Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до Новодеркульського ліцею ім. А.В. Пастухова Біловодської селищної ради Луганської області (Новодеркульський ліцей імені А.В. Пастухова) про стягнення грошової компенсації за невикористані 56 днів щорічної відпустки в сумі 38297,28 грн. Позовні вимоги мотивує наступним. У період з 01.09.2021 року по 31.08.2022 року знаходилась у трудових відносинах з Новодеркульським ліцеєм імені А.В. Пастухова Біловодської селищної ради Луганської області. У зв`язку зі звільненням була нарахована, але не виплачена компенсація за 56 календарних днів невикористаної щорічної відпустки в сумі 38297,28 грн. Підтвердженням факту існування заборгованості є повідомлення про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, яка видана відповідачем за № 4 від 29.08.2024 року. Незважаючи на її вимогу від 27.06.2024 року розрахунок з нею так і не проведено. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.10.2024 провадження у зазначеній справі було відкрито в спрощеному позовному провадженні, розгляд справи призначено на 15.11.2024, розгляд справи було відкладено на 11.12.2024. У судове засідання позивач не з`явилася, до матеріалів позовної заяви додано клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи за його відсутності не подав. Виклик відповідача Новодеркульського ліцею\~ім.\~А.В.\~Пастухова Біловодської\~селищної ради\~Луганської області\~(Новодеркульський\~ліцей імені\~А.В.\~Пастухова) здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України з урахуванням вимог ч. 1 ст. 12-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", згідно з якою якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають електронного кабінету, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що згідно з відомостями трудової книжки [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , 08.09.2005 була прийнята на роботу до Новодеркульської ЗОШ І-ІІІ ступенів ім. А.В.Пастухова на посаду педагога-організатора та вихователя ГПД, 08.09.2006 призначена на посаду педагога-організатора та вихователя ГПД та вчителя фізичної культури 3 кл., 29.08.2008 переведена на посаду педагога-організатора та вчителя української мови та літератури, з 12.01.2009 переведена на посаду вчителя української мови та літератури; 11.01.2018 Новодеркульська ЗОШ І-ІІІ ступенів ім. А.В.Пастухова перейменована на Новодеркульський ЗЗСО ім. А.В.Пастухова, а 21.10.2020 перейменована на Новодеркульського ліцею ім. А.В. Пастухова Біловодської селищної ради Луганської області. 31.08.2022 звільнена за переведенням. Згідно з копією паспорта [NUMBER] , такий виданий [PERSON] , [INFO] , Біловодським РВ УМВС України в Луганській області 26.08.1999, номер платника податків [PERSON] [NUMBER] . Згідно з довідкою від 19.08.2022 №2106-5002027895 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно з наказом Новодеркульського ліцею ім. А.В. Пастухова Біловодської селищної ради Луганської області від 31.08.2022 №1/1/к/тр [PERSON] , вчителя української мови та літератури Новодеркульського ліцею ім. А.В. Пастухова Біловодської селищної ради Луганської області, 31.08.2022 за п. 5 ст. 36 КЗпП України звільнено у зв`язку з переведенням за згодою працівника до ліцею №1 Біловодської селищної ради Луганської області. Позивач звернулася з вимогою про проведення розрахунку при звільненні до директора Новодеркульського ліцею ім. А.В. Пастухова Біловодської селищної ради Луганської області Гребєнік Н.М. 27.06.2024 з вимогою про виплату компенсації за 56 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за період з 01.09.2021 року по 31.08.2022 року. Згідно з доданим повідомленням про нараховані суми, належні працівникові при звільненні Новодеркульського ліцею ім. А.В. Пастухова Біловодської селищної ради Луганської області №4 від 29.08.2024 вказано наступне. Станом на дату звільнення не було відновлено первинну бухгалтерську документацію, доступ до якої було втрачено через окупацію Біловодської ОТГ, не було виплачено компенсацію за 56 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 01.09.2021 року по 31.08.2022 року. Станом на сьогодні, розрахунок компенсації за 56 календарних днів невикористаної вами щорічної основної відпустки зроблено з огляду на положення абз. 7 п. 2 Порядку обчислення заробітної плати, затвердженої Постановою КМУ №100 від 08.02.1995 року, згідно якого з розрахункового періоду виключається час, за який відсутні дані про нараховану заробітну плату працівника внаслідок проведення бойових дій під час дії воєнного стану. Відповідно, компенсація за 56 календарних днів невикористаної вами відпустки за період роботи з 01.09.2021 року по 31.08.2022 року складає 38297,28 грн. Вказана сума компенсації за 56 календарних днів невикористаної щорічної відпустки Новодеркульським ліцеєм ім. А.В. Пастухова Біловодської селищної ради Луганської області не виплачена, станом на сьогодні сума боргу складає 38297,28 грн. Згідно з вказаним повідомленням відповідачем підтверджено наявність невиплаченої заборгованості як компенсації за 56 календарних днів невикористаної відпустки за період роботи з 01.09.2021 року по 31.08.2022 року на суму 38297,28 грн. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється. Не вважається примусовою працею військова або альтернативна (невійськова) служба, а також робота чи служба, яка виконується особою за вироком чи іншим рішенням суду або відповідно до законів про воєнний і про надзвичайний стан. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Використання праці жінок і неповнолітніх на небезпечних для їхнього здоров`я роботах забороняється. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначена структура заробітної плати, за якою основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Частиною 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Враховуючи подані суду докази, в тому числі визнання суми заборгованості, що є предметом спору у наданому повідомленні №4 від 29.08.2024 Новодеркульського ліцею ім. А.В. Пастухова Біловодської селищної ради Луганської області, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги, такі підлягають до задоволення. За змістом ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 ст.89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 5, 6 ст.81ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим особливість трудових правовідносин характеризується, тим, що саме у роботодавця залишаються всі дані щодо праці найманого працівника, а тому саме роботодавець зобов`язаний надати такі відомості суду у разі виникнення трудового спору, та довести свої заперечення проти вимог працівника. Зазначене будь-яким чином не суперечить нормам цивільного процесуального законодавства. Практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні, зокрема в рішенні "Зубко та інші проти України" від 26 квітня 2006 року, визнавалося таким, що підпадає під захист ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод: рухоме і нерухоме майно, матеріальні і нематеріальні права, зокрема акції, патенти, відшкодування згідно з рішенням суду, право на пенсію, право землевласника на орендну плату, економічні права, пов`язані з веденням підприємницької діяльності, право займатись професійною діяльністю, правомірні очікування щодо певного стану речей у майбутньому, право вимоги. Враховуючи, що сплата заробітної платні і її розмір обов`язково зазначається в трудовому договорі чи контракті, її можливо вважати активом, а порушення роботодавцем умов виплати заробітної платні\~порушенням права власності відповідно до ст.1 Першого протоколу. При цьому, позов працівника до суду про стягнення заробітної плати також вважається активом і прирівнюється до «майна»\~у значенні, закладеному в ст. 1 Першого протоколу. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач порушив право на отримання позивачем законної винагороди за виконану роботу у вигляді заробітної плати, що в розумінні ст. 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод є також порушенням права на мирне володіння майном. Частиною 1\~статті 133 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом ч. 6 вказаної статті, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, враховуючи, що позивачка є звільненою від сплати судового збору при зверненні до суду із позовними вимогами про стягнення заробітної плати, а позов судом задоволений з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved