Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

11.11.2019 р. Представник [PERSON] , адвокат Широкобород С.М., звернувся до Приморського районного суду м. Одеси до [PERSON] , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Вариводи Н.Ю. - із позовом про визнання договору довічного утримання недійсним. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що батько позивача - [PERSON] - 23.09.2019 р. уклав із [PERSON] договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Вариводою Н.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 466, відповідно до якого [PERSON] передає, а [PERSON] приймає у власність квартиру [ADDRESS] . На думку позивача вказаний договір є недійсним, оскільки у момент вчинення правочину [PERSON] не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними у зв`язку із тим, що [PERSON] мав онкологічне захворювання із ускладненням у вигляді ураження головного мозку, яке і стало причиною смерті. Стадія захворювання на момент укладення оспорюваного правочину не передбачала можливості лікування хвороби, проте, задля полегшення стану хворого, останній приймав лікарські препарати, в тому числі й ті, які у своєму складі містять наркотичні речовини. Разом із позовною заявою було подано клопотання витребування від [PERSON] оригіналу договору довічного утримання від 23.09.2019 р., укладеного між [PERSON] та [PERSON] , та витребування від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Вариводи Н.Ю. - належним чином засвідченої копії нотаріальної справи щодо посвідчення договору довічного утримання від 23.09.2019 р., укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2019 року провадження по справі відкрито у порядку загального позовного провадження. 17.02.2020 р. до Приморського районного суду м. Одеси надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача - адвоката Попкової І.В. Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначив, що [PERSON] є двоюрідною сестрою [PERSON] , із якою [PERSON] спілкувався, на відміну від сина. Оскільки [PERSON] потребував допомоги, він звернувся до [PERSON] із пропозицією укласти договір довічного утримання. [PERSON] разом із [PERSON] відвідувала лікарню, придбавала для [PERSON] ліки та продукти харчування, піклувалася про [PERSON] 10.10.2024 р. до "МКЛ № 1" [PERSON] був госпіталізований, де помер [INFO] . Разом із тим, син [PERSON] (позивач), прибувши до міста Одеса 05.10.2024 р., не знайшов часу для спілкування із батьком. Крім того, Відповідач зазначає, що жодних доказів на підтвердження того, що на момент укладення договору [PERSON] приймав ліки, які містять наркотичні речовини, не існує. Похованням [PERSON] займайся [PERSON] , яка також сплатила всі необхідні витрати, пов`язані із похованням [PERSON] . Доводи Позивача про те, що причиною смерті [PERSON] стало ураження мозку внаслідок онкологічного захворювання не відповідають дійсності, адже причина смерті визначена як пухлинна інтоксикація організму, злоякісне новоутворення тіла шлунку. Представником Відповідача також було подано клопотання про виклик свідків, на обґрунтування якого Відповідач зазначає про те, що свідки можуть підтвердити ту обставину, що [PERSON] на момент вчинення правочину розумів значення своїх дій та міг керувати ними. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2020 року було витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Вариводи Н.Ю. належним чином засвідченої копії нотаріальної справи щодо посвідчення договору довічного утримання від 23.09.2019 р., укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Вариводою Н.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 466. 11.03.2020 р. до Приморського районного суду м. Одеси надійшло письмове пояснення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Вариводи Н.Ю. Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Варивода Н.Ю. зазначила, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] , маючи намір укласти даний договір, неодноразово звертався до неї (нотаріуса) для врегулювання питань, пов`язаних із укладенням договору. Крім того, під час підготовки до укладення договору нотаріусом було виявлено, що відомості про [PERSON] внесено до Реєстру боржників, що перешкоджає укладенню договору, про що було повідомлено [PERSON] [PERSON] вжив всіх необхідних заходів із метою виключення його із даного Реєстру. Крім того, до укладення договору нотаріусом було проведено бесіду із [PERSON] , під час якої йому було роз`яснено наслідки даного договору. [PERSON] під час бесіди повідомив, що із дітьми від першого шлюбу він майже не спілкується та не має із ними теплих відносин, а йому потрібна допомога та догляд. Тобто сторона правочину - [PERSON] - не справляв враження особи, яка страждає на розлад, який міг би призвести до неможливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. 09.04.2020 року до Приморського Районного суду м. Одеси на виконання Ухвали суду про витребування доказів від 25.02.2020 р. від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Вариводи Н.Ю. надійшла копія договору довічного утримання та документів, на підставі яких його було посвідчено. 20.07.2020 р. від представника позивача до суду надійшла заява про зміну підстав позову. В обґрунтування заяви про зміну підстав позову представник позивача зазначив, що під час підготовки до судового розгляду Позивачу стали відомі нові обставини щодо недійсності укладеного правочину, у зв`язку із чим позивач вважав за необхідне доповнити підстави визнання недійсним спірного правочину, зазначеного у позові. Представник позивача зазначає, що на момент укладення спірного договору все майно боржника [PERSON] було арештовано та було заборонено здійснювати відчуження цього майна, оскільки на підставі виконавчого листа № 525/25284/13-ц, виданого 10.02.2015 р. Приморським районним судом м. Одеси, Постановою державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 27.11.2015 р. було відкрито виконавче провадження № 49465851 про стягнення із боржника [PERSON] грошової суми у розмірі 28865,38 грн. та накладено арешт на все майно із забороною відчуження майна. 20.07.2020 р. до суду надійшло клопотання представника Позивача про поновлення строку на подання доказів та приєднання копії листа, наданого 22.11.2019 року Департаментом охорони здоров`я обласної державної адміністрації на адвокатський запит представника позивача, разом із додатками. До клопотання було долучено копію листа Департаменту охорони здоров`я обласної державної адміністрації від 22.11.2019 року разом із копією направлення [PERSON] на МСЕК та копією Довідки для МСЕК від 01.03.2019 р., наданою диспансерно-поліклінічним відділенням обласного онкологічного диспансеру щодо [PERSON] . В обґрунтування даного клопотання представник Позивача зазначає, що на момент подання позовної заяви були відсутні вищевказані докази. 20.07.2020 р. до суду надійшло клопотання представника Позивача про поновлення строку на подання доказів та приєднання копії листа КНП "ОООД" ОМР від 11.03.2020 р. № 01-06/126 та копії листа КНП "Міська клінічна лікарня № 1" ОМР від 24.06.2020 р. № 1067 разом із додатком у вигляді ксерокопії лікарського свідоцтва про смерть № 958 [PERSON] , наданих на запит адвоката Широкоборода С.М. В обґрунтування даного клопотання представник Позивача зазначає, що на момент подання позовної заяви були відсутні вищевказані докази. 06.08.2020 р. до суду надійшов відзив від представника відповідача - адвоката Грицак Катерини Василівни - на заяву про зміну підстав позову, відповідно до якого відповідач заперечував наявність підстав, викладених у первісній позовній заяві та у заяві про зміну підстав позову, у зв`язку із тим, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження наявності в [PERSON] на момент вчинення правочину такого стану, за якого він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Щодо наявності виконавчого провадження та арештів із забороною відчуження, накидних на майно [PERSON] , то Відповідач зазначив, що останнє виконавче провадження, у якому [PERSON] мав статус боржника, було закрито 20.09.2019 р. (тобто до посвідчення договору довічного утримання). Закриття виконавчих проваджень було здійснено померим [PERSON] у зв`язку із тим, що наявність таких виконавчих проваджень є перешкодою для укладення договору довічного утримання, що також свідчить про наявність усвідомленого волевиявлення [PERSON] , спрямованого на укладення договору Довічного утримання. 28.09.2020 р. на судовому засіданні було задоволено клопотання відповідача про виклик свідків, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Судові засідання неодноразово відкладався за клопотанням сторін. Представником позивача до суду було надано висновок експерта № 78-К за результатами проведення Миколаївським обласним бюро судово-медичної експертизи комісійної судово-медичної експертизи медичної документації на ім`я [PERSON] , виконаного на підставі клопотання адвоката Широкоборода С.М. від 20.10.2021 р. Відповідно до висновку № 78-К, [PERSON] хворів незворотним важким злоякісним онкологічним захворюванням шлунка (низькодиференційованою аденокарциномою залізисто-слизової будови) останньої (IV) клінічної стадії з множинними прогресуючими розсіяними метастазами в головний мозок, легені, печінку, грудину, внутрішню вистилку грудних порожнин (у плевру), що ускладнилося значним метастатичним випотом - вільним скупченням серозної рідини у правій внутрішньо грудній порожнині. Вказані захворовання не можуть не супроводжуватися значними розладами інтелектуально-мнестичної сфери. Термінальна стадія злоякісного онкологічного поширеного ураження суттєво впливала на психічний стан [PERSON] . Тому слід дійти до висновку, що наявність перелічених захворювань та їх ускладнень у [PERSON] унеможливлює виконання їм дій, пов`язаних із усвідомленням складних питань. 22.11.2021 р. представником Відповідача було подано клопотання про надання додаткового строку для подання доказів, у якому представник Відповідача просиа приєднати до матеріалів справи № 522/18623/19 копію заяви адвоката Грицак К.В. про призначення комісійної судово-медичної експертизи із залученням психіатра з відміткою КУ "Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи" про її прийняття та надати строк стороні відповідача на отримання та подання до суду доказу у вигляді висновку комісійної судово-медичної експертизи із залученням психіатра, а саме не менше 2-ох місяців (з урахуванням строків проведення судово-медичної та судово-психіатричної експертизи, визначених відповідними нормативно-правовими актами). Клопотання було обґрунтоване тим, що у зв`язку із отриманням висновку експерта № 78-К за результатами проведення Миколаївським обласним бюро судово-медичної експертизи комісійної судово-медичної експертизи медичної документації на ім`я [PERSON] , виконаного на підставі клопотання представника позивача (адвоката Широкоборода С.М.), у сторони Відповідача виникла необхідність звернутися із клопотанням про призначення комісійної судово-медичної експертизи із залученням психіатра для спростування висновків, викладених у висновку експерта № 78-К. 13.12.2021 р. представником Відповідача було подано клопотання про приєднання до матеріалів справи № 522/18623/19 та прийняття в якості доказу копії Висновку № 263 комісійної судово-медичної експертизи у відношенні [PERSON] за участю лікаря психіатра від 13.12.2021 р., виконаної КУ "Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи", за висновком якої [PERSON] на момент вчинення правочину міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За клопотанням представника позивача адвоката Широкоборода С.М. Ухвалою суду від 16 грудня 2021 року по цивільній справі позивачу поновлено строк для подання клопотання про призначення посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи, призначено посмертну комісійну судово-психіатричну експертизу на вирішення якої поставлено наступні питання: Якими захворюваннями (іншими патологічними станами) за життя (станом на 2018 - 2019 роки) страждав [PERSON] ( [INFO] ), чи є вони гострими або хронічними (оборотними або ж стійкими)? Чи мав [PERSON] ( [INFO] ) онкологічне захворювання і яке саме? Яким був перебіг цього захворювання (Чи прогресувало воно з плином часу?), зокрема, вказати стан [PERSON] ( [INFO] ) на момент укладання договору довічного утримання від 23 вересня 2019 року № 465 (договір додається)? Чи супроводжувався перебіг зазначеного захворювання (захворювань, інших патологічних станів) [PERSON] ( [INFO] ) психічними розладами, порушеннями інтелектуально-мнестичної сфери, і чим вони могли бути обумовлені (раковою інтоксикацією, больовим синдромом, застосуванням сильнодіючих препаратів, віковими змінами)? Чи усвідомлював [PERSON] ( [INFO] ) значення своїх дій і чи міг керувати ними в момент укладання договору довічного утримання від 23 вересня 2019 року № 465? Проведення експертизи доручене Комунальному підприємству "Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи", провадження по справі зупинене до закінчення проведення експертизи та отримання висновку експерта за поставленими судом питаннями. 14 квітня 2022 року від Комунального підприємства "Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи" до суду надійшло повідомлення про необхідність вирішення питання стосовно назви експертизи, або направлення експертизи для вирішення до іншої експертної установи, а саме: КУ "Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я", адже КУ "Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи" не проводить судово-психіатричні експертизи". 