Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

У жовтні 2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, у якому просила: 1) визнати спільною сумісною власністю подружжя наступне майно: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 378,1 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2676427280000); - автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», модель Е 220 CDI, реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, кузов № [NUMBER] , сірого кольору, зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] ; - автомобіль марки «AUDI 6», реєстраційний номер [NUMBER] , 2007 року випуску, кузов № [NUMBER] , сірого кольору, зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] ; 2) в порядку розподілу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на: - 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 378,1 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2676427280000); - 1/2 частину автомобіля марки «MERCEDES-BENZ», модель Е 220 CDI, реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, кузов № [NUMBER] , сірого кольору, зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] ; - 1/2 частину автомобіля марки «AUDI 6», реєстраційний номер [NUMBER] , 2007 року випуску, кузов № [NUMBER] , сірого кольору, зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] ; - крім того, визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер 8000000000:85:069:0010 площею 0,10 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; 3) в порядку розподілу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на: - 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 378,1 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2676427280000); - 1/2 частину автомобіля марки «MERCEDES-BENZ», модель Е 220 CDI, реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, кузов № [NUMBER] , сірого кольору, зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] ; - 1/2 частину автомобіля марки «AUDI 6», реєстраційний номер [NUMBER] , 2007 року випуску, кузов № [NUMBER] , сірого кольору, зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] . Також просила стягнути з відповідача понесені витрати судового збору та витрати на правову допомогу у розмірі 20 000 грн. В обґрунтування позову вказувала що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 04.09.1982 року від якого мають двох повнолітніх дітей. За твердженням позивача з червня 2023 року стосунки між подружжям значно погіршилися, шлюбні відносини фактично припинено, спільне господарство не ведеться. На час подачі даного позову в Оболонському районному суді м. Києва розглядається справа про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Позивач вказує, що намагалася з відповідачем вирішити питання поділу майна подружжя мирним шляхом, проте домовленостей про добровільний поділ майна не досягнуто. Що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Представник позивача подала суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, при цьому вказувала що в користуванні позивача перебуває автомобіль «MERCEDES-BENZ» д.н.з. [NUMBER] , а тому запропонувала виділити вказаний автомобіль у власність фактичному володільцю, а за відповідачем визнати право власності на автомобіль марки «AUDI 6», реєстраційний номер [NUMBER] , який перебуває у фактичному користуванні [PERSON] . Решту позовних вимог підтримала у повному обсязі. Представник відповідача також подав суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, при цьому за узгодженою з відповідачем позицією не заперечував проти визнання права власності на автомобіль «MERCEDES-BENZ» д.н.з. [NUMBER] у порядку поділу майна подружжя за позивачем, а за ним визнання права власності на автомобіль «AUDI 6» реєстраційний номер [NUMBER] виходячи з їх фактичного використання. Також, погодився із запропонованим порядком розподілу житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ., При цьому, категорично заперечував щодо поділу земельної ділянки на якій розташований вказаний будинок, оскільки на його переконання вказана земельна ділянка є його особистим майном та не підлягає поділу. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, письмові пояснення та заяви сторін, судом встановлено наступне. 04.09.1982 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , було укладено шлюб, який був зареєстрований 04.09.1982 року Сільрадою Свобода Берегівського району Закарпатської області, про що було складено відповідний актовий запис № 24. Судом встановлено, що на час вирішення справи у сторін неповнолітніх дітей від даного шлюбу не має. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19.01.2024 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. В судовому засіданні встановлено та підтверджено наданими документами, що під час перебування у шлюбі та ведення спільного господарства, позивачем з відповідачем за їх спільні сумісні кошти було набуто наступне майно: 1) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 378,1 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2676427280000) який був зареєстрований на [PERSON] , що підтверджується технічним паспортом та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №351422288 від 23.10.2022 року. Вартість житлового будинку за адресою: [ADDRESS] згідно технічного паспорту на житловий будинок становить 2 495 278,00 гривень; 2) автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», модель Е 220 CDI, реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, кузов № [NUMBER] , сірого кольору, вартістю 30 000,00 доларів США, що станом на день придбання, згідно офіційного курсу НБУ (курс 1 дол. США 5,05 грн.) становила 151 500,00 гривень. Даний автомобіль зареєстрований за [PERSON] 27.08.