Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»\~ (далі - ТОВ «Споживчий центр») звернулося до Маневицького районного суду Волинської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 15 березня 2024 року сторони уклали кредитний договір №15.03.2024-100001784 в електронній формі, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 13 000 гривень на строк 42 дні на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 851.67% річних (фіксована ставка). Вказуючи, що у зв`язку з невиконанням відповідачем належним чином умов кредитного договору у неї виникла заборгованість в розмірі 25 740 гривень, позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати. Ухвалою судді Маневицького районного суду Волинської області від 10 жовтня 2024 року цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Турійського районного суду Волинської області, що надійшла до вказаного суду 11 листопада 2024 року, та 18 листопада 2024 року, згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, її передано головуючому судді. Суддя своєю ухвалою від 19 листопада 2024 року прийняла справу до провадження, відкрила провадження у справі та постановила розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача Пилипчук А.С. у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, у позовній заяві вказала, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи та просила справу розглядати за відсутності представника ТОВ «Споживчий центр». Відповідач [PERSON] не з`явилася у судове засідання і від неї не надійшло повідомлення про причини її неявки. Про дату, час і місце розгляду справи в контексті положень частини восьмої статті 128 ЦПК України була належним чином повідомлена за зареєстрованим місцем проживання, відзив на позов не подавала. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд своєю ухвалою від 11 грудня 2024 року постановив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як установив суд, що 15 березня 2024 року ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] уклали кредитний договір №15.03.2024-100001784 в електронній формі, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 13 000 гривень на строк 42 дні на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 851.67% річних (фіксована ставка) (а. с. 7-13). 15 березня 2024 року відповідач отримала грошові кошти у розмірі 13 000 гривень на підставі кредитного договору №15.03.2024-100001784, що підтверджується квитанцією № 2437773940 (а. с. 16). ТОВ «Споживчий центр», надавши відповідачу кредит, свої зобов`язання за договором виконало. За змістом статей\~626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.\~Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Кредитний договір був підписаний відповідачкою шляхом введення одноразового ідентифікатора, який направлявся їй шляхом надсилання повідомлення на її мобільний номер, який вона вказувала при реєстрації на сайті. Наведені обставини свідчать про те, що між сторонами у цій справі виникли договірні зобов`язання, які випливають з кредитного договору, цей договір є укладеним відповідно до вимог\~статті 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов. Згідно із частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (частина перша статті 1056-1 ЦК України). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З розрахунку, що надав позивач, видно, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором №15.03.2024-100001784 від 15 березня 2024 року становить 25 740 гривень, з яких заборгованість за основною сумою боргу складає 13 000 гривень, заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, що нараховані в межах строку кредитування,\~за період з 15 березня до 25 квітня 2024 року, - 12 740 гривень (а. с. 18). За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, та відповідно до зазначених норм матеріального права суд дійшов висновку про наявність у розглядуваному випадку передбачених законом підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, оскільки остання порушила його умови, що виразилося у неналежному виконанні договірних зобов`язань, а саме\~неповерненні кредитних коштів у визначений договором строк. Відповідно до частини першої\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2\~422.40 гривень. На підставі викладеного, статей\~526,\~530,\~549,\~610,\~612,\~625,\~629,\~634,\~1054 ЦК України\~та

Outcome: approved