Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-19 00:00:00

03 грудня 2024 року представник [PERSON] адвокат Фрідман В.Б. через систему «Електронний суд» звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову представник позивача зазначає, що між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований 20 грудня 2008 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №945. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя позивача з відповідачем не склалось, сторони втратили почуття любові та взаємної поваги, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з початку 2022 року. Сторони спільного господарства не ведуть, проживають окремо, а подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Враховуючи наведене представник позивача просить розірвати укладений між сторонами шлюб. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 05 грудня 2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, до суду не подавались. Відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву в якому зазначила, що визнає позовні вимоги в повному обсязі та просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу, укладеного між нею та позивачем. Позивач у судове засідання не з`явився, натомість представник позивача адвокат Фрідман В.Б. подав заяву в якій просить розглянути справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, натомість у поданому відзиві на позовну заяву зазначила, що просить розглянути справу за її відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований 20 грудня 2008 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №945, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 20 грудня 2008 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції. Від шлюбних відносин сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 09 лютого 2011 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Сімейне життя позивача з відповідачем не склалось, сторони втратили один до одного почуття любові та поваги, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім`я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до квитанції про сплату №2394-1404-6403-2651 від 03.12.2024 року, позивачем були понесені витрати на оплату судового збору у розмірі 1211,20 гривень. Згідно з ч.1 ст. 141 судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч.1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір»). Враховуючи, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнала позовні вимоги, позивачу з державного бюджету, підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, що складає 605,60 гривень. При цьому, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню решта частина судового збору в розмірі 605,60 гривень.

Outcome: approved