Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

Позивач ТОВ «Новий Колектор» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ТОВ «Споживчий Центр» та ТОВ «Новий Колектор» укладено договір факторингу №301121-1 від 30.11.2021 року, згідно з яким ТОВ «Новий Колектор» набуло право вимоги до боржника на всі суми, відступлені йому ТОВ «Споживчий Центр». На виконання умов договору укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 05.04.2021-100001971 від 05.04.2021 на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким є [PERSON] . Так, між ТОВ «Споживчий Центр», правонаступником якого є ТОВ «Новий Колектор» та [PERSON] 05.04.2021 року укладено кредитний договір (оферти) №05.04.2021-100001971, шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною даного договору. Відповідно до умов Договору відповідачу надано кредит у розмірі 5000 грн. з первинним строком користування на 14 календарних днів з дати отримання за процентною ставкою «Економ»/«Стандарт». Ставка "Економ"\~-\~фіксована незмінна\~процентна ставка\~у розмірі\~2%\~за 1\~(один)\~день користування\~кредитом,\~яка застосовується\~протягом первинного\~періоду та\~протягом періоду\~"Економ".\~В свою\~чергу ставка\~"Стандарт"\~-\~фіксована незмінна\~процентна ставка\~у розмірі\~2,5%\~за 1\~(один)\~день користування\~кредитом,\~яка застосовується\~протягом всього\~строку,\~на який\~надається кредит,\~окрім первинного\~періоду та\~періоду "Економ".\~Зазначає,\~що первинний\~період користування\~кредитом -\~14\~днів з\~дня його\~надання,\~а черговий\~період користування\~кредитом кожні\~наступні 14\~днів з\~дня закінчення\~первинного періоду. Відповідно до Заявки від 05.04.2021 кредитодавцем надано позичальнику кредит у розмірі 5000,00 грн. з первинним строком на 14 днів, а відповідачем отримано кредитні кошти у розмірі 5000,00 грн. Отже, ТОВ «Споживчий центр» виконано свої зобов`язання за договором в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 24.11.2023 утворилась заборгованість у розмірі 15 000,00 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 5000,00 грн. та за відсотками 10000,00 грн., чим порушуються права та інтереси позивача. Вказує, що згідно з випискою (довідка субконто) відповідачем не здійснено жодної оплати, а отже нарахування відсотків було зупинено при досягненні обумовленої Договором граничної суми у розмірі 10000,00 грн. (зазначено у заявці на отримання кредиту, що є невід`ємною частиною кредитного договору) На підставі викладеного, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» заборгованість за кредитним договором №05.04.2021-100001971 від 05.04.2021 у розмірі 15000 грн., а також судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 2147,20 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи неодноразово та належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, також в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом направлення рекомендованих повісток з повідомленням про їх вручення на адресу відповідача, та шляхом судового виклику через вебсайт суду (а.с.61), у судове засідання не з`явився, заяв або клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило, відзив на позовну заяву та будь-яких інших клопотань до суду не подав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Судом встановлено, що між ТОВ «Споживчий Центр», правонаступником якого є ТОВ «Новий Колектор» та [PERSON] 05.04.2021 року укладено кредитний договір №05.04.2021-100001971, шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною даного договору. Відповідно до умов договору та заявки від 05.04.2021 року, [PERSON] надано кредит у розмірі 15000 грн. (а.с.11). Також позивачем до матеріалів справи додано паспорт споживчого кредиту від 05.04.2021 (підписаний [PERSON] одноразовим ідентифікатором), в якому зазначено основні умови кредитування, інформацію щодо процентної ставки, порядок повернення кредиту (а.с.9). 30.11.2021 року між ТОВ «Споживчий Центр» та ТОВ «Новий Колектор» укладено договір факторингу № 301121-1, згідно з яким ТОВ «Новий Колектор» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 05.04.2021-100001971 від 05.04.2021 року (а.с.22-24). На виконання умов договору укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 05.04.2021-100001971 від 05.04.2021 року на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким являється [PERSON] (а.с. 21). 30.11.2021 позивачем направлено на адресу відповідачки повідомлення про відступлення права вимоги та вимогу про сплату заборгованості (а.с.28,28 зворот), однак відповідачем борг не погашено. З наданої представником позивача довідки №5680/23-ДПЗ від 24.11.2023 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 05.04.2021-100001971 від 05.04.2021, станом на 24.11.2023 року становить 15000 грн, з яких: 5000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 10000 грн. заборгованість за відсотками (а.с. 15). Відповідно до положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статями 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання із порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із ч.1 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх належних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Крім цього відповідно до ч. 1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності через неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Частиною першою статті 10 Закону України «Про електронну комерцію» в редакції від 19.04.2020, що діяла на момент укладення Договору, встановлено, що електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Виходячи з вищевказаних норм закону, умов кредитного договору та договору факторингу, зважаючи на порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. За таких обставин суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 05.04.2021-100001971 від 05.04.2021 року в розмірі 15000 грн. Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2147,20 грн. Таким чином, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст.525, 526, 527, 530, 1054 ЦК України,

Outcome: approved