Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

26 червня 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 липня 2024 року до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовано позов тим, що позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає з позивачем. У сторін наявний спір щодо матеріального утримання дитини, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 липня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. В установлений судом строк відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в його задоволенні та стягнути аліменти на сина в розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01 серпня 2024 року. Зокрема, у відзиві на позов відповідач зазначає, що регулярно сплачував аліменти на спільну дитину в період з липня 2021 року до липня 2024 року, у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення аліментів з липня 2024 року є безпідставними. 21 липня 2023 року відповідач вдруге зареєстрував шлюб. На даний час відповідач не має можливості сплачувати аліменти на дитину в розмірі, визначеному позивачем, оскільки дружина відповідача вагітна, орієнтовний час народження дитини - листопад 2024 року, а тому відповідач несе витрати на ведення вагітності, ліки, харчування, а також буде нести такі ж витрати в майбутньому. Також, 25 вересня 2019 року відповідач подарував позивачу 1/2 частку квартири, а після розірвання шлюбу залишив позивачу придбаний сторонами під час шлюбу автомобіль. На даний час відповідач нерухомого майна, цінностей та банківських вкладів у власності немає. Позивач подала відповідь на відзив, в якій зазначила, що відповідач є військовослужбовцем, має постійне джерело доходу та у шлюбі зі своєю теперішньою дружиною придбав два автомобілі. У свою чергу, наявність у позивача автомобіля не звільняє відповідача від обов`язку утримувати дитину. Також, оскільки аліменти за липень 2024 року відповідач сплатив 05 липня 2024 року, тобто вже після звернення позивача до суду з вказаним позовом, а тому позивач просить стягнути аліменти, починаючи з 01 серпня 2024 року. Відповідач подав заперечення, в яких зазначив, що він дійсно має автомобіль, однак у його дружини автомобіля у власності немає. Крім того, ні відповідач, ні його дружина не мають у власності нерухомого майна. Також, відповідач вказав, що не користується пільгами на оплату житлово-комунальних послуг як учасник бойових дій. У судовому засіданні представник позивача уточнила позовні вимоги, оскільки у відповідача в листопаді 2024 року народилася дочка від іншого шлюбу, а саме просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на дитину в розмірі 1/5 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01 серпня 2024 року. Вказала, що син сторін відвідує курси англійської мови, музичну школу, а також позивач здійснює лікування сина (корекцію зору), тому вказаний розмір аліментів забезпечить належні умови для навчання та розвитку дитини. Представник відповідача у судовому засіданні вказала, що відповідач позов визнає частково, а саме не заперечує щодо стягнення аліментів у розмірі 1/6 частки, оскільки у відповідача в листопаді 2024 року народилася дочка від іншого шлюбу, яку він має утримувати, а також на утриманні відповідача знаходиться дружина, яка перебуває у відпустці у зв`язку із вагітністю та пологами. Крім того, дохід позивача значно перевищує дохід відповідача. Заслухавши доводи представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. [PERSON] та [PERSON] з 30 серпня 2014 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 липня 2021 року було розірвано (а.с. 11). Позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Син сторін проживає з позивачем. У період з липня 2021 року до липня 2024 року відповідач перераховував на рахунок позивача грошові кошти, що підтверджується копіями дублікатів квитанцій (а.с. 35-41). Згідно з копією договору дарування частки у праві власності на квартиру від 25 вересня 2019 року [PERSON] передав безоплатно у власність [PERSON] 1/2 частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 29). Також, 24 листопада 2021 року [PERSON] продав [PERSON] 1/2 частку квартири [ADDRESS] . 20 грудня 2023 року за відповідачем зареєстровано транспортний засіб Mazda3, 2004 року випуску, про що свідчить інформація, надана Територіальним сервісним центром МВС № 7441 (ТСЦ МВС № 7441) від 15 жовтня 2024 року. 21 липня 2023 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] (а.с. 34). З копії довідки № 183 від 19 липня 2024 року, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Пологовий будинок» Чернігівської міської ради, слідує, що [PERSON] була вагітна (а.с. 30). [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася дочка - [PERSON] . На даний час [PERSON] перебуває у відпустці у зв`язку із вагітністю та пологами. Угоди про розмір аліментів між сторонами не досягнуто. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У статті 51 Конституції України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із частиною першою статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини першої статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вимоги законодавства, часткове визнання відповідачем позову, обов`язок відповідача утримувати неповнолітніх дітей, матеріальне становище відповідача, стан здоров`я дитини, наявність у відповідача іншої малолітньої дитини [PERSON] , сплату відповідачем грошових коштів позивачу на утримання дитини в липні 2024 року, суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 серпня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає вказаний розмір аліментів з урахуванням доходу відповідача достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. На підставі статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення, а відповідно до статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial