Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

У березні 2024 до суду звернувся [PERSON] до Міністерства юстиції України про визнання незаконними дій та визнання рішенням незаконного. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] вказує, що Міністерством юстиції України 27.04.2021 безпідставно розглянуто скаргу, оскільки на момент її розгляду Верховним Судом по справі 757/34482/19-ц не було розглянуто касаційну скаргу на рішення Печерського районного суду м. Києва від 21.05.2020 та постанову Київського апеляційного суду 10.02.2021, а відтак, Міністерство юстиції України порушило п.3 ч. 7 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З врахуванням зазначеного, позивач звернувся до суду та просить: - визнати незаконними дії Міністерства юстиції України щодо повторного розгляду 27.04.2021 скарги [PERSON] від 17.03.2017 р.; - визнати незаконним прийняте Міністерством юстиції України рішення за результатом повторного розгляду 27.04.2021 скарги [PERSON] від 15.03.2017 р. 19.03.2024 ухвалою суду було відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 09.04.2024 представником Міністерства юстиції України було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що предметом позову у даніи? справі є вимога позивача до відповідача про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиціі? від 27.04.2021 № 1322/7 «Про відмову у задоволенні скарги», проте, оскаржувании? наказ вже скасовании?. Так, Міністерством юстиціі? Украі?ни скасовано наказ від 27.04.2021 № 1322/7 «Про відмову у задоволенні скарги», прии?нятии? за результатом повторного розгляду скарги [PERSON] від 15.03.2017, зареєстрованоі? в Міністерстві юстиціі? Украі?ни 16.03.2017 за № Л-7443, на підставі рішення Печерського раи?онного суду міста Києва від 21.05.2020, постанови Киі?вського апеляціи?ного суду від 10.02.2021 у справі № 757/34482/19-ц, у зв`язку із скасуванням вказаних рішень постановою Верховного Суду від 09.02.2022 та прии?нято наказ Міністерства юстиціі? Украі?ни від 13.09.2022 № 2121/7 «Про скасування наказу Міністерства юстиціі? Украі?ни від 27.04.2021 № 1322/7 «Про відмову у задоволенні скарги». З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здіи?снення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Окрім цього, зазначено, що постановою Киі?вського апеляціи?ного суду від 10.02.2021 у справі № 757/34482/19-ц апеляціи?ні скарги [PERSON] та Міністерства юстиціі? Украі?ни залишено без задоволення, а рішення Печерського раи?онного суду м. Києва від 21.05.2020 - без змін. Тобто, рішення у справі № 757/34482/19-ц набрало законноі? сили 10.02.2021 Отже, наказ Міністерства юстиціі? Украі?ни від № 1543/5 від 12.05.2017 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та і?х обтяжень» скасовании? 10.02.2021, у зв`язку з чим у Міністерства юстиціі? Украі?ни виник обов`язок повторно розглянути скаргу [PERSON] від 15.03.2017 у порядку пункту 17 Порядку № 1128, з урахуванням висновків суду у справі № 757/34482/19-ц. Також, Міністерство юстиціі? Украі?ни звертає увагу суду, що твердження позивача щодо підстав для залишення скарги без руху є хибними, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 37 Закону № 1952-IV (в редакціі? чинніи? на момент повторного розгляду скарги 27.04.2021) встановлено, що за результатом розгляду скарги Міністерством юстиціі? Украі?ни та и?ого територіальними органами не існувало такого варіанту мотивованого рішення як залишення без розгляду по суті скарги, а було тільки два варіанти про: відмову у задоволенні скарги та задоволення (повне чи часткове) скарги. Відповідно до частини 1 статті 436 ЦПК Украі?ни встановлено, що суд касаціи?ноі? інстанціі? за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити и?ого дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення и?ого перегляду в касаціи?ному порядку. Однак, дія рішення зупинення не було, а отже, у Міністерства юстиціі? Украі?ни не було підстав не виконувати вимоги пункту 17 Порядку № 1128. Таким чином, у зв`язку з скасуванням наказу Міністерства юстиціі? Украі?ни від № 1543/5 від 12.05.2017 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та і?х обтяжень», у Міністерства юстиціі? Украі?