Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

15.10.2024 представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛТ КРЕДИТ" адвокат Руденко К.В. звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] , у якому просить стягнути з останньої заборгованість за Кредитним договором №2028 від 19.12.2023 по нарахованим та несплаченим процентам у розмірі 47250,00 грн. за період з 19.12.2023 по 14.09.2024, судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 19.12.2023 між ТОВ "КЛТ КРЕДИТ" та [PERSON] в електронній формі укладено кредитний договір №2028, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5 000,00 грн. строком на 365 днів (до 18.12.2024) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування (1277,5 % річних). Кредитні кошти були надані відповідачу шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК". У межах строку кредитування відповідач зобов`язався сплачувати позивачу проценти періодичними платежами кожні 30 днів. Однак, у порушення умов кредитного договору та ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, зокрема, своєчасно не сплатив нараховані відсотки, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість по нарахованим та не сплаченим процентам у розмірі 47250,00 грн. за період з 19.12.2023 по 14.09.2024. Ухвалою суду від 18.10.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а також задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів від АТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК". 06.11.2024 року від АТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" надійшли до суду витребувані докази. 11.11.2024 року від представника відповідача надійшов відзив, у якому просить відмовити у задоволенні позову, клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги до 2000,00 грн. та клопотання про витребування оригіналу електронного доказу. У відзиві зазначив, що [PERSON] вважала, що оформляє кредит на суму 5000 грн. на 30 днів і повинна буде повернути за ці 30 днів дадотково 5250 грн., а всього повернути кредиту 10250,00 грн.. Також розрахунок заборгованості за відсотками по кредиту за період з 24.12.2023 року суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Крім того, відповідно до Додатку №1 до кредитного договору №2028 реальна річна процентна ставка складає 620806,48%. Вказана процентна ставка не відповідає вимогам розумності та справедливості, є завищеною. Зазначає, що підпис самого кредитора не кредитному договорі відсутній, якщо договір підписано за допомогою КЕП то відсутній протокол перевірки накладеного підпису. Звертає увагу також на те, що наданий чек містить інформацію про перерахування коштів в сумі 5000 грн., зазначено, що перерахування за договором 2028, але не містить інформацію ким та кому здійснювався переказ. Таким чином, надані позивачем докази не є достатніми у своїй сукупності для доведення факту заборгованості по несплаченим, нарахованим відсоткам у розмірі 47250,00 грн.. 26.11.2024 року ухвалою суду клопотання представника відповідача про витребування доказів задоволено. 09.12.2024 року від представника відповідача надійшла заява про залишення позову без розгляду. 11.12.2024 року від представника позивача надійшли письмові пояснення у яких просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі та надав витребувані докази. Просить зменшити витрати на правову допомогу відповідача. У поясненнях вказав, що відповідач не був обмежений ні у часі для ознайомлення з умовами кредитування, ні у часі для ознайомлення з самим договором. Також не був обмежений у проведенні порівняльного аналізу кредитного договору, умов кредитування, які були у ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» з іншими, які пропонуються різними небанківськими фінансовими установами або банками на ринку надання фінансових послуг, а саме кредитування. Окрім цього, звертає увагу на те, що будь-які зміни умов кредитного договору не вносилися. На підставі укладеного кредитного договору був здійснений переказ суми кредиту на платіжну карту відповідача, яку він перед укладенням кредитного договору, верифікував та підтвердив,що саме на неї має бути зарахована сума кредиту. Щодо нарахування відсотків, зазначає, що звертає стягнення виключно на прострочені до оплати проценти за користування кредитом за період з 19.12.2023 року по 14.09.2024 року. Щодо денної процентної ставки зазначає, що відповідно до п.2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №3498-ІХ, дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. А оскільки зміни до кредитного договору не вносились, то відповідно законодавче обмеження денної процентної ставки на даний кредитний договір не поширюється. Щодо правомірності стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу з відповідача у розмірі 10000,00 грн. повідомляє, що в матеріалах справи наявні всі необхідні документи, які підтверджують витрати позивача на правову допомогу. Так як учасники справи заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. Суд, дослідивши та перевіривши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частин 1, 2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно статтею 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Згідно статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 19.12.2023 між ТОВ "КЛТ КРЕДИТ" та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи укладено Кредитний договір №2028, відповідно до якого ТОВ "КЛТ КРЕДИТ" зобов`язалося надати [PERSON] грошові кошти у розмірі 5 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Згідно п. п. 1.2., 1.3. Договору процентна ставка за користування кредитом становить 3,5 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом (річна процентна ставка становить 1277,50 %). Строк надання кредиту становить 365 днів, з сплатою кредиту в кінці строку користування. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. ТОВ "КЛТ КРЕДИТ" свої зобов`язання за вищезазначеним договором виконало та надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 5 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] емітовану АТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК", що підтверджується чеком ID №707589398 від 19.12.2023 та наданої АТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" виписки по рахунку та звіту по транзакціях з використанням/без використання БПК . Натомість, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, зокрема, своєчасно не сплатив нараховані відсотки, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість по нарахованим та не сплаченим процентам за користування кредитом у розмірі 47 250,00 грн. за період з 19.12.2023 по 14.09.2024. 22.11.2023 р. прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" № 3498-IX (набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту Закон № 3498-IX), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" (п. п. 6 п. 5 Розділу І Закону № 3498-IX) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про споживче кредитування" (п. п. 13 п. 5 Розділу І Закону № 3498-IX). Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування", тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 % Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: - з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5 %, - з 22.04.2023 - денна ставка не більше 1,5 %, - з 20.08.2023 - денна ставка не більше 1 %. Відповідно до п. 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-IX, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Оскільки, строк дії Кредитного договору не продовжувався, то відповідно законодавче обмеження по встановленню денної процентної ставки на даний Кредитний договір не поширюється. На час розгляду справи Кредитний договір №2028 від 19.12.2023 недійсним, розірваним чи припиненим не визнаний, доказів належного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором суду не надано. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями статей 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. За змістом статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Нормою частини 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи наведені положення закону та встановлені судом обставини справи, зважаючи на те, що відповідач отримала кредитні кошти та користувалася ними, однак взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по нарахованим та несплаченим процентам у розмірі 47\~250,00 грн. Позивач просить також стягнути з відповідача 10000,00 грн. витрат на правову допомогу. Вирішуючи про стягнення вказаних витрат суд виходить з наступного. Статтею 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу суду надано: договір № 16/09/2024 про надання юридичних послуг від 16.09.2024, укладений між ТОВ "КЛТ КРЕДИТ" та ФОП [PERSON] , акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 23.09.2024 до договору № 16/09/2024 про надання юридичних послуг від 16.09.2024, витяг з реєстру № 1 до акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 23.09.2024 до договору № 16/09/2024 про надання юридичних послуг від 16.09.2024, платіжну інструкцію № 554 від 27.09.2024, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ПТ № 2412 від 23.10.2018, довіреність від 17.09.2024 року. Згідно з ч. 1 п. 1 ч. 3 ста.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно пункту 2 частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 та частина 8 статті 141 ЦПК України). При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини (постанова ВС від 16.02.2023 у справі № 824/9/22 (провадження № 61-11644ав22). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи критерій розумності розміру, виходячи з конкретних обставин справи віднесення справи до категорії малозначних, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та значення справи для сторін, виходячи з принципів пропорційності, співмірності, розумності, суд дійшов висновку не присуджувати позивачу на користь якого ухвалено судове рішення, всі витрати на професійну правничу допомогу, що заявлені до стягнення. Враховуючи малозначність та типовість справи, обсяг та характер наданих послуг та виконаних робіт, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає, що понесені витрати є неспівмірними із складністю справи, наданим обсягом послуг, затраченим часом на надання таких послуг, які не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 4 000 грн. З огляду на викладене та відповідно до статті 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 3\~028,00 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 4 000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial