Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дітей, в якій просить: стягнути з [PERSON] ,\~ [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з моменту подання позову та до досягнення найстаршою дитиною повноліття; стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3500,00 гривень. В обґрунтування позову зазначає, що 02 листопада 2011 року між сторонами було укладено шлюб. Сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , адже наразі триває процес розірвання шлюбу між сторонами. Позивачка наразі знаходиться у декретній відпустці та не має змоги повноцінно працювати, а тому потребує стабільної матеріальної підтримки та матеріального забезпечення дітей, у зв`язку з чим позивачка звернулася до суду з даним позовом. Позивачка вважає, що розмір 1/3 частини з усіх видів доходу на двох дітей буде доцільним до стягнення з відповідача. Відповідач офіційно працевлаштований та здійснює господарську діяльність як фізична особа-підприємець, має власну стоматологічну клініку та має стабільних дохід, що дає йому можливість надавати регулярну та постійну допомогу дітям. Відповідач не має обмежень по стану здоров`я, не має на утриманні інших дітей або непрацездатних осіб, є повністю працездатним, має житло на праві приватної власності. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08 жовтня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження. 06.11.2024 на адресу суду від представника відповідача адвоката Бороденка М.С. надійшла, сформована 06.11.2024 в системі «Електронний суд» заява про часткове визнання позову, в якій зазначив, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей відповідач визнає. Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки судових витрат зазначив, що наданий представником позивача акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 23.09.2024 до Договору про надання правової допомоги № б/н від 20.09.2024 не відповідає вимогам первинного документа. У поданих документах жодним чином не обґрунтовано заявлену вартість послуг з посиланням не первинні документи. Вважають гонорар представника позивачки за надану правову допомогу у розмірі 3500,00 гривень не відповідає критеріям розумності, співмірності та реальності. У судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлялися належним чином. Від позивачки [PERSON] на адресу суду надійшла заява, в якій просить проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Від представника позивачки адвоката Маліннікової Д.К. на адресу суду надійшла заява, в якій просить розглянути справу без участі представника позивачки, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача - адвокат Бороденко М.С. у заяві про часткове визнання позову просив розгляд справи провести без участі відповідача та його представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Відповідно до\~ст. 268 ЦПК України\~датою складання повного тексту рішення є 10 грудня 2024 року. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дітей підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02 листопада 2011 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, про що складено відповідний актовий запис № 1648, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] (а.с. 5). Сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження Серії [NUMBER] від 11.06.2019 та Серії [NUMBER] від 03.08.2023 (а.с. 12 13). Спільні діти проживають разом із матір`ю, що також не заперечується відповідачем. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Охорона дитинства в Україні є стратегічним загальнонаціональним пріоритетом і має метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні. Державна політика у цій сфері ґрунтується на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно вимог\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав та результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1\~ст. 184 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи викладене, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на двох малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно. Частиною 1 ст. 191 СК України\~передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовна заява була направлена на адресу суду засобами поштового зв`язку 24.09.2024, тому з вказаного дня підлягають стягненню аліменти з відповідача на користь позивачки на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На підставі п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до\~п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються:\~ у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3\~статті 133 ЦПК України\~визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно ч. ч. 2, 3, 4\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:\~\~1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);\~3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У позовній заяві позивачка просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 3500,00 гривень. На підтвердження витрат на правничу допомогу стороною позивача надано: - копію договору про надання правової допомоги № б/н від 20.09.2024, що укладений між Адвокатським об`єднанням «Маліннікова, Курбала та партнери» в особі Керуючого партнера Маліннікової Д.К. (Адвокат) та [PERSON] (Клієнт). Відповідно до п. 2 Договору предметом даного Договору являється правова допомога Клієнту: написання та подання позовної заяви про розірвання шлюбу; написання та подання позовної заяви про стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дітей; участь у судових засіданнях. - ордер на надання правничої допомоги Серія ВІ № 1246059 від 24.09.2024, відповідно до якого адвокат Маліннікова Д.К. представляє інтереси [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 20.09.2024; - копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Серія ПТ № 1545 від 26.07.2016; - розрахунок витрат на професійну правничу допомогу у справі щодо стягнення аліментів на утримання дітей від 20.09.2024, відповідно до якого зазначено найменування послуг: 1. Складання та подання до суду позову про стягнення аліментів на утримання дітей (3 години 30 хвилин) 3500,00 гривень. Усього до сплати 3500,00 гривень; - акт приймання-передачі наданих послуг № 1 до Договору про надання правової допомоги № б/н від 20.09.2024 між [PERSON] «Клієнт» та [PERSON] «Адвокат», відповідно до якого «Адвокат» надав, а «Клієнт» прийняв юридичні послуги у формі передбаченій у Договору про надання правової допомоги № б/н від 20.09.2024 у загальному розмірі 3500,00 гривень; - копію платіжної інструкції № 3Х84-17К0-МС7Х-454Е від 20.09.2024, відповідно до якої [PERSON] сплачено Адвокатському об`єднанню «Маліннікова, Курбала та партнери» 7250,00 гривень, призначення платежу: оплата за подання позову до суду про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та консультацію, згідно договору від 20.09.2024. За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження\~\~\~\~№ 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Зазначена сума у розмірі 3500,00 грн, на переконання суду, є розумною та такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги. За таких обставин, оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі, понесені позивачкою у цій справі витрати на правничу допомогу адвоката покладаються на відповідача в сумі 3500,00 гривень. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Outcome: approved