ни виник обов`язок повторно розглянути скаргу у порядку пункту 17 Порядку № 1128, а тому твердження позивача є безпідставними та такими, що не відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства. З врахуванням зазначених підстав, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог. 17.04.2024 представником позивача бууло подано відповідь на відзив, в якій останній не погоджувався з доводами відповідача. 30.04.2024 представником відповідача були подані заперечення на відповідь на відзив, зокрема представник зазначив, що позивач звертає увагу, що Мін`юстом нібито порушено вимоги п. 3 ч. 6 ст. 37 № 1952-IV щодо залишення скарги без розгляду по суті, оскільки наявна інформація про відкрите за заявою скаржника судове провадження, однак позивачем застосовується законодавство в редакції яка не була чинна на момент повторного розгляду скарги. 02.05.2024 ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та перейдено до розгляду справи по суті. 03.06.2024 ухвалою суду було залучено до участі у розгляді справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] . 19.06.2024 представником третьої особи було подані письмові пояснення, в яких останній зазначив, що доводи позивача про порушення Міністерством юстиції України вимог ч. 6 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо залишення скарги без розгляду по суті є хибними, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на 27.04.2021) за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про відмову у задоволенні скарги або задоволення (повне чи часткове) скарги. На момент розгляду скарги закон не передбачав такого варіанту як залишення скарги без розгляду по суті. Отже, правові підстави позову відсутні, оскільки позивач обґрунтовує свої вимоги нормами законодавства, які не були чинними на момент розгляду скарги, а тому позовні вимоги не можуть бути задоволені. Також, зазначено, що дія оскаржуваного рішення зупинена не була. Навпаки, Верховний Суд своїми ухвалами неодноразово відмовляв у задоволенні клопотань про зупинення дії оскаржуваного рішення. Таким чином, у Міністерства юстиції України виник обов`язок повторно розглянути скаргу. Відтак, доводи позивача про те, що відкрите касаційне провадження у справі було перешкодою для повторного розгляду скарги, є безпідставними та необґрунтованими. Окрім цього, представник третьої особи зазначив, що предмет позову відсутній на момент пред`явлення позову, оскільки рішення за результатом розгляду 27.04.2021 скарги вже було скасовано наказом Міністерства юстиції України №2121/7 від 13.09.2022. Так, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.11.2023 визнано незаконним та скасовано наказ Міністерства юстиції України №2121/7 від 13.09.2022 «Про скасування наказу Міністерства юстиції України від 27.04.2021 №1322/7 «Про відмову у задоволенні скарги» та наказ Міністерства юстиції України №1543/5 від 12.05.2017 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень». Постановою Черкаського апеляційного суду від 07.05.2024 у справі №711/4719/22 рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.11.2023 залишено без змін, відтак рішення набрало законної сили. Отже, визнання незаконними дій щодо повторного розгляду 27.04.2021 скарги позивача та прийняте Міністерством юстиції України рішення не призведе до захисту начебто порушених прав позивача та суперечитиме принципу процесуальної економії, оскільки первісний наказ Міністерства юстиції України №1543/5 від 12.05.2017 (яким скаргу позивача було задоволено) все одно визнано незаконним та скасовано рішенням суду у справі №711/4719/22. З врахуванням зазначеного, представником третьої особи просив відмовити в задоволенні позовних вимог. 29.08.2024 представником позивача було подано пояснення по справі, в яких останній не погоджувався з доводами представника третьої особи та наполягав на своїй позиції щодо позову. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо позовних вимог, оскільки вони є необґрунтованими. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, просив у задоволенні позову в частині визнання незаконними дій Міністерства юстиції України щодо повторного розгляду 27.04.2021 скарги [PERSON] від 17.03.2017 відмовити, а провадження у справі в частині визнання незаконним рішення Міністерства юстиції України за результатом повторного розгляду 27.04.2021 скарги [PERSON] від 15.03.2017 закрити. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Так, судовим розглядом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] , від імені якої, на підставі довіреності, діяв [PERSON] , був укладений попередній договір купівлі-продажу земельних ділянок, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Веліковим А.І та зареєстрований в реєстрі за № 3550. Відповідно до умов п.1 Попереднього договору купівлі-продажу земельних ділянок, за цим договором сторони зобов`язуються в строк, встановлений у пункті 2 цього договору, укласти одночасно договори купівлі-продажу земельних ділянок, а саме: -загальною площею 0,0593 га, що розташована за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Свидівок, кадастровий номер 7124986000:02:002:0016; -загальною площею 0,0727 га, що розташована за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Свидівок, кадастровий номер 7124986000:02:002:0017; -загальною площею 0,1328 га, що розташована за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Свидівок, кадастровий номер 7124986000:04:002:0440; -загальною площею 0,1524 га, що розташована за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Свидівок, кадастровий номер 7124986000:04:002:0349; -загальною площею 0,1310 га, що розташована за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Свидівок, кадастровий номер 7124986000:04:002:0441; -загальною площею 0,0712 га, що розташована за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Свидівок, кадастровий номер 7124986000:02:002:0018, (надалі у відповідних відмінках - «Об`єкт» або «Земельні ділянки») на умовах, що встановлені в цьому попередньому договорі. Відповідно до умов пункту 2 Попереднього договору, сторони зобов`язуються укласти в нотаріальній формі договори купівлі-продажу земельних ділянок (надалі - «Основні договори»). Згідно п.4 Попереднього договору, купівлі-продажу земельних ділянок, основнідоговори повинні бути укладені на наступних умовах:загальна ціна всіх вищезазначених земельних ділянок, за якою [PERSON] , зобов`язується продати, а [PERSON] купити земельні ділянки, складає суму в розмірі 200 000 гривень (двісті тисяч гривень 00 копійок). Однак, 27.06.2013 [PERSON] за договорами купівлі-продажу придбано у [PERSON] наступні земельні ділянки: 1. кадастровий номер 7124986000:02:002:0016, площею 0,0593 га, що розташована у с. Свидівок Черкаського району Черкаської області, цільове призначення: землі рекреаційного призначення - під розміщення культурно-оздоровчого комплексу; 2. кадастровий номер 7124986000:02:002:0017, площею 0,0727 га, що розташована у с. Свидівок Черкаського району Черкаської області, цільове призначення: землі рекреаційного призначення - під розміщення культурно-оздоровчого комплексу; 3. кадастровий номер 7124986000:02:002:0018, площею 0,0712 га, що розташована у с. Свидівок Черкаського району Черкаської області, цільове призначення: землі рекреаційного призначення - під розміщення культурно-оздоровчого комплексу; 4. кадастровий номер 7124986000:04:002:0439, площею 0,1524 га, що розташована у с. Свидівок Черкаського району Черкаської області, цільове призначення: землі рекреаційного призначення - під розміщення культурно-оздоровчого комплексу; 5. кадастровий номер 7124986000:04:002:0440, площею 0,1328 га, що розташована у с. Свидівок Черкаського району Черкаської області, цільове призначення: землі рекреаційного призначення - під розміщення культурно-оздоровчого комплексу; 6. кадастровий номер 7124986000:04:002:0441, площею 0,1310 га, що розташована у с. Свидівок Черкаського району Черкаської області, цільове призначення: землі рекреаційного призначення - під розміщення культурно-оздоровчого комплексу (далі - земельні ділянки). 21.03.2014 за договором купівлі-продажу [PERSON] придбано у [PERSON] та [PERSON] блок кімнат № 1, 1а, 2, 3, 4, що розташовані в будинку [ADDRESS] (далі - блок кімнат). 04.06.2015 між [PERSON] та [PERSON] укладено договори купівлі-продажу нерухомого майна за якими [PERSON] продала, а [PERSON] придбав у власність вищезазначені земельні ділянки та блок кімнат. В подальшому [PERSON] звернувся зі скаргою до Міністерства юстиції України на рішення, дії та бездіяльність приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Велікова Анатолія Івановича, приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Степаненко Алли Миколаївни, приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Велікової Наталії Анатоліївни під час реєстрації та оформлення права власності за іншими особами на об`єкти нерухомості. 20.06.2017 право власності [PERSON] на блок кімнат та земельні ділянки скасоване 12.05.2017 року, на підставі наказу Міністерства юстиції України №1543/5 від 12.05.2017 року «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень». Також скасовано право власності і попереднього власника - [PERSON] . За наслідком реалізації вказаного наказу, власниками блоку кімнат стали [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] (13/50 блоку кімнат), а земельних ділянок - [PERSON] , тобто особи, які були власниками до [PERSON] . У 2017 році [PERSON] звернувся з адміністративним позовом про скасування зазначеного вище наказу Міністерства юстиції України до окружного адміністративного суду м. Києва. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.12.2017 у справі №826/9341/17 адміністративний позов [PERSON] до Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про скасування наказу та зобов`язання вчинити дії - задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України № 1543/5 від 12.05.2017 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень». Зобов`язано Міністерство юстиції України поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про право власності, про які йдеться у позовній заяві, за [PERSON] . Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2018 апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.12.2017 без змін. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2018, вдруге, апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.12.2017 без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 вказані судові рішення скасовано через порушення правил юрисдикції адміністративних судів, провадження у справі закрито оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. У 2019 році [PERSON] звернувся з позовом про скасування зазначеного вище наказу Міністерства юстиції України до Печерського районного суду м. Києва. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21 травня 2020 року у справі №757/34482/19-ц позов задоволено повністю. Визнано незаконним та скасовано наказ Міністерства юстиції України №1543/5 від 12.05.2017 року «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень». Зобов`язано Міністерство юстиції України поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про право власності, про які йдеться у позовній заяві, за [PERSON] . Постановою Київського апеляційного суду від 10.02.2021р. у справі №757/34482/19-ц рішення суду першої інстанції залишено без змін. В зв`язку із набранням законної сили судовим рішенням у справі №757/34482/19-ц, Міністерством юстиції України повторно розглянуто скаргу [PERSON] від 15.03.2017 року та, відповідно до наказу №1322/7 від 27.04.2021р., відмовлено у задоволені скарги [PERSON] . Постановою Верховного Суду від 09.02.2022р. у справі № 757/34482/19-ц рішення Печерського районного суду міста Києва від 21 травня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року скасовано, ухвалено нове судове рішення. У задоволенні позову [PERSON] до Міністерства юстиції України про визнання незаконним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії відмовлено. Таким чином, на думку позивача, Міністерство юстиції України безпідставно повторно 27.04.2021 розглянуло скаргу [PERSON] від 15.03.2017, оскільки в цей час судова справа №757/34482/19-ц вже перебувала на розгляді в Верховному Суді, про що було відомо Міністерству юстиції України, як відповідачу у справі №757/34482/19-ц. Відтак, на думку позивача, дії Міністерства юстиції України щодо повторного розгляду 27.04.2021 скарги [PERSON] від 17.03.2017 та прийняте Міністерством юстиції України рішення за результатом повторного розгляду 27.04.2021 скарги [PERSON] від 15.03.2017 є незаконними. Як зазначає позивач, правовою підставою подання ним позову є порушення Міністерством юстиції України вимог п. 3 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Позивач стверджує, що відповідач був зобов`язаний,

Outcome: dismissed