Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області, Виконавчого комітету Сумської міської ради, Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення безпідставно збережених (утриманих) коштів та свої вимоги мотивує наступним. Постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради №75 від 24 січня 2022 року його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1700 грн. З 27 квітня 2022 року по 10 серпня 2022 року у Зарічному ВДВС у м. Суми перебувало виконавче провадження №68886721 з примусового виконання зазначеної постанови, у ході виконання якої із позивача було стягнуто та розподілено в порядку ст.ст. 45, 46 Закону України «Про виконавче провадження» 2183,10 грн. 10 серпня 2022 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із повним фактичним виконанням. Разом із цим, позивач, не погоджуючись із постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності, оскаржив зазначену постанову до виконавчого комітету Сумської міської ради, подавши 01 лютого 2022 року відповідну скаргу. У зв`язку із початком повномасштабного вторгнення рф, розгляд скарги на постанову, а також отримання позивачем відомостей про задоволення скарги і скасування постанови дещо затрималися, проте рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 27 травня 2022 року №159 скаргу позивача задоволено, постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради від 24 січня 2022 року №75 скасовано і справу закрито. Отримавши копію зазначеного рішення виконавчого комітету, орієнтовно в кінці серпня 2022 року, позивач негайно звернувся до Зарічного ВДВС у місті Суми із заявою про повернення стягнутих коштів на підставі скасованого виконавчого документа, втім на момент такого звернення грошові кошти вже було розподілено, а саме виконавче провадження закінчено. Звернувшись повторно до Зарічного ВДВС у місті Суми про повернення стягнутого на підставі скасованої постанови про адміністративне правопорушення штрафу, виконавчого збору та витрат, позивач отримав лист відповідача №15/23114 від 02 лютого 2024 року про розгляд заяви, яким повідомляється, що немає законних підстав для повернення позивачу спірної грошової суми, втім позивач має право у порядку статті 1212 ЦК України стягнути суму штрафу як безпідставно утримувану. Оскільки відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» набувачем сплаченого боржником у виконавчому провадженні збору є Державний бюджет України, стягнуті кошти підлягають поверненню саме з Державного бюджету України. З позивача у виконавчому провадженні № 68886721 було стягнуто 2183,10 грн., з яких 1700 грн. на погашення штрафу, 170 виконавчий збір, 313,10 грн. витрати виконавчого провадження. Посилаючись на вказане, просить суд стягнути з Державного бюджету України на користь [PERSON] 2183 грн. 10 коп. та 1211 грн. 20 коп. судових витрат. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 18 березня 2024 року відкрите провадження у вказаній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи з призначенням судового засідання на 12 червня 2024 року, об 11 год. 00 хв. 03 квітня 2024 року від Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області надійшов відзив на позов, в кому зазначає, що порядок повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів затверджено наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787. Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845 (далі Порядок № 845). Зарахування коштів до бюджету має бути підтверджене відповідними розрахунковими документами. Разом з тим, до позовної заяви не додано документів на підтвердження зарахування до державного бюджету коштів у сумі 2183,10 грн. Просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог (а.с.23). 14 травня 2024 року від представника виконавчого комітету Сумської міської ради надійшов відзив на позов в якому зазначає, шо заперечує проти позовних вимог [PERSON] та зазначає, що на виконанні з 27 квітня 2022 року по 10 серпня 2022 року у Зарічному відділі державної виконавчої служби у м. Суми перебувало виконавче провадження №68886721, з примусового виконання постанови №75 від 24 січня 2022 року, виданий Виконавчим комітетом Сумської міської ради про стягнення з [PERSON] на користь держави штрафу у сумі 1700,00 грн. В ході примусового виконання постанови, відповідно ст.308 КУпАП примусового виконання постанови про стягнення штрафу, а саме сплати подвійного розміру штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, та витрати на облік зазначених правопорушень, з боржника було стягнуто 2 183,10 грн. З додатків вбачається, що позивачем не надано відповідних документів щодо витрат на правничу допомогу. Враховуючи малозначність справи, ціну позову, мінімальну кількість додатків, розгляд справи у порядку спрощеного провадження без виклику сторін, відсутність необхідності вивчення нормативно-правової бази, судової практики, приходимо до висновку що витрати не є співмірними, дана справа не потребує витрат значної кількості часу, особистої участі в судових засіданнях та аналізу судової практики тощо. Враховуючи зазначене, просить суд відмовити у задоволенні вимоги про стягнення з Державного бюджету України на користь [PERSON] у розмірі 2183,10 грн. за правничу допомогу (а.