Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

31.10.2024 до суду надійшла позовна заява Товариство з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 47 000,00 грн. (Сорок сім тисяч гривень) та судові витрати по справі. Позов мотивовано тим, що відповідно до кредитного договору №3259824 від 24 травня 2021 року, укладеного між ТОВ МІЛОАН та [PERSON] , останній було надано кредит у розмірі 10 000,00 грн на 30 днів із сплатою відсотків 1,70 % на день від фактичного залишку кредиту, та разовою комісією у розмірі 19,00 %, що становить 1900,00 грн. Однак зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав та має заборгованість за кредитним договором 47 000,00 грн. (сорок сім тисяч гривень) в т.ч.: 10 000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 35 100 грн - заборгованість за відсотками, 1900 грн - заборгованість за комісійними винагородами. 13.09.2021 ТОВ Діджи Фінанс та первісний кредитор уклали договір факторингу №07Т, за яким до ТОВ Діджи Фінанс перейшло право вимоги, зокрема, за договором №3259824 від 24 травня 2021 року.\~ У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав, просив суд розглянути справу за його відсутності за наявними доказами у справі, просив винести заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, від представника відповідача надійшла заява про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, відзив на позовну заяву. Відповідно до відзиву відповідач вказав таке: Розрахунок заборгованості сам по собі не є доказом у справі, кредитодавець незаконно нараховував проценти поза межами строку кредитування, вказав на незаконність нарахування 30.000 грн процентів, які вважає штрафними санкціями, які не можуть бути нараховані відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до кредитного договору №3259824 від 24 травня 2021 року, укладеного між ТОВ МІЛОАН та [PERSON] , останній було надано кредит у розмірі 10 000,00 грн на 30 днів (до 23.06.2021) із сплатою відсотків 1,70 % на день від фактичного залишку кредиту, та разовою комісією у розмірі 19,00\~%, що становить 1900,00 грн, а всього сума до повернення за кредитом становить 17.000,00 грн. 13.09.2021 ТОВ Діджи Фінанс та ТОВ МІЛОАН уклали договір факторингу №07Т, за яким до ТОВ Діджи Фінанс перейшло право вимоги, зокрема, за договором №3259824 від 24 травня 2021 року.\~ Зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконала. За розрахунком позивача заборгованість за кредитним договором станом на 13.09.2021 склала 47 000,00 грн. (сорок сім тисяч гривень) в т.ч.: 10 000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 35 100 грн - заборгованість за відсотками, 1900 грн - заборгованість за комісійними винагородами. Однак, з таким розрахунком суд не погоджується з огляду на таке. Строк кредитування за договором 30 днів, до 23.06.2021, кредитор нарахував відсотки за користування кредитом до 13.09.2021, тобто поза межами строку користування кредиту, що є неправомірним. Нарахування відсотків поза межами кредитування можливе лише в порядку ст. 625 ЦК України, однак позивач такої вимоги не заявляв. Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Подібних висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 (пункти 53, 54), від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19) та вважає, що підстав для відступу від таких висновків немає. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК). Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з нормою ст.526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено в ст.1050 ЦК. Якщо договором установлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК). Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованим такий розмір заборгованості: 10 000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 5 100 грн - заборгованість за відсотками, 1900 грн - заборгованість за комісійними винагородами, а всього 17.000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок). Посилання відповідача на відсутність доказів укладення договору кредиту спростовується анкетою заявою на кредиту №3259824 від 24.05.2021, де чітко, посекундно, вказаний процес оформлення та розгляд заяви №3259824, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію». Заява відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. З 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року на усій території України було встановлено карантин відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами). Таким чином, позивач звернувся до суду з позовом у межах строку позовної давності. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Враховуючи викладене, суд доходить висновку щодо часткової обґрунтованості позовних вимог. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial