Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

У серпні 2024 року [PERSON] звернувся до суду із заявою в якій просить визнати його брата [PERSON] [INFO] , недієздатним, посилаючись на те, що він є безстроково інвалідом першої групи А з дитинства. [PERSON] не здатний самостійно себе обслуговувати, самостійно пересуватися, не може контролювати свою поведінку. На даний час [PERSON] проживає разом з заявником за адресою [ADDRESS] . Крім того, заявник просить призначити його опікуном [PERSON] . Заявник та його представник у судовому засіданні заяву підтримали та просили задовольнити. Представник заінтересованої особи у судовому засідання не заперечувала проти задоволення заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO] є братом [PERSON] [INFO] /а.с. 16-17/. Згідно Довідки до Акту огляду МСЕК серія 10 ААА №143822 від 10.08.2011 року [PERSON] , [INFO] є інвалідом дитинства першої групи А безстроково з серпня 2011 року (а.с. 18). Згідно висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного сторонього догляду за інвалідом І чи ІІ груп внаслідок психічного розгляду №187 від 12.05.2022 року [PERSON] , 1982 р.н. інвалід дитинства І А групи встановленої 10.08.2011 року безстроково з рівнем обмеження життєдіяльності : обмеження самообслуговування , обмеження здатності до самостійного пересування ; обмеження здатності до орієнтації , обмеження здатності до спілкування , обмеження здатності контролювати свою поведінку.(а.с. 19). З витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» [PERSON] станом на 27.06.2024 до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває/а.с.23/. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 1542 ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» [PERSON] за психічним станом не здатний розуміти значення свої дій та керувати ними. Згідно ч. 1ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. За змістом ст. 300 ЦПК України, у рішенні суду про визнання особи недієздатною, слід визначити строк його дії, який не може перевищити двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 300 ЦПК України. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. Враховуючи викладене, відповідно до ст.39 ЦК України є підстави визнати [PERSON] [INFO] недієздатним Щодо призначення опікуна [PERSON] слід зазначити наступне. Відповідно ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Згідно ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Частиною 4 статті 63 ЦК України передбачено, що опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Враховуючи викладене та аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що опікун призначається за поданням органу опіки та піклування та на підставі визначених законодавством документів, а тому в задоволенні заяви в частині призначення опікуном [PERSON] слід відмовити.

Outcome: partial