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] ; 3) автомобіль марки «AUDI 6», реєстраційний номер [NUMBER] , 2007 року випуску, кузов № [NUMBER] , сірого кольору, вартістю 25 000,00 доларів США, що станом на день придбання, згідно офіційного курсу НБУ (курс 1 дол.США/5,05 грн.) становила 126 250,00 гривень. Даний автомобіль зареєстрований за [PERSON] 11.08.2012 року. Здійснюючи поділ майна подружжя суд звертає увагу на те, що у відповідності до положень ст. 60 СК України, реєстрація прав на майно придбаного під час шлюбу лише на ім`я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. Право власності на зазначені в переліку об`єкти, джерела і час їх придбання, а також реєстрації підтверджується матеріалами справи та не заперечуються сторонами, а отже є спільним майном подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В силу ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання шлюбу недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Пунктом 23 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Таким чином, враховуючи наявне спільне майно подружжя, надані докази, суд вважає необхідним визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] наступне майно: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 378,1 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2676427280000); - автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», модель Е 220 CDI, реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, кузов № [NUMBER] , сірого кольору, зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] ; - автомобіль марки «AUDI 6», реєстраційний номер [NUMBER] , 2007 року випуску, кузов № [NUMBER] , сірого кольору, зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] . У відповідності до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи те, що сторони дійшли згоди щодо порядку розподілу транспортних засобів, якими вони фактично користуються, враховуючи надані представникам сторін заяви, суд вважає за доцільне в порядку розподілу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на: - 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 378,1 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2676427280000); - автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», модель Е 220 CDI, реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, кузов № [NUMBER] , сірого кольору, зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] ; в порядку розподілу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на: - 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 378,1 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2676427280000); - - автомобіль марки «AUDI 6», реєстраційний номер [NUMBER] , 2007 року випуску, кузов № [NUMBER] , сірого кольору, зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] . При цьому, судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який визнано спільною сумісною власністю подружжя, та на який визнано право власності сторін по 1/2 частині, знаходиться на земельний ділянці з кадастровим номером 8000000000:85:069:0010 площею 0,10 га з цільовим призначенням для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Зазначена земельна ділянка перебуває у власності відповідача, на підставі договору дарування, укладеного між відповідачем та сином сторін [PERSON] від 27.12.2004 року, та державного акту на право власності на земельну ділянку серія КВ № 129542 від 22.01.2005 року, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 351422288 від 23.10.2023 року. У частині першій статті 377 ЦК України визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності або право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього власника. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення (частина перша статті 120 ЗК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року в справі № 689/26/17 (провадження № 14-47цс20) зробила висновок, що «при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, слід враховувати те, що зазначена норма статті 120 ЗК України закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства». З огляду на зазначене, визнання за [PERSON] та [PERSON] права власності по частині на будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 378,1 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2676427280000) і розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:85:069:0010 площею 0,10 га з цільовим призначенням для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, поділу підлягає й вказана земельна ділянка, як така, що слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа. Таким чином, суд визнає за [PERSON] та [PERSON] в порядку поділу спільного майна подружжя право власності за кожним на частину земельній ділянки з адресою: [ADDRESS] з кадастровим номером 8000000000:85:069:0010 площа 0,10 га з цільовим призначенням для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Суд відмовляє позивачу та відповідачу у стягненні на їх користь ініційованих витрат на правову допомогу, оскільки понесені та заявлені вимоги є рівнозначними, що не заперечувалось представниками сторін, а отже взаємовиключають один одного. При цьому, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 13 420,00 грн.

Outcome: approved