15 квітня 2022 року до суду були повернені матеріали цивільної справи № 522/3111/20. Ухвалою суду від 18 квітня 2022 року провадження по справі було поновлено. 04 травня 2022 року Ухвалою суду проведення посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи доручено Комунальній установі "Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я" (65009, м. Одеса, вул. Академіка Воробйова, 9), провадження по справі зупинено до закінчення проведення експертизи та отримання висновку експерта за поставленим судом питаннями. Ухвалою Одеського апеяційного суду від 10.05.2022 р. було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника Позивача на Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2021 року про призначення посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи та зупинено дію оскаржуваної Ухвали. 06 червня 2022 року від Комунального підприємства "Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи" до суду надійшло повідомлення про необхідність вирішення питання стосовно назви експертизи, або направлення експертизи для вирішення до іншої експертної установи, а саме: КУ "Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я", оскільки проведення експертизи доручено КУ "Одеський обласний медичний центр психічного здоров"я". 08 та 16 липня 2022 року від Комунального підприємства "Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи" до суду надійшли матеріали для направлення по приналежності. 22 серпня 2022 року ухвалою суду поновлено розгляд цивільної справи за позовом та призначено судове засідання на 09 годину 40 хвилин 13 вересня 2022 року. Судові засідання неодноразово відкладались, у зв`язку з клопотанням сторін про відкладення судових засідань. 12.12.2022 року Постановою Одеського апеляційного суду у задоволенні апеляційної скарги представника Позивача на Ухвалу про призначення посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи від 16 грудня 2021 р. було відмовлено. Ухвалою суду від 16 грудня 2021 року по цивільній справі призначено посмертну комісійну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено Комунальній установі "Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я" (65009, м. Одеса, вул. Академіка Воробйова, 9), провадження по справі № 522/18623/19 зупинено до закінчення проведення експертизи та отримання висновку експерта за поставленими судом питаннями. У зв`язку із тим, що в період часу між винесенням відповідної ухвали та направленням судом справи для проведення експертизи, експертна установа, якій було доручено проведення експертизи, змінила назву на "Одеську філію судово-психіатричних експертиз державної установи "Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків міністерства охорони здоров`я України", матеріали цивільної справи № 522/18623/19 були повернуті до Приморського районного суду м. Одеси. Ухвалою суду від 28 лютого 2023 року провадження по справі було поновлено. У судове засідання 20 березня 2023 року учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Ухвалою суду від 20 березня 2023 року було внесено зміни в ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2021 року про призначення посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи. Проведення посмертної комісійної судово-психіатричну експертизи за поставленими в ухвалі Приморського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2021 року питаннями доручено Одеській філії судово-психіатричних експертиз Державної установи "Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України" (65006, м. Одеса, вул. Ак. Воробйова, 9), провадження по справі № 522/18623/19 зупинено до закінчення проведення експертизи та отримання висновку експерта за поставленими судом питаннями. 24 листопада 2023 року з Одеській філії судово-психіатричних експертиз Державної установи "Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України" надійшов висновок судово-психіатричного експерта №653 від 13.11.2023 року та цивільна справа №522/18623/19. Ухвалою суду від 27 листопада 2023 року провадження по справі було поновлено. 14.12.2023 р. представником позивача подано клопотання про виклик експертів, які виконували посмертну комісійну судово-психіатричну експертизу, а саме [PERSON] та [PERSON] (Одеська філія судових експертиз державної установи "Інститут судової психіатрії МОЗ України", адреса: м. Одеса, вул. Академіка Воробйова, 9) для надання усних пояснень щодо висновку № 653, яке було задоволено судом. Судові засідання неодноразово відкладались, у зв`язку із клопотанням сторін про відкладення судових засідань та неявкою експертів у судове засідання. 10 квітня 2024 року у судовому засіданні експерти Хаджинов Олег Віталійович та Семенкова Ірина Ігорівна надали пояснення. 17 квітня 2024 року представником відповідача адвокатом Грицак К.В. було подано клопотання про призначення повторної комісійної посмертної судово-психіатричної експертизи, поновлення строку на подання доказів, а саме оригіналу медичної карти амбулаторного хворого № 11731/18 на ім`я [PERSON] , 1966 р.н., та долучення доказів, а саме оригіналу медичної карти амбулаторного хворого № 11731/18 на ім`я [PERSON] , 1966 р.н. до матеріалів справи. Представник відповідача адвокат Грицак К.В. просила задовольнити подані нею клопотання з тих підстав, що висновок про неможливість [PERSON] усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними у момент укладення договору довічного утримання був наданий у зв`язку із тим, що експерти прийшли до висновку про наявність в [PERSON] порушень психічної діяльності у зв`язку із наявністю в [PERSON] онкологічного захворювання. При цьому, в експертизі описані загальнообов`язкові симптоми та типові зовнішні прояви захворювання, констатовано ускладнення у вигляді поліорганної недостатності, що не підтверджується дослідженою експертами медичною інформацією щодо [PERSON] . Представник відповідача адвокат Грицак К. також зазначила, що експерти не досліджували оригінал медичної карти щодо [PERSON] та крім того у резолютивній частині висновку експерти підтвердили діагноз [PERSON] , а саме рак шлунку, який є загальним захворюванням, що виходить за межі компетенції судового психіатра. Представник відповідача адвокат Грицак К. також зазначила, що необхідність подання клопотання обумовлена також тим, що під час надання пояснень експерт [PERSON] підтвердила, що у медичних даних було вказано тільки про такий симптом, як слабкість, а експерт Хаджинов О.В. зазначив, що відомості про наявність в [PERSON] поліорганної недостатності у медичних даних щодо [PERSON] не наведені, та наявність поліорганної недостатності є суб`єктивною думкою експерта. Крім того, експерти під час надання пояснень зазначили, що не знають ні про локалізацію метастазів у головному мозку [PERSON] , ні про ступінь розповсюдженості даного патологічного процесу. Також експерти зазначили, що неможливість усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними не є обов`язковим наслідком психічного розладу, який відповідає діагностичним критеріям рубрики F07.9, проте не навели конкретних критеріїв, на підставі яких прийшли до висновку про неможливість усвідомлювати [PERSON] значення своїх дій та керувати ними. Разом із тим, [PERSON] вчиняв юридично значущі дії, спрямовані на укладення оспорюваного договору, не тільки у момент підписання договору, але також і за два тижні до підписання, оскільки отримав дублікат правовстановлюючого документу на квартиру, яка є предметом договору, звіт про оцінку майна, довідку про склад сім`ї та зареєстрованих, а також вживав заходів із метою вилучення запису про себе із Реєстру боржників. Тобто, [PERSON] вчиняв дії із метою укладення договору не одномоментно, а протягом певного періоду часу, що свідчить про здатність особи усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними та про відсутність дефекту волі. Ухвалою суду від 16 квітня 2024 року представнику відповідача адвокату Грицак Катерині Василівні поновлено строк для подання клопотання про призначення повторної посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи та строк для подання оригіналу медичної карти амбулаторного хворого № 11731/18 на ім`я [PERSON] , до матеріалів справи долучено оригінал медичної карти амбулаторного хворого № 11731/18 на ім`я [PERSON] та призначено повторну посмертну комісійну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: - чи мав [PERSON] когнітивні порушення станом на момент укладення договору довічного утримання від 23 вересня 2019 року № 465?; - чи мав [PERSON] порушення психічної діяльності у вигляді Органічного психічного розладу, астенічний варіант вираженого психоорганного синдрому, що відповідає діагностичним критеріям рубрики F07.9 (Міжнародної класифікації хвороб 10-го перегляду) станом на момент укладення договору довічного утримання від 23 вересня 2019 року № 465? Якщо так, то коли в [PERSON] виникло порушення психічної діяльності у вигляді Органічного психічного розладу, астенічний варіант вираженого психоорганного синдрому, що відповідає діагностичним критеріям рубрики F07.9 (Міжнародної класифікації хвороб 10-го перегляду)?; - чи усвідомлював [PERSON] значення своїх дій та чи міг керувати ними на момент укладення договору довічного утримання від 23 вересня 2019 року № 465? Якщо ні, то коли [PERSON] втратив здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними? Проведення експертизи доручено Державній установі Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України (вул. Кирилівська, 103а, м. Київ, 04080). Провадження по цивільній справі № 522/18623/19 зупинено до закінчення проведення експертизи та отримання висновку експерта за поставленими судом питаннями 27.06.2024 року Одеським апеляційним судом було відкрито провадження за апеляційною скаргою представника Позивача на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2024 року за заявою представника представника відповідача адвоката Грицак Катерини Василівни про проведення повторної посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи. 01.10.2024 року Постановою Одеського апеляційного апеляційна скарга представника позивача була задоволена частково, скасовано Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2024 року, у задоволенні клопотання представника Відповідача адвоката Грицак Катерини Василівни про проведення повторної посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи - відмовлено. Справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду справи. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов не підлягає задоволенню, оскільки досліджені судом докази у сукупності свідчать про те, що договір довічного утримання [PERSON] уклав із [PERSON] за власним волевиявленням, яке відповідало його внутрішній волі, за умови відсутності будь-яких обтяжень щодо нерухомого майна, визначеного договором довічного утримання, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] (Позивач) є сином [PERSON] , що підтверджується долученою до позовної заяви засвідченою представником позивача копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 29 жовтня 1984 року, виданого Київським районим у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. У липні 2018 р. [PERSON] вперше звернувся до ОООД зі скаргами на біль в животі, був обстежений, проте за матеріальними причинами не лікувався, що підтверджується засвідчено представником позивача адвокатом Широкобородом С.М. копією Направлення на медико-соціально-експертну комісію (МСЕК) від 07.03.2019р., з печаткою КУ «Міська поліклініка № 6». У грудні 2018 р. [PERSON] повторно звернувся до ОООД. Під час обстеження було виявлено метастатичне ураження грудини та головного мозку, що підтверджується засвідчено представником позивача адвокатом Широкобородом С.М. копією Направлення на медико-соціально-експертну комісію (МСЕК) від 07.03.2019р., з печаткою КУ «Міська поліклініка № 6». 07.03.2019 р. [PERSON] був направлений КУ "Міська поліклініка № 6" на медико-соціально експертну комісію (МСЕК), що підтверджується засвідчено представником позивача адвокатом Широкобородом С.М. копією Направлення на медико-соціально-експертну комісію (МСЕК) від 07.03.2019р., з печаткою КУ «Міська поліклініка № 6». 12.03.2019 р. при первинному огляді [PERSON] був визнаний інвалідом другої групи за загальним захворюванням строком до 01.04.2020 р., дата чергового переогляду 12.03.2020 р., що підтверджується засвідчено Відповідачем [PERSON] копією довідки до акту огляду спеціалізованою онкологічною медико-соціальною експертною комісією №2 серія І2ААБ № 233796. 12.03.2019 року [PERSON] був визнаний особою з інвалідністю ІІ групи, причина інвалідності - загальне захворювання терміном на 1 рік (до 01.04.2020 р.) з діагнозом: Рак шлунку. Т4 Nх М1 метастази в грудину, головний мозок; метастатичний плеврит з права, метастатичний гідроперикард St IV. Стан після біопсії, ПХТ. Клінічна група ІІ, що підтверджується засвідченою представником позивача адвокатом Широкобородом С.М. копією відповіді Департаменту охорони здоров`я обласної державної адміністрації № Ш-724-/1082 від 22.11.2019 року, наданої на адвокатський запит адвоката Широкоборода С.