с.25а-27). 12 червня 2024 року протокольною ухвалою суду задоволено клопотання позивача, витребувано у Зарічному ВДВС у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження ВП №68886721, розгляд справи відкладено до 01 серпня 2024 року 111 год. 00 хв. 01 серпня 2024 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 07 жовтня 2024 року у зв`язку з клопотанням представника відповідача надати йому час для надання доказів по справі. 07 жовтня 2024 року у зв`язку із перебуванням головуючого судді Сидоренко А.В. у відпустці за сімейними обставинами цивільна справа не слухалася та відкладена до 05 грудня 2024 року. 02 грудня 2024 року представником виконавчого комітету Сумської міської ради надано суду додаткові пояснення, в яких зазначає, що у позовній заяві позивач просить стягнути з Державного бюджету України на його користь кошти у сумі 2183 грн. 10 коп. (з яких: 1700 грн. - погашення адміністративного штрафу, 170 грн. - виконавчий збір, 313,10 грн. - витрати виконавчого провадження). Однак, наведені позивачем твердження та обґрунтування стягнення коштів з Державного бюджету не відповідають чинному законодавству та спростовуються наступним. Відповідно до вимог п. 38 ч. 1 ст. 64 Бюджетного кодексу України до доходів загального фонду бюджетів сільських, селищних, міських територіальних громад належать адміністративні штрафи та інші штрафні санкції, що накладаються місцевими органами виконавчої влади та виконавчими органами місцевих рад або утвореними ними в установленому порядку адміністративними комісіями. В підтвердження зазначеного вище є лист Департаменту фінансів, економіки та інвестицій Сумської міської ради від 21.08.2024 № 2628/04.02.03-14, зі змісту якого слідує, що на рахунок бюджету Сумської міської територіальної громади надійшли кошти від Зарічного ВДВС у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у сумі 1700,00 грн. за результатами примусового виконання постанови № 75 рід 24.01.2022 відносно [PERSON] . У свою чергу ч. 1 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) \~ \~ \~ \~виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому ст. 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) \~ \~ \~ \~авансового внеску стягувана; 3) \~ \~ \~ \~стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Як зазначено у ч. 2 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» витрати органів державної виконавчої служби, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України «Про виконавче провадження» органи державної виконавчої служби мають рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а також рахунки, у тому числі в іноземній валюті, р державних банках для зарахування коштів виконавчого провадження, обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам. Наголошує, що за ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Водночас у позовній заяві позивачем зазначено, що спірні суми мають стягуватися з Державного бюджету України. Таким чином, позивачем не надану достатніх доказів на підтвердження заявлених ним позовних вимог про необхідність стягнення саме з Державного бюджету України на його користь коштів у сумі 2183 грн. 10 коп., з яких: 1700 грн. погашення адміністративного штрафу, 170 грн. виконавчий збір, 313,10 грн. - витрати виконавчого провадження. Також відсутнє обґрунтування та наведені позивачем законні підстави щодо стягнення з Державного бюджету України судового збору у сумі 1211 грн. 20 коп. Окрім того, позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги. Вказує на те, що позивач не довів, не підтвердив належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, а доводи у позові здебільшого ґрунтуються на припущеннях, позовні вимоги [PERSON] не є обґрунтованими та не можуть бути задоволені (а.с.85-86). В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, представники відповідачів Головного управління\~Державної казначейської\~служби України\~у Сумській\~області,\~виконавчого комітету\~Сумської міської\~ради заперечували проти задоволення позову. Представник Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи сповіщений судом належним чином. Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з вимогами\~ст.\~\~15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Судом встановлено, що постановою № 75 від 24 січня 2022 року на позивача накладено штраф в розмірі 1700 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП. В постанові зазначено, що 05 січня 2022 року о 13 год. 20 хв. головним спеціалістом відділу контролю за благоустроєм території міста управління «Інспекція з благоустрою міста Суми» Сумської міської ради Наумовим С.М. за адресою: м. Суми, вул. Харківська, 38 виявлено факт не забезпечення своєчасного з урахуванням пори року прибирання території прилеглої до перукарні ФОП [PERSON] від снігу та льоду, що є порушенням п.п.29 п.11.2. розділу XI Додатку до рішення Сумської міської ради «Про затвердження Правил благоустрою міста Суми» від 26 грудня 2014 року № 3853-МР і передбачає адміністративну відповідальність згідно сгатті152 Порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів (а.с. 33). Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 27 травня 2022 року № 159 задоволено скаргу громадянина [PERSON] від 01 лютого 2022 року на постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради від 24 січня 2022 року № 75 та скасовано постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради від 24 січня 2022 року № 75 і закрито справу (а.с.6, 29). Судом досліджено копії матеріалів виконавчого провадження № 68886721 з примусового виконання постанови № 75 від 24 січня 2022 року про стягнення заборгованості з [PERSON] . Так, з копії розпорядження № 68886721 державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Табули Ю.О. вбачається, що грошові кошти у сумі 2183,10 грн, що надійшли 09 серпня 2022 року на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа № 75, виданого 24 січня 2022 року Виконавчим комітетом Сумської міської ради про стягнення грошових коштів з [PERSON] , необхідно перерахувати: 170 грн виконавчого збору: на ІВАN UА 818999980333249305000018540 в Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код за ЄДРПОУ 37970404, 69 грн витрат виконавчого провадження: на ІВАN UА 278201720313261001201159854 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172, код за ЄДРПОУ 43316700, 244, 10 грн витрат виконавчого провадження на ІВАN UА 278201720313261001201159854 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172, код за ЄДРПОУ 43316700 (а.с.59). З копії розпорядження № 68886721 державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Табули Ю.О. вбачається, що грошові кошти у сумі 2183,10 грн, що надійшли 09 серпня 2022 року на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа № 75, виданого 24 січня 2022 року Виконавчим комітетом Сумської міської ради про стягнення грошових коштів з [PERSON] , необхідно перерахувати: 1700 грн на користь ГУК Сум.обл/Сумська МТГ/21081100 на ІВАN UА458999980314050542000018540 в Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код за ЄДРПОУ 37970404, згідно з постанова № 75, виданої 24 січня 2022 року Виконавчим комітетом Сумської міської ради (а.с.60). Згідно платіжного доручення №99442 від 17 серпня 2022 року, [PERSON] сплатив 244 грн. 10 коп. за витрати по виконавчому провадженню № 68886721(а.с.61). Згідно платіжного доручення №99443 від 17 серпня 2022 року, [PERSON] сплатив 69 грн. 00 коп. за витрати по виконавчому провадженню № 68886721 (а.с.62). Згідно платіжного доручення №99440 від 17 серпня 2022 року, [PERSON] сплатив 1700 грн. 00 коп. адміністративний штраф згідно постанови № 75 від 24 січня 2022 року(а.с.63). 01 вересня 2022 року [PERSON] звернувся із заявою до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якій просив повернути кошти в провадженні ВП № 68886721 у зв`язку з рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 27 травня 2022 року № 159 про скасування постанови (а.с.65). 02 лютого 2024 року за № 23144 на заяву [PERSON] Зарічний відділ державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надав повідомлення, про те що на виконанні з 27 квітня 2022 року по 10 серпня 2022 року у Зарічному відділі державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження №68886721 з примусового виконання постанови № 75 від 24 січня 2022 року, виданої Виконавчим комітетом Сумської міської ради, про стягнення з [PERSON] на користь держави штрафу у сумі 1700,00 грн. Щодо повернення виконавчого збору, повідомлено, що відповідно до частини сьомої ст. 27 Закону, у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню. В зв`язку з тим, що виконавче провадження завершено на підставі пункту 9 частини першої ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», в зв`язку з повним фактичним виконанням, відсутні законні підстави для повернення стягнутого виконавчого збору (а.с.3-5). Департамент фінансів, економіки та інвестицій Сумської міської ради на лист Сумської міської ради від 16 серпня 2024 року № 907/07-01-15-01 повідомив про те, що 18 серпня 2022 року на рахунок бюджету Сумської міської територіальної громади № UА458999980314050542000018540 по КБКД 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції» надійшли кошти від Зарічного ВДВС у м. Суми Сх МРУМЮ (Зарічного ВДВС у м. Суми Пн - Сх МРУМЮ) в сумі 1700,00 грн. з призначенням платежу «адміністративний штраф стягнуто з [PERSON] згідно постанови №75 від 24.01.22р.; №68886721» (а.с.78). Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. У випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Таким чином, після скасування постанови про застосування штрафу платник згідно зі\~ст. 1212 ЦК України\~має право на позов про стягнення суми перерахованих ним коштів як таких, які утримуються у бюджеті без достатньої правової підстави. Це узгоджується із практикою Великої Палати Верховного Суду про те, що рішення органу влади за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (див., наприклад, постанови від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17 (пункт 39), від 15.10.2019 у справі № 911/3749/17 (пункт 6.27), від 22.01.2020 у справі\~№ 910/1809/18 (пункт 35), від 01.02.2020 у справі № 922/614/19 (пункт 52), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 109)). Таким чином, скасування постанови виконавчого комітету Сумської міської ради про накладення адміністративного стягнення на [PERSON] , у зв`язку з виконанням якої з нього стягнуто штраф, є підставою для повернення відповідних коштів, адже правова підстава для їх стягнення є такою, що відпала. За змістом ст.ст.\~1,\~2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст. Рада є виборним представницьким органом місцевого самоврядування, який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення. Виконавчі органи створюються радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування. Відповідно до\~ст. 16 вказаного Закону\~органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами владними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є, зокрема, доходи місцевих бюджетів та інші кошти, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах. Місцеві бюджети є самостійними, вони не включаються до Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та інших місцевих бюджетів. Місцевий бюджет\~це нормативно-правовий акт відповідної місцевої ради, виданий в установленому порядку, що затверджує місцевий бюджет та визначає повноваження відповідно виконавчого органу місцевого самоврядування здійснювати виконання місцевого бюджету протягом бюджетного періоду(ст. 1 Бюджетного кодексу України). Водночас,\~ст. 22 цього Кодексу\~до головних розпорядників бюджетних коштів віднесено виключно виконавчі органи та апарати місцевих рад, виконавчі органи місцевих рад в особі їх керівників. Також визначено, що у разі коли згідно із законом місцевою радою не створено виконавчий орган, функції головного розпорядника коштів відповідного місцевого бюджету виконує голова такої місцевої ради. Фінансові ресурси закріплено за виконавчими органами Сумської міської ради, які і є розпорядниками коштів бюджету міської ради, та саме до їх повноважень віднесено виконання місцевого бюджету. Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях (ч.3\~ст.12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). За змістом\~ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~визначено повноваження сільського, селищного, міського голови. Зокрема, сільський, селищний, міський голова: 1) забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання\~Конституції\~та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; 2) організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету; 3) підписує рішення ради та її виконавчого комітету; 7) здійснює керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету; 13) є розпорядником бюджетних коштів, використовує їх лише за призначенням, визначеним радою; 14) представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства; 19) здійснює інші повноваження місцевого самоврядування, визначені цим та іншими законами, якщо вони не віднесені до виключних повноважень ради або не віднесені радою до відання її виконавчих органів; 20) видає розпорядження у межах своїх повноважень. Сільський, селищний, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень. У відповідності до п. 38 ч. 1 ст. 64 Бюджетного кодексу України до доходів загального фонду бюджетів сільських, селищних, міських територіальних громад належать адміністративні штрафи та інші штрафні санкції, що накладаються місцевими органами виконавчої влади та виконавчими органами місцевих рад або утвореними ними в установленому порядку адміністративними комісіями. Враховуючи те, що сума адміністративного штрафу 1700 грн. 00 коп. стягнутого з позивача згідно постанови № 75 від 24 січня 2022 року зараховано на рахунок бюджету Сумської міської територіальної громади, наявні правові підстави стягнення вказаної суми з Виконавчого комітету Сумської міської ради. Що стосується позовних вимог про стягнення сум виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, суд приходить до таких висновків. Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про виконавче провадження»\~виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені\~Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього\~Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього\~Закону\~підлягають примусовому виконанню. Частиною першою\~статті 5 Закону України «Про виконавче провадження»\~визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються\~Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Частиною першою\~статі 18 Закону України «Про виконавче провадження»\~встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Згідно з п. 1 ч. 1\~ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження»\~заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами. Статтею 42 Закону України\~«Про виконавче\~провадження» передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1)виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.