належить на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 25.04.2005, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Шевченко В.Ю., зареєстровано в реєстрі за №1705, квартира [ADDRESS] (а.с. 17). Згідно з рішенням Московського районного суду м. Харкова від 05.07.2024, ухваленого у цивільній справі №643/1503/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, позов [PERSON] - задоволено. Розірвано шлюб, укладений 24.09.2004 між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1732. Після розірвання шлюбу відновлено [PERSON] дошлюбне прізвище « [PERSON] ». У порядку поділу майна подружжя визнано за [PERSON] право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] , а також на квартиру [ADDRESS] . Зустрічний позов [PERSON] - задоволено. В порядку поділу майна подружжя визнано за [PERSON] право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] . Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Відповідно до характеристики, виданою за підписом директора ТОВ «Науково-виробниче підприємство» «Електропівденмонтаж» Скідан В.І., [PERSON] працює в ТОВ «Науково-виробниче підприємство» «Електропівденмонтаж» з 01.01.2001 по теперішній час на посаді головного бухгалтера. За період роботи на підприємстві зарекомендувала себе, як дисциплінована, відповідальна особа. [PERSON] має гарні організаційні та високі кваліфікаційні навички, сумлінно ставиться до поставлених завдань, в роботі та у сфері колективних відносин завжди притримується високих моральних пріоритетів, за характером є спокійною та врівноваженою людиною. У колективі користується повагою та високим авторитетом. Дисциплінарних проступків чи будь-яких зауважень щодо трудової дисципліни за весь період роботи [PERSON] не має (а.с. 18). Як убачається з довідки №1519М від 20.12.2022, виданою ТОВ «Атмосферна школа», [PERSON] , [INFO] , зарахована до 6 класу ТОВ «Атмосферна школа» на підставі заяви батьків (наказ про зарахування №51-З від 07.12.2022) (а.с. 19). Матеріалами справи знаходять своє підтвердження обставини сплати [PERSON] вартості навчання [PERSON] у навчальному закладі ТОВ «Атмосферна школа» (а.с. 20-29). Департамент служб у справах дітей, як орган опіки та піклування надав висновок №354 від 17.09.2024, зі змісту якого вбачається, що малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю' - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де створені умови для проживання дитини. Відповідно до інформації Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка №13» Харківської міської ради [PERSON] , [INFO] , спостерігається у закладі з народження. При зверненні в поліклініку дитина перебуває у супроводі матері, яка піклується про стан здоров`я дитини та виконує рекомендації лікарів в повному обсязі. Скарг з боку лікарів не має. Мати дитини [PERSON] на обліках у нарколога та психіатра не перебуває, офіційно працевлаштована, позитивно характеризується за місцем роботи, має самостійний дохід. Малолітня [PERSON] , [INFO] , надала свої письмові пояснення, в яких зазначила, що проживає разом із матір`ю та бажає мешкати із нею. Батько дитини [PERSON] , направив свої пояснення, в яких зазначив, що не заперечує проти визначення місця проживання дитини з матір`ю. Питання щодо доцільності визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , із матір`ю, [PERSON] , було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради на підставі документів. Департамент служб, як представник органу опіки та піклування, вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] (а.с. 110-111). Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76). У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Підстави для відхилення висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради щодо доцільності визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з матір`ю, у суду відсутні, позаяк вказаний висновок був підготовлений на підставі повно та всебічно досліджених наданих органу опіки та піклування документів та з урахуванням думки та інтересів малолітньої дитини та думки батька, який надав органу опіки та піклування своє погодження на визначення місця проживання їх з позивачкою малолітньої дочки разом з матір`ю. У судовому засіданні відповідач [PERSON] підтвердив, що не заперечує проти визначення місця проживання їх з [PERSON] дочки разом з матір`ю, пояснив, що через те, що він проживає у Сполучених Штатах Америки, при виникненні необхідності надання ним, як батьком дитини, згоди на вчинення будь-яких юридично значущих дій при реалізації прав та інтересів дитини, надання ним такої згоди потребує значної кількості часу через надмірну завантаженість консульської установи та її віддаленість від його місця проживання, такі затримки йдуть не на користь правам та інтересам їх дочки, а тому, як на думку відповідача, є за доцільне задовольнити пред`явлені [PERSON] позовні вимоги. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім - і якщо це не порушуватиме права та інтереси дитини - підлягають врахуванню інтереси батьків. Судом встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . З наданих суду доказів вбачається, що дитина, проживаючи разом з матір`ю, забезпечена всім необхідним для розвитку та відпочинку, мати займається вихованням дитини, піклується про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, створює належні умови для розвитку її природних здібностей. Батько дитини - [PERSON] не заперечує проти визначення місця проживання малолітньої дочки з матір`ю [PERSON] . За правилами ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд, заслухавши вступне слово позивачки, відповідача, який приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, та який зазначив, що визнає пред`явлені до нього позовні вимоги в повному обсязі, не має сумніву щодо достовірності обставин, які визнає відповідач та щодо добровільності їх визнання. Отже, у контексті першочергового врахування інтересів дитини, які переважають над інтересами батьків, ураховуючи висновок органу опіки і піклування, яким рекомендовано визначити місце проживання дитини разом з матір`ю, а також створення останньою належних умов для проживання, виховання та матеріального забезпечення дитини, суд вважає за необхідне визначити місцем проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] за адресою місця проживання останньої: [ADDRESS] , що відповідатиме найкращим інтересам дитини. При цьому суд зауважує, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б якнайкращим інтересам дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Частинами першою, другою статті 171 СК України встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Урахування думки дитини щодо її життя передбачає й стаття 12 Конвенції з прав дитини, в якій записано, що Конвенція зобов`язує держави-учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятись належна увага, згідно з віком дитини та зрілістю. Як убачається з наданого суду Департаментом служб у справах дітей ХМР висновку №354 від 17.09.2024, малолітня [PERSON] , [INFO] , надала свої письмові пояснення, в яких зазначила, що проживає разом з матір`ю та бажає проживати з нею. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду у постанові, прийнятій 28 жовтня 2020 року у цивільній справі №241/47/19, провадження №61-5726св20. Ураховуючи сукупність наведених вище обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дочки сторін - [PERSON] , [INFO] , з матір`ю підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір 1211,20 гривень. Ураховуючи викладене,

Outcome: approved