М. [INFO] померла дружина [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується засвідченою Відповідачем [PERSON] копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] . Причиною смерті [PERSON] стало злоякісне новоутворенням шлунку більше однієї локалізації, що підтверджується засвідченою Відповідачем [PERSON] копією довідки про причину смерті № 000035 від 29.08.2019 року. Факт перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбі підтверджується засвідченою Відповідачем [PERSON] копією свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] від 26.12.2018 р. 03.10.2019 р. хворому [PERSON] було призначено лікування, а саме (далі - мовою оригіналу): "курсы лечебной МХТ (капецитабин 3000 мг. (6 таб) p/os в 2 приема с 1 по 14 день", що підтверджується засвідченою Відповідачем [PERSON] копією Рішенням комісії "Доцільності призначення ліків" від 03.10.2019 р. 12.03.2019 р. була проведена співбесіда із інвалідом ( [PERSON] ), що підтверджується засвідченою Відповідачем [PERSON] копією Індивідуальної програми реабілітації інваліда № 484, яка складена спеціалізованою онкологічною МСЕК № 2. Відповідно до Індивідуальної програми реабілітації інваліда № 484 реабілітаційний потенціал визначений як середній. Відповідно до дослідження судом засвідченої Відповідачем [PERSON] копії Медичної карти амбулаторного хворого № 11731/18, заведеної 10.12.2018 р. Одеським обласним онкологічним диспансером на ім`я [PERSON] , було встановлено, що 15.08.2019 р., 05.09.2019 р., 25.09.2019 р. [PERSON] були здійснені плевральні пункції; 15.08.2019 г., 02.09.2019 р., 25.09.2019 р. [PERSON] були здійснені рентгенологічні дослідження; 02.10.19 р. хіміотерапевтом здійснено огяляд [PERSON] 23.09.2019 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, який посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Вариводою Н.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 466, що підтверджується наданими на виконання Ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2020 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Вариводо Н.Ю. матеріалами та засвідченою представником позивача адвокатом Широкобородом С.М. копією договору довічного утримання. Відповідно до договору Довічного утримання від 23.09.2019 р. [PERSON] передає у власність, а [PERSON] приймає у власність квартиру під [ADDRESS] (далі - квартира), та взамін чого [PERSON] зобов`язується забезпечувати [PERSON] утриманням та доглядом довічно на умовах Договору. Із наданих приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Вариводою Н.Ю. на виконання Ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2020 року матеріалів також встановлено, що: - 09.09.2019 р. нотаріусом Вариводою Н.Ю. було видано дублікат свідоцтва про право на спадщину за законом (зареєстровано в реєстрі за № 438), відповідно до якого спадкоємцем майна [PERSON] , зазначеного у даному свідоцтві, є її син - [PERSON] , що підтверджується копією дубліката свідоцтва про право на спадщину за законом (зареєстровано в реєстрі за № 438); - 09.09.2019 р. нотаріусом Вариводою Н.Ю. сформовано витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі (№ витягу 57478530), відповідно до якого тип реєстрації визначено як реєстрація видачі дубліката свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі від 09.09.2019 р.; - 09.09.2019 р. нотаріусом Вариводою Н.Ю. на підставі заяви [PERSON] від 09.09.2019 р. було сформовано витяг із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу 180262994), відповідно до якого серед підстав виникнення права власності вказано дублікат свідоцтва про право на спадщину за законом (серія та номер: 438) та Витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі (№ витягу 57478530), що підтверджується копією витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності; - 09.09.2019 р. нотаріусом Вариводою Н.Ю. було видано дублікат свідоцтва про право на спадщину за законом (зареєстровано в реєстрі за № 613), відповідно до якого спадкоємцем майна [PERSON] , зазначеного у даному свідоцтві, є його син - [PERSON] , що підтверджується копією дубліката свідоцтва про право на спадщину за законом (зареєстровано в реєстрі за № 613); - 09.09.2019 р. нотаріусом Вариводою Н.Ю. сформовано витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі (№ витягу 57480210), відповідно до якого тип реєстрації визначено як реєстрація видачі дубліката свідоцтва про право на спадщину, що копією Витягу № 57480210 про реєстрацію у спадковому реєстрі від 09.09.2019 р.; - 09.09.2019 р. нотаріусом Вариводою Н.Ю. на підставі заяви [PERSON] від 09.09.2019 р. було сформовано витяг із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу 180279894), відповідно до якого серед підстав виникнення права власності вказано дублікат свідоцтва про право на спадщину за законом та Витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі № 57480210, що підтверджується копією витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності; - 11.09.2019 р. ТОВ "ПРОФФЕР" на підставі договору № 01-11/09 від 11.09.2019 р. було надано Висновки про вартість об`єкта оцінки - квартири [ADDRESS] ; - відповідно до інформації із Єдиного реєстру боржників від 23.09.2019 р. інформація про [PERSON] та про [PERSON] у єдиному реєстрі боржників відсутня, що підтверджується матеріалами, які надані нотаріусом на виконання Ухвали Приморського районного суду від 25.02.2020 р.; - відповідно до інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерхоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості про реєстрацію іншого речового права / іпотеки / обтяжень / заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо квартири [ADDRESS] відсутні, що підтверджується копією інформаційної довідки № 181990443. 10.10.2019 р., 12.10.2019 р., 13.10.2019 р., 18.10.2019 р. [PERSON] було призначено психотропні ліки - sol. Sіbаsопі 05 % - 2,0, що підтверджується засвідченою представником позивача адвокатом Широкобородом С.М. копією відповіді КНП "МКД № 1" від 24.06.2020 р. № 1067, яка надана на запит представника позивача адвоката Шикоборода С.М. [INFO] [PERSON] помер у стаціонарі КНП «Міська клінічна лікарня № 1» ОМР, причина смерті - встановлена патологоанатомом [PERSON] на підставі розтину. Безпосередня причина смерті: а) Пухлинна інтоксикація; б) Злоякісне утворення тіла шлунку. Приблизний час між початком захворювання і смертю - невідомий, що підтверджується засвідченою представником позивача адвокатом Широкобородом С.М. копією лікарського свідоцтва про смерть № 958 (остаточне) від 24.10.2019 р., наданого КНП «МКЛ № 1» ОМР. [PERSON] отримала прах [PERSON] , що підтверджується засвідченою Відповідачем [PERSON] копією довідки на одержання та відпоховання праху, яка надана спеціалізованим підприємством комунально-побутового обслуговування Одеський крематорій. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] виступала стороною договору-замовлення на організацію та проведення поховання № 035290 від 29.10.2019 на суму 201, 66 грн., договору-замовлення на організацію та проведення поховання від 26.10.2019 р. на суму 9 520 грн., договору-замовлення на організацію та проведення поховання від 29.10.2019 р. на суму 100 грн., договору-замовлення на організацію та проведення поховання № 054525 від 29.10.2019 р. на суму 1060, 20 грн. Дослідивши та оцінивши докази, суд приходить на наступних висновків. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом пункту 2 частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним. Згідно зі статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. У частині першій статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до частини першої статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Згідно зі статтею статті 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до статті 745 ЦК України договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відчужувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути фізична особа незалежно від її віку та стану здоров`я. Набувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути повнолітня дієздатна фізична особа або юридична особа (частини перша-друга статті 746 ЦК України). Згідно зі статтею 748 ЦК України набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу. Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача (частина друга статті 755 ЦК України). Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом було встановлено, що позовні вимоги із урахуванням заяви про зміну підстав позову ґрунтуються на твердженні позивача про недійсність договору довічного утримання у зв`язку із тим, що: - все майно боржника [PERSON] було арештовано та було заборонено здійснювати відчуження цього майна на підставі Постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 49465851 про стягнення із боржника [PERSON] грошової суми у розмірі 28865,38 грн. та накладено арешт на все майно із забороною відчуження майна; - [PERSON] на момент вчинення правочину не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. Однак, твердження Позивача про те, що на момент укладення оспорюваного договору все майно боржника [PERSON] було арештовано із забороною здійснювати відчуження цього майна спростовуються доказами, наявними у матеріалах справи, а саме: матеріалами, надами приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Вариводою Н.Ю. на виконання Ухвали Приморського районного суду про витребування доказів від 25 лютого 2020 року. Зокрема, відповідно до інформації із Єдиного реєстру боржників від 23.09.2019 р. інформація про [PERSON] та про [PERSON] у єдиному реєстрі боржників відсутня. Відповідно до інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерхоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості про реєстрацію іншого речового права / іпотеки / обтяжень / заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо квартири [ADDRESS] відсутні, що підтверджується копією інформаційної довідки № 181990443. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову про визнання договору довічного утримання із підстави наявності арешту, накладеного на все майно Відчужувача ( [PERSON] ), слід відмовити у зв`язку із тим, що обставини про наявність арешту, накладеного на все майно Відчужувача ( [PERSON] ), спростовані наявними у справі доказами. Крім того, обґрунтовуючи недійсність договору довічного утримання Позивач посилався на те, що [PERSON] на момент правочину не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними у зв`язку із тим, що [PERSON] мав онкологічне захворювання, внаслідок якого приймав лікарські препарати, в тому числі й ті, які у своєму складі містять наркотичні речовини. На доведення вказаних обставин Позивач долучив до матеріалів справи відповіді медичних закладів на адвокатські запити представника позивача, висновок судово-медичної експертизи № 78-к. За клопотанням позивача судом була призначена посмертна комісійна судово-психіатрична експертиза, за результатами виконання якої до суду було надано висновок. Твердження позивача про те, що на момент укладення оспорюваного правочину [PERSON] приймав лікарські препарати, в тому числі й ті, які у своєму складі містять наркотичні речовини, спростовується засвідченою представником позивача адвокатом Широкобородом С.М. копією відповіді КНП "МКД № 1" від 24.06.2020 р. № 1067, яка надана на запит представника позивача адвоката Шикоборода С.М., оскільки оспорюваний договір довічного утримання було укладено 23.09.2019 р., а відповідно до засвідченої копії відповіді КНП "МКД № 1" від 24.06.2020 р. № 1067 вперше психотропні ліки (sol. Sіbаsопі 05 % - 2,0) було призначено тільки 10.10.2019 р., тобто вже після укладення оспорюваного договору довічного утримання. Оцінивши Висновок Експерта № 78-К, наданий за результатами виконання комісійної судово-медичної експертизи, суд приходить до наступних висновків. Висновком експерта № 78-К встановлено, що захворювання [PERSON] є стійкими (хронічними), у переважній більшості носить незворотній характер, не можуть не супроводжуватися значними розладами інтелектуально-мнестичної сфери. [PERSON] по стану свого здоров`я не міг розуміти (усвідомлювати) значення своїх дій та не міг ними керувати внаслідок хвороб та їх ускладнень на момент підпису ним "Договору довічного утримання (догляду)". Відповідно до ч. 2 ст. 102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Відповідно до ст. 10 ЗУ "Про судову експертизу" судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності. Відповідно до ст. 16 ЗУ "Про судову експертизу" атестація проводиться з метою присвоєння кваліфікації судового експерта за відповідною експертною спеціальністю, підтвердження підвищення кваліфікації судового експерта за відповідною експертною спеціальністю, а також присвоєння кваліфікаційного класу працівникам державних спеціалізованих установ, які мають кваліфікацію судового експерта, і здійснюється експертно-кваліфікаційною комісією. Відповідно до п. 1.1. Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої Наказом МОЗ від 17.01.95 р. N 6 Судово-медична експертиза проводиться з метою дослідження на підставі спеціальних знань матеріальних об`єктів, що містять інформацію про обставини справи, яка перебуває в провадженні органів дізнання, слідчого, прокурора чи суду. Відповідно до п. 10 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого, затвердженого МОЗ України 08 травня 2018 року № 865 визначення психічного стану особи у певні юридично значимі проміжки часу є предметом судово-психіатричної експертизи. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 78 ЦПК України (допустимість доказів) суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Враховуючи ту обставину, що представником позивача було надано висновок судово-медичної експертизи, яким надано відповідь на питання щодо психічного стану особи на момент вчинення правочину, що є предметом судово-психіатричної експертизи, суд не може взяти до уваги висновок судово-медичної експертизи в частині відповідей на питання, які стосуються психічного стану особи. Таким чином, висновок експерта № 78-К в частині відповідей на питання "Чи супроводжувався перебіг зазначеного захворювання (захворювань, інших патологічних станів) [PERSON] ( [INFO] ) психічними розладами, порушеннями інтелектуально-мнестичної сфери і чим вони могли бути обумовлені (раковою інтоксикацією, больовим синдромом, застосуванням сильнодіючих препаратів, віковими змінами)" та "З урахуванням даних, отриманих при вирішенні о попередніх питань, чи усвідомлював [PERSON] зпачення своїх дій і чи міг керувати ними в момент укладення договору довічного утримання від 23.09.2019 року?". Також суд зазначає, що серед об`єктів дослідження даної експертизи вказано Протоколи добровільного опитування адвокатом [PERSON] в порядку ст. 20 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" [PERSON] (тобто Позивача), Протокол добровільного опитування адвокатом [PERSON] в порядку ст. 20 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" свідка [PERSON] , Протокол добровільного опитування від 05.12.2020 року адвокатом Широкобородом С.М. в порядку ст. 20 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" свідка [PERSON] . На підставі відомостей, вказаних у протоколах добровільного опитування, експерти дійшли до висновку про зміну поведінки [PERSON] та наявність в [PERSON] астенічного синдрому. Однак, суд критично ставиться до таких висновків, адже протоколи добровільного опитування містять суб`єктивну думку опитаних осіб та на думку суду не можуть бути покладені в основу висновку судово-медичної експертизи. Оцінивши Висновок посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до п. 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19 на предмет подібності належить оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Установивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими. У постановах Верховного Суду вказується, що розгляд вимог про визнання правочину недійсним на підставі статті 225 ЦК України здійснюється з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, які підтверджують чи спростовують доводи позивача про те, що в момент укладення оспорюваного правочину особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними (постанова Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року у справі № 6-9цс12; постанова Верховного Суду України від 28 вересня 2016 року у справі №6-1531цс16; постанова Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №161/17119/16-ц; постанова Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі №522/25597/13-ц; постанова Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі №311/3823/15). Зокрема, у висновку експерта вказано "У представлених на експертизу об`єктах експертного дослідження (матеріалах цивільної справи, медичної документації) відсутня інформація про те, що [PERSON] за життя перебував на обліку у лікаря-психіатра або нарколога, госпіталізувався у стаціонари відповідного профілю або оглядався зазначеними фахівцями". "Значне погіршення стану після проведеного лікування, наявність супутньої патології, неможливість проведення радикального лікування, а також відсутність подальшого сприятливого прогнозу були причиною інвалідизації [PERSON] , з визначенням йому при первинному огляді 12.03.2019 року другої групи інвалідності за загальним захворюванням строком до 01.04.2020 р." Однак, згідно з Індивідуальною програмою реабілітації інваліда № 484, дата заповнення: 12.03.2019, яка також досліджував експертами, Реабілітаційний потенціал визначений як середній. Експерти зазначають, що "Стійкі розлади функцій організму внаслідок подальшого прогресування пухлинного процесу призводили до стрімкого розвитку у випробуваного незворотного синдрому поліорганної недостатності, у тому числі з метастатичним ураженням головного мозку, загальнообов`зковими симптомами якого є: запаморочення, загальмованість, головний біль, когнітивні порушення (зниження пам`яті, уваги, зміни особистості або поведінки), сонливість, загальна слабкість, швидка втомлюваність". Однак, у дослідженні медичній документації, яка скадена на ім`я [PERSON] , відсутні відомості про те, що в [PERSON] було діагностовано синдром поліорганної недостатності. Разом із тим, спеціальність експерта [PERSON] визначена як "судово-психіатрична експертиза", щодо [PERSON] зазначено, що він є лікарем судово-психіатричним експертом та є лікарем-психіатром. Під час надання пояснень у судовому засіданні експерт [PERSON] зазначив, що відомості про наявність в [PERSON] поліорганної недостатності у медичних даних щодо [PERSON] не наведені, та наявність поліорганної недостатності є суб`єктивною думкою експерта. Відтак, суд приходить до висновку, що наявність в [PERSON] поліорганної недостатності не підтверджена матеріалами справи, оскільки у медичних документах таких даних не наведено, а встановення вказаного діагнозу виходить за межі експертної спеціальності психіатра. Симптоми поліорганної недостатності, які визначені як загальнообов`язкові, також не вказані у медичній документації щодо [PERSON] . Під час надання пояснень у судовому засіданні експерт Семенкова І. зазначила, що у медичній документації щодо [PERSON] вказана тільки слабкість, інших симптомів не вказано. Разом із тим, згідно з відомостями, наведеними у копії медичної карти амбулаторного хворого № 11731/18 з Одеського обласного онкологічного диспансеру, заведеної 10.12.2018р. на ім`я [PERSON] , було встановлено, що 02.10.19 р. Хіміотерапевти було зроблено наступний запис (мовою оригіналу): "Химиотерапевт. Состояниє удовлетворительное. Жалобы на слабость. Кожные покровы и видимые слизистые бледные, чистые. Температура тела 36,6 оС. ЧД 18 в минуту. Аускультативно: дьханиє над легкими везикулярное, ослаблено справа от IV ребра в нижних отделах. Пульс 70 ударов в 1 минуту, удовлетворительных свойств. АД 130/80 мм.рт.ст. Деятельность сердца ритмичная, тоны приглушены. Живот мягкий, безболезненный при пальпации. Печень не увеличена. Селезенка не пальпируєтся. Симптом поколачивания поясничной области /--/ с 2-х сторон Мочеиспусканиєе свободное, безболезненное. Периферических отеков нет. Диагноз: Сr желудка ст. Т4NxМІ, Mts грудину, головной мозг, плеврит справа, гидроперикард. Состояние после ФГДС, биопсий, МХТ. Кл. гр.