Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

Позивача\~звернулася до суду із\~вказаним\~позовом в якому просить визнати відповідача [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що дана квартира належить їй на праві спільної часткової власності, інша частина належить [PERSON] . В квартирі крім позивача зареєстрований відповідач [PERSON] , який з 2005 року за вказаною адресою не проживає, комінальні послуги не сплачує, кореспонденцію за вказаною адресою не отримує, наміру користуватися житлом не виявляє. Також особистих речей відповідача в квартирі не має. Весь час з 2005 року по теперішній час відповідач мешкає за межами України, а тому вважає, що відповідач втратив право користування вказаною квартирою, оскільки без поважної причини відсутній за місцем реєстрації. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.09.2024 року відкрито провадження у справі та розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного\~позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, надала до суду заяву про розгляд\~справи у її відсутність, позовні вимоги\~підтримала в повному\~обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв, клопотань чи відзив на адресу суду не надходило. Тратя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заяв, клопотань на адресу суду не надходило. За приписами ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали\~справи, суд вважає, що заявлений позов\~підлягає\~задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування посвідченого 02.06.2005 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводіною Н.М. позивачу [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 2/3 частині квартири [ADDRESS] , а [PERSON] на праві спільної часткової власності 1/3 частина квартири [ADDRESS] . Право власності зареєстровано в Херсонському БТІ 18.10.2005 р. за №48524 в книзі 123. Відповідно до довідки ОСББ «Кольцова 41» №20 від 30.06.2024 року за адресою [ADDRESS] з 2000 року та по теперішній час зареєстрована та фактично проживає [PERSON] . [PERSON] зареєстрований, але не проживає за адреосю [ADDRESS] з 2005 року і по теперішній час. Статтею 41 Конституції України\~та статтею1Першогопротоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1\~ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1\~ст. 317 ЦК України\~передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі\~ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім`ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. За ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням. Згідно з\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На спростування доказів позивача, відповідачем не подано жодного доказу. Відсутність відповідача за місцем реєстрація понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи в спірному житловому приміщенні понад один рік, втратив право користування житловим приміщенням, в зв`язку з чим підлягає визнанню таким в судовому порядку, та суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved