Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

06.06.2024 згідно даних реєстрації вхідної кореспонденції представник позивача звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надані послуги теплопостачання в сумі 88546,63 грн. станом на 01.04.2024. В обґрунтування позову зазначено те, що Державне міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго» надає послуги теплопостачання для квартири [ADDRESS] УПА, в якій проживає [PERSON] та який є споживачем. ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» визначено виконавцем послуг із центрального опалення та підігріву води для населення на підставі рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №17 від 26.01.2010. В перехідний період від моменту введення в дію 01.05.2019 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 до моменту укладення нових договорів про надання комунальних послуг, п.3 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених таким договором, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг укладеними за правилами визначеними законом. У разі якщо, якщо згідно з договорами про надання комунальних послуг укладеними до введення в дію цього закону передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах. Відтак, не укладення договорів, які передбачені новим законом не виключає можливості стягнення з боржника на користь заявника вартості отриманих послуг з надання теплопостачання. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом (місяцем). Відповідач свої зобов`язання, як споживач виконував неналежним чином, у зв`язку з чим, станом на 01.04.2024 має заборгованість 88546,63 грн. з оплати за постачання теплової енергії та гарячого водопостачання. Не проживання відповідача у квартирі, яка належить йому на праві власності та факт відсутності реєстрації в цій квартирі не звільняє особу від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг (а.с.1-3). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 06.06.2024 справу передано судді Кіндратишин Л.Р. (а.с. 10-11). 10.09.2024 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.14-15). 10.09.2024 залучено до участі у справі співвідповідачів [PERSON] , [PERSON] (а.с. 43-44). 14.10.2024 відповідач [PERSON] подав відзив, в якому вказав, що позовні вимоги не визнає, вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості не підлягають задоволенню у зв`язку з їх недоведеністю та безпідставністю. Зазначає, що йому належить 1/2 частка квартири [ADDRESS] , в якій крім нього також зареєстровані і є споживачами інші співвідповідачі, квартира обладнана централізованим опаленням. Виконавцем послуг з надання послуг централізованого опалення є позивач, однак договір про надання послуг з теплопостачання та постачання гарячої води не було укладено. Крім того, заборгованість яку просить стягнути позивач, згідно наданого розрахунку, станом на 01.05.2021 становила 48954,60 грн, тобто позивачем пропущено строк позовної давності. Просив застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позову (а.с. 63-67). 14.10.2024 (згідно штампу на поштовому конверті) відповідачі [PERSON] , [PERSON] подали заперечення, в яких вказали, що вони були зареєстровані за адресою : [ADDRESS] , однак з 2009 року фактично проживали за адресою : [ADDRESS] . [PERSON] є власником 1/2 частки квартири [ADDRESS] . [INFO] її дочка, [PERSON] досягла повноліття, заборгованість яку просить стягнути позивач визначається станом на 01.05.2024, тобто окрім того, що остання не проживала у вказаній квартирі, вона було неповнолітньою. На даний час [PERSON] навчається в Івано-Франківському національному медичному університеті, на денній формі навчання, у зв`язку з чим не працює та потребує утримання від батьків. Просила застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позову до [PERSON] , [PERSON] (а.с. 85-89). 05.11.2024 представником позивача подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання гарячої води, що укладається виконавцем із споживачем фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. Позивач оприлюднив договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 01.10.2017 опублікований на сайті www.tke.if.ua та в газеті «Західний кур`єр» №40 (1613) від 05.10.2017. Крім того, фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги. Щодо строків звернення до суду зазначила, що у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» строки позовної давності продовжуються на строк дії такого карантину, який було установлено з 12.03.2020 на всій території України. Карантин в Україні безперервно встановлено з 12.03.2020 до 30.06.2023. Зважаючи на викладене сума заборгованості в розмірі 87394,67 грн.. що утворилася за період з 02.04.2017 по 01.05.2024, яку позивач просить стягнути знаходиться в межах строку позовної давності. Просила стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за послуги з теплопостачання в розмірі 88546,63 та судовий збір в розмірі 3028 грн (а.с. 104-112). Представник позивача у судовому засіданні позовну заяву підтримала, просила її задоволити. Представник відповідача, [PERSON] , адвокат Синишин П.