Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про стягнення коштів посилаючись на те, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20.11.2023 у справі № 753/13117/23 позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Рішення оскаржено в апеляційному суді відповідачем. У зв`язку з чим з платіжної картки позивача без її відома 29.01.2024 здійснено платіж в сумі 1610 грн. 40 грн., призначення платежу: Судовий збір, Київський апеляційний суд, апеляційна скарга АТ КБ «Приватбанк» за позовом [PERSON] . Таким чином відповідач без жодної правової підстави здійснив переказ особистих коштів з платіжної картки позивача, які перераховані на користь АТ КБ «ПриватБанк». Просить стягнути кошти у розмірі 1610 грн. 40 коп. 14.06.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти позовних вимог, з огляду на наступні обставини. Згідно з п.14.3. ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» порядок проведення емісії електронних платіжних засобів та здійснення операцій із їх використанням, у тому числі обмеження щодо порядку емісії та здійснення операцій із їх використанням, визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України. Загальні вимоги Національного банку до емісії банками-резидентами, філіями іноземних банків електронних платіжних засобів і порядок здійснення операцій з їх використанням визначені Положенням про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 (далі - Положення №705). У пунктах 14.1., 14.8 та 14.12 ст. 14 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачено, що електронний платіжний засіб може існувати в будь-якій формі, на будь-якому носії, що дає змогу зберігати інформацію, необхідну для ініціювання електронного переказу. Банк та користувач укладають договір щодо порядку та умов використання електронного платіжного засобу. Банк перед укладенням договору зобов`язаний ознайомити користувача з умовами договору про використання електронного платіжного засобу (далі у цій статті - договір), ознайомити з тарифами на обслуговування електронного платіжного засобу та правилами користування електронним платіжним засобом. Банк зобов`язаний забезпечити викладення цієї інформації в доступній формі й розмістити її в доступному для користувача місці, а також надати на його вимогу в письмовій або електронній формі. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності з ч. 2. ст. 639 Цивільного кодексу України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Як вбачається з матеріалів справи, Позивач звернувся до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та виявила бажання оформити кредитну картку з кредитним лімітом, а також в подальшому неодноразово перепідписувала даний договір, ознайомлювалась з умовами та правилами банківських послуг під розпис. Позивач особистим підписом засвідчив, що " Я ознайомився і згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді Я підтверджую факт отримання повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку. Позичальнику на підставі Анкети-Заяви відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, встановлено кредитний ліміт, який в подальшому було збільшено та не заперечується Позивачем. Підписавши відповідну Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку Позивач погодився виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку https://privatbank.ua. Даний договір, позивачем не оспорювався, а відповідно ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 10 червня 2015 року у справі № 6-449цс15, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.Згідно з п.1.1.2.1.7. Умов і правил надання банківських послуг на підставі наданих Банком підтверджуючих документів Клієнт зобов`язаний відшкодувати витрати/збитки Банку, які виникли у зв`язку з наданням бюро кредитних історій інформації про Клієнта (Банк повідомляє Клієнту назву та адресу бюро, якому передається інформація про Клієнта). Клієнт зобов`язаний відшкодувати Банку в повному обсязі судові витрати, зокрема, але не виключно, витрати зі сплати судового збору, витрати на надання правової допомоги юридичних фірм, адвокатів, інших осіб (у разі залучення їх для представництва інтересів Банку), пов`язаних із розглядом суперечок за цим Договором в судах усіх інстанцій, у т. ч. апеляційної та касаційної, а також на всіх підприємствах, організаціях усіх форм власності, в органах державної влади та управління. Усі перераховані суми відшкодувань виплачуються в термін, зазначений у письмовій вимозі Банку. Пунктом 1.1.11.5. Умов і правил надання банківських послуг встановлено, що Сторони узгодили, що виконання Клієнтом зобов`язань з погашення кредиту, сплати процентів за його використання, комісійних винагород, неустойки та інших платежів, що підлягають сплаті на користь Банку за будь-яким договором, в т.ч. кредитним, укладеним між Клієнтом та Банком, може здійснюватися шляхом ініціювання Банком дебетового переказу з усіх поточних рахунків Клієнта в терміни та в межах сум, що підлягають сплаті Банку за таким договором (договорами) та/або у разі прострочення таких платежів. Підписанням цього Договору, Клієнт надає свою згоду на проведення Банком дебетових переказів зі сплати вказаних вище платежів з усіх поточних рахунків Клієнта, відкритих в Банку, а також тих, що будуть відкриті в майбутньому, у валюті відповідного зобов`язання, в межах сум, що підлягають сплаті Банку за такимдоговором (договорами). У разі недостатності або відсутності у Клієнта коштів в національній валюті України для погашення заборгованості за кредитом у національній валюті України та/або процентів за користування ним, та/або винагород, та/або неустойки, Клієнт цим підтверджує свою згоду на проведення Банком дебетових переказів коштів в іноземній валюті з усіх поточних рахунків Клієнта в розмірі, еквівалентному сумі заборгованості в національній валюті України на дату погашення по курсу НБУ. Для здійснення дебетового переказу за рахунок коштів, що розміщені на вкладному рахунку Клієнта Банк має право в односторонньому порядку достроково розірвати договір вкладу шляхом письмового повідомлення Клієнта із зазначенням дати розірвання договору вкладу. Дебетовий переказ на сплату платежу з погашення кредиту, сплати процентів за його використання, комісійних винагород, неустойки та інших платежів здійснюється як за рахунок власних коштів Клієнта, так і за рахунок кредитних коштів Банка. Враховуючи вищевикладене, Банк має право списувати кошти з рахунку клієнта межах сум, що підлягали сплаті Банку. Згідно підписаної заяви/договору Клієнт повідомлений про сайти Банку та своїм підписом підтвердив, що повною мірою розуміє та зобов`язується виконувати вимоги УІП, а також підтвердив ознайомлення з обов`язком самостійно знайомитися з внесеними змінами на сайті. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 1 постанови від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення», обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Законним рішення є тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Оскаржуване рішення цим вимогам не відповідає. Враховуючи те, що позивач була обізнана з умовами договору, підписавши анкету-заяву на укладення кредитного договору, позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки банк мав право списати грошові кошти. Відповідь на відзив до суду не надходила. В судове засідання сторони не з`явилися, просили проводити розгляд справи за їх відсутності. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20.11.2023 у справі № 753/13117/23 позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» повернути [PERSON] грошові кошти в розмірі 18 698,96 грн. шляхом відновлення їх на банківському/картковому рахунку, який відкритий на ім`я [PERSON] . Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу. Рішення суду першої інстанції набрало законної сили. 29.01.2024 року з платіжної картки [PERSON] без її відома здійснено платіж у сумі 1610 грн. 40 коп. з призначенням платежу: Судовий збір, Київський апеляційний суд, апеляційна скарга АТ КБ «Приватбанк» 14360570 за позовом [PERSON] 29244828508001. Дані обставини не заперечуються відповідачем. Статтею 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Позивач зверталась на адресу відповідача щодо повернення коштів, проте остання була залишено поза увагою. Статтею 1071 ЦК України передбачено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Відповідно до ст.21 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (в редакції, чинній станом на 04.04.2022) ініціювання переказу проводиться шляхом подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа; ініціювання переказу здійснюється шляхом подання отримувачем платіжної вимоги при договірному списанні. Згідно зі ст.26 вказаного Закону платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб. Договірне списання здійснюється за платіжною вимогою отримувача або за меморіальним ордером, оформленим банком. За змістом п.1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21.01.2004 №22, кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції. Згідно з пунктом 6.5 Інструкції, якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника, то право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію, яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку платника. Банк, що обслуговує платника, здійснюючи на підставі договору банківського рахунку або іншого договору про надання банківських послуг договірне списання коштів з рахунку платника, оформляє меморіальний ордер, у реквізиті «призначення платежу» якого зазначає номер, дату договору, яким передбачено можливість застосування договірного списання. Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що банк не може списувати грошові кошти з рахунка клієнта без його розпорядження, крім випадків наявності рішення суду про таке стягнення, встановлення такого права законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Згідно ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Отже, положення Цивільного Кодексу передбачає прямий обов`язок банку в разі виявлення незаконного списання коштів повернути їх на рахунок клієнта. Статтею 1 Закону України «Про платіжні послуги» визначено, що надавач платіжних послуг з обслуговування рахунку - надавач платіжних послуг, у якому відкритий рахунок платника для виконання платіжних операцій. У відповідності до ст. 86 Закону України «Про платіжні послуги» надавач платіжних послуг несе відповідальність перед користувачами за невиконання або неналежне виконання платіжних операцій відповідно до закону та умов укладених між ними договорів, якщо не доведе, що платіжні операції виконані цим надавачем платіжних послуг належним чином. Надавачі платіжних послуг несуть відповідальність, визначену цим Законом, за виконання помилкової, неакцептованої платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених цим Законом строків. Надавач платіжних послуг у разі виконання помилкової, неналежної, неакцептованої платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених цим Законом строків зобов`язаний на запит користувача, якого він обслуговує, невідкладно вжити заходів для отримання всієї наявної у надавача платіжних послуг інформації про платіжну операцію та надати її користувачу без стягнення плати. Відповідно до п. 8 та п. 9 Розділу VI Постанови НБУ № 705 від 05.11.2014 року «Про здійснення операцій з використання електронних платіжних засобів»: «Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Суд критично ставиться до доводів відповідача, щодо списання грошових коштів з карткового рахунку на оплату судового збору в апеляційній інстанції, оскільки стягнення судового збору відбувається лише на підставі рішення суду, а посилання відповідача стосуються умов кредитного договору укладеного між сторонами. Станом на час розгляду справи рішення суду першої інстанції набрало законної сили, проте несанкціоновані зняті кошти за подання апеляційної скарги позивачу повернуті не були і такі докази відповідачем не надані, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Оскільки станом на час розгляду справи відповідачем кошти не повернуто, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача кошти у розмірі 1610 грн. 40 коп. На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача коштів у розмірі 1610 грн. 40 коп. Позивач при зверненні до суду звільнена від сплати судового збору згідно п.9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до норм ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлгає стягненню судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 коп.

Outcome: approved