ІЇ. План лечения. Подлежит курсам лечебной МХТ (капецитабин 3000 мг (6 таб) p/оs в 2 приєма с 1 по 14 день. Х/препараты выданы из ОООД: Капецитабин 500 мг -84 (восемьдесят четыре) таблетки". Суд звертає увагу, що вказаний запис є єдиним, у якому вказано про зовнішні прояви хвороби (симптоми). Відтак, твердження експертів про наявність поліорганної недостатності, наслідком якої є когнітивні порушення є не більше, ніж припущенням, яке було покладено експертами в основу свого висновку. Висновок експертизи має бути категоричним та не може ґрунтуватись на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Тлумачення наведених норм права дає підстави для висновку, що для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними (https://reyestr.court.gov.ua/Review/123659103). Крім того, експерти під час надання пояснень зазначили, що не знають ні про локалізацію метастазів у головному мозку [PERSON] , ні про ступінь розповсюдженості даного патологічного процесу. Також експерти зазначили, що неможливість усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними не є обов`язковим наслідком психічного розладу, який відповідає діагностичним критеріям рубрики F07.9. Відповідно до ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Висновок про те, що [PERSON] не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними також не узгоджується із іншими матеріалами. Зокрема, із наданих приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Вариводою Н.Ю. на виконання Ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2020 року матеріалів вбачається, що [PERSON] здійснював дії, спрямовані на укладення договору довічного утримання, а саме: 09.09.2019 р. - замовив дубікат свідоцтва про право на спадщину та витяг із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, а 11.09.2019 р. - уклав договір із ТОВ "ПРОФФЕР", предметом якого буа оцінка квартири [ADDRESS] (тобто тієї, яка визначена договором довічного утримання). Наданий висновок посмертної судово-психіатричної експертизи суперечить також і поясненням Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Вариводи Н.Ю., яка надала письмові пояснення до суду та усні пояснення під час судового засідання, та зазначила, що [PERSON] не справляв враження особи, яка не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними. Нотаріус зазначила, що знала [PERSON] тривалий час, оскільки він неодноразово звертався до неї для отримання нотаріальних послуг. Також нотаріус пояснила, що [PERSON] звернувся до неї у зв`язку із необхідністю посвідчення довічного утримання, однак, у зв`язку із тим, що відомості про [PERSON] було внесено до реєстру боржників, посвідчення договору довічного утримання до моменту видалення відомостей про [PERSON] як про боржника із Реєстру боржників є неможливим. Вказана інформація буа повідомена нотаріусом [PERSON] , у зв`язку із чим [PERSON] здійснив всі необхідні дії для видалення відомостей про [PERSON] як про боржника із Реєстру боржників, після чого посвідчення договору довічного утримання стало можливим. До посвідчення договору довічного утримання нотаріус (відповідно до її пояснень) з`ясувала причини укадження договору довічного утримання із [PERSON] , у результаті чого було з`ясовано, що [PERSON] не спілкується із дітьми та впевнений у тому, що його діти не будуть вчиняти жодних дій для забезпечення [PERSON] доглядом. Крім того, нотаріус зазначила, що роз`яснила [PERSON] всі наслідки укладення такого договору та упевнитися в тому, що [PERSON] їх розуміє. Наданий висновок посмертної судово-психіатричної експертизи суперечить також показанням свідків, допитаних у судовому засіданні, які зазначили, що [PERSON] дійсно хворів, однак будь-яких ознак, які могли би свідчити про те, що [PERSON] не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними, помічено не було. Крім того, свідки зазначили, що [PERSON] працював водієм до моменту своєї госпіталізації та звернули увагу суду на ту обставину, що [PERSON] не спілкувався зі своїм сином - [PERSON] , мотивувавши такий висновок тією обставиною, що до моменту смерті [PERSON] вони навіть не знали, як виглядають діти [PERSON] . Разом із тим, свідки підтвердили ту обставину, що [PERSON] перебувала із [PERSON] у близьких родинних та дружніх відносинах, у зв`язку із чим допомогла не тільки [PERSON] , але також і його дружині [PERSON] . Відомості про те, що [PERSON] працював водієм до моменту госпіталізації також узгоджуються із іншими матеріалами справи, а саме із поясненнями нотаріуса, із відомостями, викладеними у медичній карті амбулаторного хворого. Таким чином, суд приходить до висновку, що висновок посмертної судово-психіатричної допомоги було складено на підставі не тих обставин, які існували реально, а на підставі тих обставин, які могли би теоретично існувати. Надаючи оцінку Висновку № 263 комісійної судово-медичної експертизи у відношенні [PERSON] за участю лікаря психіатра від 13.12.2021 р., виконаної КУ "Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи", за висновком якої [PERSON] на момент вчинення правочину міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, суд також приходить до висновку, що комісія, яка виконувала Висновок № 78-к вийшла за межі своїх експертних знань, надаючи відповідь на питання, які стосуються психічного стану особи. Однак, до виконання даної експертизи був залучений лікар-психіатр - [PERSON] , лікар вищої категорії, стаж роботи за фахом - 42 роки, кандидата медичних наук. Оскільки у Висновку № 263 не вказано про те, що [PERSON] є експертом, щодо думка за переконанням суду є думко спеціаіста. Оцінивши докази, які стосуються можливості [PERSON] на момент вчинення правочину усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, суд приходить до висновку, що [PERSON] на момент вчинення правочину міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначається мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи відсутність первинних даних про психічний стан [PERSON] у матеріалах справи (тобто медичної документації, доказів щодо звернення [PERSON] до психіатра, доказів перебування [PERSON] на обліку у психіатра), а також враховуючи ту обставину, що волевиявлення [PERSON] було спрямовано на укладення даного договору, що підтверджується діями [PERSON] , здійсненими для укладення договору, суд приходить до висновку, що [PERSON] на момент укладення договору довічного утримання розумів значення своїх дій та міг керувати ними. Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Враховуючи ту обставину, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, суд вважає, що підстави для забезпечення позову відпали.

Outcome: dismissed