Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 19.10.1990 Відділом РАГС Жовтневого РВК м. Києва, актовий запис № 1045. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 19.10.1990 перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З січня 2022 подружні відносини припинені. Основна причина розпаду сім`ї - відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Спільне господарство подружжям не ведеться. Примирення та збереження шлюбу є неможливим. Перебування у шлюбі буде суперечити його інтересам. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28.06.2024 відкрито провадження у цій цивільній справі та її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. 29.10.2024 до суду представником відповідача [PERSON] - [PERSON] подано відзив на позовну заяву, у якому останній просить відмовити у задоволенні позовних через їх необґрунтованість, посилаючись на те, що позов передчасним, таким, що суперечить загальноприйнятим нормам моралі. Дізнавшись про позов була вкрай здивована та морально пригнічена, оскільки не чекала такого розвитку подій, після того як була вимушена виїхати за кордон, ховаючись від війни, задля власної безпеки та відсутністю розуміння розвитку подій. До вимушеного від`їзду за кордон наприкінці лютого 2022 року, у неї з позивачем були нормальні подружні стосунки, які тривали з 1990 року (34 роки), і у такий складний, для кожної родини, час чоловік подав на розлучення з невідомих причин. Наголосила, що позивач не навів належних обґрунтувань, та не підтвердив їх доказами, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. 04.11.2024 до суд від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій останній зазначив, що більше року перебуває у фактичних шлюбних стосунках із жінкою до якої має справжнє почуття кохання, з якою проживає спільно та веде спільний побут. Рішення про розірвання шлюбу є виваженим та остаточним, оскільки вже довгий час знаходиться у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, яку кохає, водночас перебування у зареєстрованому шлюбі перешкоджає офіційно зареєструвати відносини з коханою йому жінкою. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Зазначив, що більше п`яти років з відповідачкою не проживають разом, тому збереження шлюбу не має сенсу. Рішення про розірвання шлюбу вперше було висловлено відповідачем, з яким він погодився. Зв`язок з відповідачем підтримували через месенджери, оскільки вона перебуває закордоном і погодилась, що питання про розірвання шлюбу буде ініційоване ним. В якийсь період часу відповідач перестала виходити на зв`язок, тому наразі спілкування немає. Відповідач 01.03.2022 виїхала закордон, а найменший син залишився з ним, оскільки відмовився їхати з нею. До того часу проживали разом, але шлюбних стосунків не підтримували. З моменту виїзду відповідача закордон відповідач повідомила, що має намір влаштовувати своє життя, оскільки діти вже дорослі та вже зрозуміють. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що зі слів відповідача, для неї позов був несподіванкою, вона не була повідомлена про намір чоловіка розлучатися. Водночас повідомив, що відповідач не вчиняла дій щодо примирення, оскільки телефоном вирішити такі питання неможливо. Повернення до України можливе після закінчення воєнного стану. Вислухавши позицію позивача та представника відповідача дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Відповідно до положень ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 19.10.1990 у Відділі РАГС Жовтневого РВК м. Києва, про що складено актовий запис № 1045. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] . Від шлюбу сторони мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно з положеннями ч. 2 ст. 36 та ст. 51 СК України шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно з положеннями ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету вже протягом тривалого часу. Шлюб має формальний характер. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважає недоцільним збереження шлюбу, оскільки має почуття до іншої жінки та має намір зареєструвати шлюб. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є неможливим. Також, суд враховує, що відповідач з моменту відкриття провадження у справі та станом на день її вирішення судом, жодних дій щодо примирення з чоловіком не вчиняла, ні у відзиві на позовну заяву, ні в судовому засіданні її представник, не повідомили суд за яких обставин між подружжям можливе примирення та які заходи безпосередньо відповідач спроможна вчинити для збереження цього шлюбу. Посилання представника відповідача на ту обставину, що відповідач перебуває за кордоном та відповідно вчинення дій щодо примирення можливе після її повернення в України, що можливо буде після завершення в Україні воєнного стану, не заслуговують на увагу, оскільки примушування до шлюбу, як і його формальне збереження в інтересах одного із подружжя, суперечить засадам добровільності шлюбу. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали не можливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу буде суперечити його інтересам, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved