Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідаача про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування. Свої вимоги мотивував тим, що 09 червня 2021 року між позивачем та [PERSON] укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/204419233, відповідно до якого застраховано автомобіль марки «Mitsubishi», д.н.з. [NUMBER] . 11 січня 2022 року по вул. Євгена Коновальця у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Мітсубісі, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача, автомобіля марки Хюндай, д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , та автомобіля марки Шкода, д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] 24 червня 2022 року постановою Печерського районного суду м. Києва по справі № 757/5956/22-п відповідача визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 130 КУпАП. Згідно платіжної інструкції № 29762 від 21 липня 2022 року позивачем перераховано на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 70 000 грн. Згідно платіжної інструкції № 28291 від 11 травня 2022 року позивачем перераховано на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 5 775 грн. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 75 775 грн та судові витрати. Ухвалою суду від 22 січня 2024 року відкрито провадження по справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 09 червня 2021 року між позивачем та [PERSON] укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/204419233, відповідно до якого застраховано автомобіль марки «Mitsubishi», д.н.з. [NUMBER] (а.с. 7, 19). 11 січня 2022 року по вул. Євгена Коновальця у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Мітсубісі, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача, автомобіля марки Хюндай, д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якої застрахована, та автомобіля марки Шкода, д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого застрахована (а.с. 8, 12-14, 22). 24 червня 2022 року постановою Печерського районного суду м. Києва по справі № 757/5956/22-п відповідача визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 130 КУпАП (а.с. 12-15). 12 січня 2022 року [PERSON] подала до позивача заяву про страхове відшкодування (а.с. 23). Згідно узгодження між позивачем та власником автомобіля марки Хюндай, д.н.з. [NUMBER] [PERSON] суми відшкодування за страховим випадком за договором ОСЦПВВНТЗ № 204419233 розмір матеріального збитку за вимогою потерпілогоз урахування франшизи становить 76 600,00 грн, сума узгодженого страхового відшкодування становить у розмірі 70 000,00 грн (а.с. 30.). Згідно платіжної інструкції № 29762 від 21 липня 2022 року позивачем перераховано на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 70 000 грн (а.с. 31). 18 січня 2022 року [PERSON] подав до позивача заяву про страхове відшкодування (а.с. 32). Згідно страхового акту № ЦВ/22/0456 заявлена подія є страховим випадком за договором страхування № ЕР/204419233 від 09 червня 2021 року, виплата страхового відшкодування підлягає у розмірі 5 775 грн (а.с. 39). Згідно платіжної інструкції № 28291 від 11 травня 2022 року позивачем перераховано на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 5 775 грн.( а.с.40). Позивач просить стягнути з відповідача у відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 75 775 грн. Представник позивача в обґрунтування позовних вимог посилався на перебування відповідача під час дорожньо-транспортної пригоди у стані алкогольного сп`яніння. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень. Згідно ст. 1191 ЦК України та п.38.2.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що особа яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до п.п. 38.1, 38.1.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху; ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону; д) якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування). Згідно ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Як роз`яснено в п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» керування транспортним засобом особою у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або передача управління транспортним засобом такій особі, що є підставою для регресної вимоги (стаття 38 Закону № 1961-IV), може бути підтверджено вироком суду, постановою про накладення адміністративного стягнення або іншими доказами, які з достовірністю встановлюють таку обставину, а при передачі транспортного засобу особі у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, про такий стан має бути відомо особі, яка передає транспортний засіб. Зі змісту постанови Печерського районного суду м. Києва від 22 червня 2022 року судом встановлено, що відповідач під час дорожньо-транспортної пригоди перебував у стані алкогольного сп`яніння. За встановлених обставин позовні вимоги по цій справі підлягають задоволенню повністю. Крім того, позивач просить про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. 14 травня 2019 року між позивачем та Адвокатським Бюро «Грідін і Партнери» було укладено договір про надання правничої допомоги, відповідно до умов якого позивач замовив надання юридичних послуг (а.с. 41). Вартість витрат на правову допомогу позивач підтверджує завданням дорученням № 198 до договору про надання правничої допомоги (а.с. 43), копією платіжної інструкції про оплату послуг правничої допомоги (а.с. 44), копією акту прийому-передачу наданої правничої допомоги (а.а. 45), копією розрахунку та опису робіт, виконаних за договором про надання правничої допомоги (а.с. 46). Відповідач не скористався своїм правом подачі клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Нормами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Отже, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Враховуючи складність справи, розмір позовних вимог та розмір задоволених вимог,

Outcome: approved