Є., у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовної заяви, просив відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовної заяви, просила відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд заслухавши учасників по справі, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Державне міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго» визначено виконавцем послуг із централізованого опалення та підігріву води для населення на підставі рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 17 від 26.01.2010. Згідно довідки №12704 від 01.08.2024 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за даними Муніципального реєстру Івано-Франківської міської територіальної громади, сформованої Центром надання адміністративних послуг [ADDRESS] зареєстровані : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 72). Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 20.02.2002, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Басай Р.М., зареєстрованим в реєстрі за №0209, [PERSON] та [PERSON] придбали квартиру під [ADDRESS] (а.с. 73). Згідно довідки №164 від 25.09.2024, виданої Ямницькою сільською радою, [PERSON] , [INFO] , постійно проживає без реєстрації за адресою [ADDRESS] з 2009 по даний час, разом з нею без реєстраційного обліку проживає [PERSON] , [INFO] (а.с. 94). У довідці за опалення (2017р.) зазначено, що залишок на 02.04.2017 1151,96 грн.; та довідці за ГВ (2017р) залишок на 01.01.2017 1471,74 грн. (а.с. 113). Згідно довідок за опалення з 2018 по 2024 від 14.10.2024, за адресою : [ADDRESS] , особовий рахунок - [NUMBER] , залишок на 01.01.2018 - 5428,32 грн, борг 16426,57 грн.; залишок на 01.01.2019 - 16426,57 грн., борг 27415,10 грн.; залишок на 01.01.2020 - 27415,10 грн., борг 38747,15 грн.; залишок на 01.01.2021 - 38747,15 грн, в тому числі за 12 міс. функціонування системи ОП - 204,15 грн, абонентське обслуговування - 12,62 грн., борг 38747,15 грн.; залишок на 01.01.2022 - 55207,26 грн., борг 68246,97 грн.; залишок на 01.01.2023 - 68246,97 грн., борг 81760,57 грн.; залишок на 01.01.2024 - 81760,57 грн., борг 89133,16 грн., також зазначено, що споживач не користувався послугами ГВП з 2018 по 2024 не користувався (а.с. 122-128). Відповідно до виконавчого листа № 2 у справі №344/9786/2017, провадження №2/344/3339/2017, 14.08.2017 року рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області позов Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за теплопостачання задоволено, стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ,заборгованість за послуги теплопостачання в розмірі 21537,21 грн.; рішення суду набрало законної сили 29.08.2017, строк пред`явлення виконавчого листа до 30.08.2020 (а.с. 187). Зазначений будинок забезпечується тепловою енергією, наданою позивачем, отже позивач надавав послуги з теплопостачання відповідачу. Відповідно до п. 8 Правил надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, послуги надаються споживачеві згідно із договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Між позивачем та відповідачами не було укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Однак 01.12.2021 ДМП «ІФТКЕ» оприлюднило типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії (офіційно опублікований на сайті www.tke.if.ua) (а.с. 6-8). Відповідно до п. 20 Правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У разі відсутності засобів обліку гарячої води і теплової енергії, плата за надані послуги справляється відповідно до вимог п. 21 Правил, тобто згідно з установленими нормативами (нормами) споживання. Згідно з пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року №-630, плата за надані послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлений інший строк. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Пункт 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вказує, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. У силу статті 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору, в даному випадку - Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21.07.2005. Відповідно до частини 4 статті 319 ЦК України власність зобов`язує, а згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 20.02.2002, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Басай Р.М., зареєстрованим в реєстрі за №0209, [PERSON] та [PERSON] придбали квартиру під [ADDRESS] (а.с. 73). У разі належності квартири декільком особам на праві спільної сумісної або спільної часткової власності, позовні вимоги мають бути пред`явлені до кожного з них про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірах, що відповідають їх часткам у праві спільної сумісної/часткової власності на квартиру. Крім тих випадків, коли між співвласниками досягнуто домовленості щодо утримання квартири і визначено уповноваженого власника квартири (постанова ВСУ від 04.11.2015 року у справі 6-734цс15, постанови ВС від 20.09.2018 року у справі № 522/7683/13-ц, від 01.09.2020 року у справі № 352/2163/13-ц). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом із тим, відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.264 ЦПК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно із приписами ст.