\~На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього\~Закону\~або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення. Згідно з п.2 Розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, якщо у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6, 8 частини першої статті 37 Закону, чи закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9-15 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією. Якщо у разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа витрати виконавчого провадження, які здійснювалися приватним виконавцем за рахунок власних коштів, не були стягнуті, приватний виконавець за потреби виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження, яка підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом та цією Інструкцією. Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Маліковим А.А. 29 квітня 2022 року одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови виконавчого комітету Сумської міської ради № 75 виданої 24 січня 2022 року, в якій стягнуто з боржника [PERSON] виконавчий збір у розмірі 170 грн. (а.с. 53), винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в сумі 313 грн. 10 коп. (а.с. 55). Виконавче провадження з примусового виконання постанови Виконавчого комітету Сумської міської ради № 75 від 24 січня 2022 року постановою зазначеного державного виконавця від 10 серпня 2022 року закінчене в зв`язку з тим, що боржником заборгованість сплачено в повному обсязі з урахуванням виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій (а.с. 69). Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження»\~постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди є виконавчими документами. Відповідно до ч. 3\~ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження»\~основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору. Аналіз\~статті 1212 ЦК України\~і цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання)\~це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого\~статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Загальна умова частини першої\~статті 1212 ЦК України\~звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі\~статті 1212 ЦК України\~тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої\~статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. За змістом приписів глав 82 і 83\~ЦК України\~для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних\~приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Такі висновки містяться в постанові Верховного Суду від 14 лютого 2022 року у справі №\~№ 201/1311/19. Судом встановлено, що виконавчий збір та витрати виконавчого провадження стягнуті на підставі відповідних постанов державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Малікова А.А. від 29 квітня 2022 року в межах виконавчого провадження ВП № 68886721. Зазначені постанови державного виконання позивачем у порядку, встановленому чинним законодавством не оскаржувалися, вони не скасовані та дії державного виконавця щодо винесення зазначених постанов не визнані протиправними. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для застосування\~статті 1212 ЦК України\~до зазначених спірних правовідносин, які виникли у зв`язку з безпідставним, на думку позивача, стягненням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, оскільки такі кошти не можуть вважатися безпідставно набутими у розумінні\~статті 1212 ЦК України, а є витратами виконавчого провадження. Частиною другою\~статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»\~передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Таким чином,\~Законом України «Про виконавче провадження»\~встановлено спеціальний порядок оскарження судового рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розглядові за правилами адміністративного судочинства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2018 року у справі №921/16/14-г/15). Під час судового розгляду встановлено, що будь-які\~дії чи рішення державного виконавця, зокрема постанови про відкриття виконавчого провадження, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про закінчення виконавчого провадження, позивачем під час вчинення виконавчих дій не оскаржувались,\~дії відповідача Зарічного відділу\~державної виконавчої\~служби у\~місті Суми\~Східного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції щодо винесення зазначених постанов не визнані протиправними. Крім того, в даному випадку виконавче провадження було закінчено у зв`язку з фактичним виконанням виконавчого документу в повному обсязі, а не у зв`язку із скасуванням рішення суду, що підлягало виконанню, або визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню. У зв`язку з цим стягнуті державним виконавцем суми виконавчого збору та витрат виконавчого провадження не підлягають поверненню боржнику, а тому вказані обставини виключають безпідставність набуття державним виконавцем грошових коштів як витрат виконавчого провадження. Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині стягнення безпідставно набутих коштів у виді виконавчого збору в сумі 170 грн. 00 коп. та витрат виконавчого провадження в сумі 313 грн. 10 коп. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача Виконавчого комітету Сумської міської ради на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 932 грн. 62 коп. (1211 грн. 20 коп. х 77%).

Outcome: partial