Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

Позивачка звернулася до Орджонікідзевського міського суду із позовною заявою до відповідача про позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося тому шлюб між ними було розірвано 07.05.2017 року. Від спільного життя вони мають сина [PERSON] . Відповідач ніяким чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості у подальшій долі дитини, не цікавиться успіхами сина, станом здоров`я, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується з дитиною для її повного самоусвідомлення. Матеріальну допомогу в утриманні та забезпеченні дитини не приймає, сина повністю матеріально забезпечує мати. Позивачка неодноразово робила спроби залучити відповідача до участі у вихованні сина та її нормального матеріального утримання однак відповідач постійно уникав і уникає. Дитина не вважає відповідача батьком, не має до нього ніяких почуттів, оскільки тривалий час не спілкується з ним. Така поведінка відповідача, а саме постійне ухилення від виконання батьківських обов`язків, дає можливість позивачці мати переконання в тому, що відповідач сам не бажає виконувати свої обов`язки по участі у вихованні у вихованні своєї дитини і не хоче їх виконувати в подальшому. З цих підстав просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно їхнього малолітнього сина [PERSON] та вирішити питання щодо стягнення з відповідача судових витрат та витрат на правничу допомогу. Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному об`ємі. Позивачка [PERSON] пояснила, що з часу припинення шлюбних відносин відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, життям дитини не цікавиться, в його розвитку і житті не приймає жодної участі, вона жодним чином не перешкоджала його спілкуванню з дитиною. Аліменти відповідач сплачує за рішенням суду, по сплаті аліментів виникла заборгованість. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позовних вимог, пояснили, що батько з дитиною не спілкується в зв`язку з перешкодами з боку позивачки, вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, борг зі сплати аліментів виник з підстав наявності інших зобов`язань за виконавчими провадженнями. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Апостолівської ОТГ до суду не з`явився, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, до матеріалів справи надано висновок органу опіки та піклування по суті справи. Суд, вислухав пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 04.05.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. В шлюбі народились дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Апостолівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області від 27.04.2015 року, актовий запис № 72. Згідно рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] у виді 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.09.2015 року і до досягнення ним повноліття, тобто до [INFO] . Відповідно до довідки № 51 від 15.08.2022 року виданої в/о директора Наталією Ясковець та класним керівником Світланою Галуц, встановлено, що [PERSON] навчався в 2-В класі Апостолівського ліцею № 3, батько, якого не приймав участі у шкільному житті учня (жодного разу не відвідував батьківські збори, не цікавився успіхами сина). Згідно характеристики дитини від 21.07.2021 року, наданою в.о. завідувача ЗДО Тетяною Рудик та вихователем [PERSON] , [PERSON] характеризується з позитивної сторони. Згідно Акту обстеження уповноваженої особи від 02.09.2022 року, уповноваженою особою виконавчого комітету Апостолівської міської ради Галицькою М.С. здійснено обстеження помешкання за адресою [ADDRESS] , в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , та встановлено, що [PERSON] проживає разом зі своїми малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] . Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів з [PERSON] відповідно до виконавчого листа № 171/2125/15-ц від 11.12.2015 року виданого Апостолівським районним судом Дніпропетровської області щодо стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини, сина [PERSON] [INFO] , встановлено, що заборгованість станом на 23.08.2018 року становить 6093,07 грн.. Відповідно до довідки № 131 від 13.09.2023 року виданої директором Наталією Ясковець та класним керівником Світланою Галуц, встановлено, що [PERSON] навчався в 3-В класі Апостолівського ліцею № 3, батько якого не приймав участі у шкільному житті учня (жодного разу не відвідував батьківські збори, не цікавився успіхами сина). Згідно висновку начальника служи у справах дітей виконкому Апостолівської міської ради Ніни Дейнеко № 280 від 25.12.2023 року встановлено, що [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Отже відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків, що виражається, зокрема, у тому що він взагалі не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, а саме: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується із сином взагалі. Дитина проживає разом з позивачкою яка увесь цей час виховує сина самостійно, створює йому належні умови виховання, утримує, купує одяг, взуття та інші речі, необхідні для нормального розвитку дитини. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Нормами Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею (ч.2 ст.157 СК України). Згідно ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, установленої законом. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно із ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до п.16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно із ст.3 "Конвенції про права дитини", прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Частина 2 статті 171 СК України визначає, що дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Згідно матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача надано: договір про надання правничої допомоги № 2022ц/29 від 20.07.2022 року; попередній розрахунок послуг на адвоката по договору про надання правничої допомоги від 20.07.2022 року від 07.10.2022 року, згідно якого загальна сума становить 29900,00 грн. Сторона відповідача заперечила щодо стягнення витрат на правничу допомогу, просила відмовити в задоволенні. Верховний Суд в постанові від 22 листопада 2019 року у справі №902/347/18 роз`яснив, що суд враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витратна професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, за власною ініціативою. Ураховуючи, що позивач частково підтвердив понесені витрати на професійну правничу допомогу, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені та підтверджені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. Суд дає критичну оцінку доводам відповідача та його представника щодо невизнання позовних вимог, оскільки вони є голослівними, безпідставними та нічим не підтвердженими і спростовуються стабільними поясненнями позивача та її представника, наданими ними письмовими доказами, матеріалами справи в їх сукупності. На підставі викладеного, зважаючи на те, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками та ухиляється від виховання сина, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON] , [INFO] , отже вважає позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. Згідно з п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Outcome: partial