Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

11 вересня 2024 року представник позивача звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є споживачами послуг водопостачання та водовідведення, що надаються за адресою: [ADDRESS] , де на ім`я відповідального квартиронаймача [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідачі в порушення законодавства у сфері житлово-комунальних послуг в період з лютого 2015 року по травень 2024 року ухилялись від оплати за отримані послуги з водопостачання та водовідведення, в результаті чого, за ними, по особовому рахунку № [NUMBER] , станом на 31.05.2024 року, утворилась заборгованість в сумі 61936,66 гривень, з яких: 54919,99 гривень сума основного боргу за період з лютого 2015 року по травень 2024; 778,34 гривень сума 3% річних за період з 07.2018 року по 01.2022 року; 6238,33 гривень інфляційне збільшення за період з 07.2018 року по 01.2022 року. Враховуючи наведене, представник позивача просить солідарно стягнути з відповідачів на користь позивача суму боргу за надані послуги в розмірі 61936,66 гривень, а також витрати з оплати судового збору в розмірі 3028,00 гривень. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 07 жовтня 2024 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні до справи не подавались. Правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, щодо подачі відзиву на позовну заяву, відповідачі не скористались. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, натомість через систему «Електронний суд» суду подала заяву в якій просила розглянути справу без її участі та зазначила, що проти заочного порядку вирішення справи не заперечує. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надали, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до наданої позивачем довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 10.04.2024 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , з 15.02.1990 року; [PERSON] , [INFO] , з 15.02.1990 року; [PERSON] , [INFO] , з 06.04.1992 року. Позивачем відповідно до державної програми забезпечення населення України надаються послуги з водопостачання і водовідведення в будинку [ADDRESS] , де зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а тому між Комунальним підприємством «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради та даними відповідачами встановились фактичні відносини з приводу надання зазначених послуг. Згідно рішення Дніпропетровської міської ради № 562 від 19 червня 2012 року про розподіл плати за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал», на ім`я відповідального квартиронаймача [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до\~п.6статті 1 Закону України від 24.06.2004 №1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги»\~(далі\~Закон №1875-ІV)\~ індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Частиною 1\~статті 2 Закону №1875-ІV визначено, що предметом регулювання цього\~Закону\~є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. \~Згідно з пунктом 2\~статті 5 Закону №1875-ІV\~комунальні послуги\~це послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. За правилами, встановленими пунктом 5 частини 2\~статті 7 Закону №1875-ІV, споживачі зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1\~статті 9 Закону №1875-ІV\~визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За змістом\~статті 22 Закону України від 10.01.2002 №2918-ІІІ «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення»\~споживачі питної води зобов`язані: своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Відповідно до\~статті 526 Цивільного кодексу України\~(далі\~- ЦК) зобов`язання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог\~за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно пред`являються. Згідно зі\~статтею 541 ЦК\~солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року №6-2951цс15. Відповідно до розрахунку позивача, сума заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення, згідно визначених у різні періоди відповідних тарифів, за адресою: [ADDRESS] , де зареєстровані відповідачі, складає 54919,99 гривень, що утворилась за період з лютого 2015 року по травень 2024 року. Враховуючи встановлені обставини фактичного споживання відповідачами послуг позивача, за відсутності доказів на спростування таких обставин і недоведеність зворотного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог стосовно заборгованості за надані послуги та наявність підстав для захисту прав позивача і присудження до стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в солідарному порядку на користь позивача суми боргу за спожиті послуги в розмірі 54919,9 гривень. Вирішуючи решту заявлених вимог, суд виходить з наступного. Згідно\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з юридичної природи правовідносин, що виникли між сторонами, на них поширюється дія ч. 2\~ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. На підставі викладеного, суд також вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню і позовні вимоги про стягнення з відповідачів [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] в солідарному порядку на користь позивача інфляційних втрат за період з 07.2018 року по 01.2022 року в сумі 6238,33 гривень та трьох відсотків річних за цей же період в сумі 778,34 гривень. Такі висновки суду узгоджуються\~з правовою позицію Верховного Суду, викладеною в постанові від 10 жовтня 2019 року по справі № 205/1460/15-ц, провадження № 61-13198св19. За таких обставин, оцінюючи всі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, вимоги позивача щодо солідарного стягнення з відповідачів заборгованості, підлягають задоволенню, а тому на користь позивача з відповідачів в солідарному порядку підлягають стягненню заборгованість по оплаті послуг водопостачання та водовідведення станом на 31.05.2024 року в розмірі 61936,66 гривень, з яких: 54919,99 гривень сума основного боргу за період з лютого 2015 року по травень 2024; 778,34 гривень сума 3% річних за період з 07.2018 року по 01.2022 року; 6238,33 гривень інфляційне збільшення за період з 07.2018 року по 01.2022 року. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. За звернення до суду із даною позовною заявою, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 гривень. Доказів понесення інших витрат, на час розгляду справи, сторонами не надано. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~ з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню також судовий збір в сумі 3028 гривень, тобто по 1009,33 грн. з кожного, оскільки судовий збір віднесений до складу судових витрат, які не є зобов`язанням в розумінні\~ст.\~509\~ЦК України та відсутні підстави для стягнення їх на підставі\~ст. 543 ЦК України\~ в солідарному порядку.

Outcome: approved