Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

Адвокат Овчаренко Ігор Сергійович в інтересах [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду міста Києві з позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних збитків та трьох відсотків річних за прострочення виконання зобов`язань у розмірі 184 203,30 грн. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань з повернення коштів за розписками. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 серпня 2023 року позовну заяву передано для розгляду судді Якусику О.В. 29 серпня 2023 року на запит суду у порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України надійшла інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 22 вересня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач у встановленому законом порядку повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення йому ухвали суду про відкриття провадження та копії позовної заяви з додатками за адресою його зареєстрованого місця проживання, які він отримав 14 грудня 2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 0600237442803. Інформація про стан розгляду справи викладалась у відповідних процесуальних документах - ухвалах суду, які, відповідно до приписів Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень України оприлюднювались у цьому Реєстрі. Окрім того інформація про розгляд справи була розміщена на офіційному веб-сайті Судової влади України. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим статтями 174, 178 ЦПК України та не подав до суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову. Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків. Як установлено судом, відповідно до розписки від 19 березня 2019 року [PERSON] отримав від [PERSON] 3 000 доларів США, що еквівалентно 81 300 грн. для закупки обладнання для вітрової станції, зобов`язався виконати роботи в строк до 09 квітня 2019 року, в разі невиконання повернути кошти в повному обсязі. Відповідно до розписки від 29 березня 2019 року [PERSON] отримав від [PERSON] 3 000 доларів США, що еквівалентно 81 300 грн. для закупки обладнання для вітрової станції, зобов`язався виконати роботи до 29 квітня 2019 року, в разі невиконання повернути кошти в повному обсязі. За розпискою від 03 квітня 2019 року [PERSON] отримав від [PERSON] 81 000 грн. для закупки обладнання для вітрової станції, зобов`язався виконати роботи в строк до 30 квітня 2019 року, в разі невиконання - повернути кошти у повному обсязі. Згідно з розпискою від 17 квітня 2019 року [PERSON] отримав від [PERSON] 80 000 грн. в рахунок обладнання для електростанції, зобов`язався виконати роботи до 10 травня 2019 року, у разі невиконання - повернути зазначену суму в повному обсязі. Відповідно до розписки від 14 травня 2019 року [PERSON] отримав від [PERSON] 1 400 доларів США як оплату за обладнання для вітростанції, зобов`язався до 10 червня 2019 року виконати свої зобов`язання, а в разі невиконання - повернути зазначену суму. Також відповідно до розписок від 04 червня 2019 року та від 07 червня 2019 року [PERSON] отримав від [PERSON] 20 000 грн., 30 000 грн. та 1 000 доларів США за виконані роботи. 24 січня 2020 року [PERSON] надіслав [PERSON] претензію про повернення грошових коштів, в якій вимагав протягом 30 календарних днів з моменту пред`явлення претензії повернути кошти, отримані за розписками, у сумі 8 400 доларів США та 211 000 гривень. Вказана вимога відповідачем не виконана. Постановою Київського апеляційного суду від 11 червня 2021 року у справі № 753/10241/20 частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 358 992 (триста п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 18 коп. Суд апеляційної інстанції, ухвалюючи вказане рішення, дійшов висновку про порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором підряду та з огляду на відсутність доказів виконання обов`язку щодо повернення грошових коштів позивачу в добровільному порядку виснував про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів за розписками від 19 березня 2019 року, від 29 березня 2019 року, від 03 квітня 2019 року, від 17 квітня 2019 року, від 14 травня 2019 року у сумі 161 000 грн та 7 400 доларів США (що станом на дату ухвалення рішення судом апеляційної інстанції у національній валюті становить 197 992,18 грн (7400 доларів США х 26,75) та загалом - 358 992,18 грн. Як передбачено частиною четвертою статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже наявність у відповідача простроченого зобов`язання щодо повернення коштів за розписками у сумі 358 992,18 не підлягає доказуванню у цій справі. Згідно з відповіддю приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Варави Р.С. від 07 липня 2023 року на запит позивача, за період з 01 жовтня 2021 року по 07 липня 2023 року стягнень з боржника не проводилося, залишок суми до стягнення по виконавчим листам № 753/10241/20 від 24 вересня 2021 року на користь стягувача становить 367 966,98 грн. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Судом встановлено, що станом на дату ухвалення судом рішення у цій справі відповідач не повернув позивачеві кошти відповідно до складних ним розписок та судового рішення про стягнення з нього на корить позивача суми заборгованості, доказів на спростування цього відповідач не надав. Як передбачено ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання за вимогою кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом. У пункті 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц зазначено, що: «у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань». За змістом частини другої статті 625 ЦК України нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц, від 23 червня 2020 року у справі № 536/1841/15-ц зроблено висновок, що внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). З огляду на викладені висновки Верховного Суду, які відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховуються судом щодо застосування норм права в подібних правовідносинах, суд дійшов висновку, що позивач вправі вимагати від відповідача застосування наслідків порушення виконання зобов`язань у виді сплати процентів річних та інфляційних втрат, передбачених статтею 625 ЦК України. Згідно з наданим позивачем розрахунком за період прострочення погашення заборгованості з 01 березня 2020 року по липень 2023 року розмір інфляційних втрат складає 155 542,50 грн., а розмірі розмір 3 % річних за заявлений позивачем період з 01 березня 2020 року по 16 серпня 2023 року - 28 660,79 грн. З наданим розрахунком суд погоджується та вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Всупереч наведеним вимогам процесуального законодавства, відповідач розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, наданий позивачем, не спростував, власного розрахунку суду не надав, а також не спростував наявність фактичних та правових підстав звернення позивача з позовом до суду у цій справі. З таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню у загальній сумі 184 203,29 гривень. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1842,03 грн. Позивачем заявлено про стягнення з відповідача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7280,00 грн. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу та їх відшкодування позивач надав: договір № 38 про надання правничої допомоги від 26 липня 2023 року; акт про надання послуг № 7 від 16 серпня 2023 року. Згідно з актом про надання послуг адвокат виконав наступні роботи - підготовка позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про стягнення інфляційних збитків та трьох процентів річних - тривалість 2,5 год, вартість послуги 7 280,00 грн. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 цієї статті). Верховний Суд у своїх постановах неодноразово вказував, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг. Суд зауважує, що згідно з усталеною позицією Верховного Суду витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанови Верховного Суду у справах № 755/9215/15-ц, № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18). Відповідач клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу не заявляв. Оцінивши надані позивачем документи на підтвердження понесення витрат на правову допомогу та визначаючи суму відшкодування в цій частині, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності та співмірності їхнього розміру і, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, час, витрачений на підготовку документів та обсяг виконаних робіт, суд вважає, що за обставинами цієї справи заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 280,00 грн. відповідатиме наведеним критеріям.

Outcome: approved