ст. 260, 261 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому норма частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. Верховний Суд у постанові від 23.12.2020 по справі № 127/23910/14-ц дійшов висновку, що правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Крім цього згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким було доповнено Цивільний кодекс України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 №540-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки, визначені у тому числі статтями 257 та 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211 карантин було встановлено з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України. Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 № 1236 «з метою запобігання поширенню на України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-, з 19 грудня 2020 р. до 28 лютого 2021 р. на території країни діяв карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом» та наступними постановами КМУ з цього ж питання. В подальшому Кабінет Міністрів України постановою № 1336 від 15.12.2021 продовжив дію адаптивного карантину на території України до 31 березня 2022 року продовжено внесення змін до постанови № 1236 від 9 грудня 2020 р., постановою від 09.12.2020 №1236 продовжено дію до 30.04.2023 року. Постановою від 27.04.2023 №383 продовжено дію до 30.06.2023 року. Отже Карантин в Україні безперервно встановлено з 12.03.2020 до 30.06.2023 року. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). В випадку перебіг позовної давності обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Отже, строк позовної давності до яких не сплив на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, тобто станом на березень 2020 року, не можуть бути застосовані наслідки пропуску строку позовної давності. При цьому, оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувались позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісяця платежу. 30.03.2020 Верховна Рада прийняла закон № 540-IX (набрав чинності 02.04.2020), який продовжив низку процесуальних та інших строків (зокрема, позовну давність) на строк дії карантину. Зокрема, пунктом 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України було визначено, що під час дії карантину, строки, встановлені низкою статей цього Кодексу (зокрема, позовна давність), продовжуються на строк дії карантину. За загальним правилом, визначеним у статті 58 Конституції України та статті 5 Цивільного кодексу, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності, і не мають зворотної дії у часі. З огляду на це, сплив строків до набрання чинності Законом № 540-IX разом із відсутністю норми про зворотну дію цього закону в часі дають підстави стверджувати, що строки, які спливли до 02.04.2020, не є продовженими. При застосуванні приписів пункту 12 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України суд враховує також, що такий строк слід застосовувати відносно кожного щомісячного платежу. Суд враховує ті обставини, що оплата комунальних послуг має здійснюватись споживачами цих послуг не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом (місяцем). Встановлено, що платежі за послуги позивача у спірний період не здійснювалися. З цього вбачається, що позовна давність по заборгованості станом на квітень 2017 року спливла до введення карантину, а тому на неї дія пункту 12 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України щодо продовження строку позовної давності не поширюється. А тому у стягненні заборгованості, яка виникла до квітня 2017 року слід відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Разом з тим, сплив строку позовної давності щодо решти періоду заборгованості, починаючи з квітня 2017 року по червень 2023 року припадає на час дії карантину, який не закінчився у день подання позову, тому на цю заборгованість поширюються приписи ст. 12 «Прикінцевих та перехідних положень» до ЦК України в частині продовження строку позовної давності на весь час дії карантину. А тому ця заборгованість підлягає стягненню з відповідача. Таким чином в межі строку позовної давності з урахуванням приписів пункту 12 «Прикінцевих і перехідних положень» ЦК України вкладається період щомісячних платежів, яка наявна з травня 2017 року ( оскільки заборгованість, що наявна станом на квітень нарахована за березень 2017 року) по квітень 2024 включено, а борг у цьому періоді згідно довідок за опалення становить: 87 394,67 грн. Належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність заборгованості відповідача з наданих послуг теплопостачання або ж спростовували доводи представника позивача в обґрунтування ним позовних вимог, відповідачем суду не подано. Внаслідок неналежного виконання споживачами зобов`язання по оплаті наданих послуг станом на 01.04.2024 виникла заборгованість перед позивачем в загальній сумі 87394,67 грн., а тому суд вважає, що з відповідачів солідарно на користь позивача слід стягнути заборгованість за надані послуги теплопостачання в розмірі 87394,67 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідачів, [PERSON] та [PERSON] , на користь позивача також слід стягнути в рівних частинах понесені позивачем судові витрати в розмірі 2\~988,61 грн., тобто по 1 494,30 грн. з кожного. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 13, 78, 81, 141, 223, 258, 259, 263-265, ЦПК України, суд,-

Outcome: approved