Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшла заява [PERSON] за участю заінтересованої особи Департамента міського господарства Одеської міської ради, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в якій просить: - встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу - Свідоцтва про право власності на житло, виданого 15 грудня 1999 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради на квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 71.2 кв.м. та Розпорядження органу приватизації № 133507 від 15 грудня 1999 року виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради, яким було передано квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 71,2 кв.м., у спільну часткову власність [PERSON] , та членам її сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , в рівних частках у зв`язку із допущенням помилки у прізвищі. Свою заяву обґрунтовує тим, що 15 грудня 1999 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради було видано Розпорядження органу приватизації № 133507, яким було передано квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 71,2 кв.м., у спільну часткову власність [PERSON] , та членам її сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , в рівних частках. У Розпорядженні органу приватизації вказано прізвище заявника - « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». На підставі вищевказаного розпорядження 15 грудня 1999 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради було видано Свідоцтво про право власності на житло, що посвідчує, що квартира за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 71.2 кв.м., належить на праві спільної часткової власності [PERSON] , та членам її сім`ї: [PERSON] . [PERSON] , в рівних частках. У зазначеному Свідоцтві про право власності на житло також вказано прізвище заявника - « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Наразі [PERSON] , є співвласником квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 71,2 кв.м. Нещодавно заявник вирішила здійснити розпорядження часткою квартири за адресою: [ADDRESS] , що їй належить, та звернулась до нотаріуса. Натомість заявнику було повідомлено, що у неї існують розбіжності у написанні прізвища у Розпорядженні та Свідоцтві про право власності на житло, у яких вказано прізвище заявника - « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] » (як вказано у паспорті громадянина України). Вказані помилки, які наявні в Розпорядженні органу приватизації, Свідоцтві про право власності на житло, яке було видане Управлінням Житлово-комунального господарства Одеської міської ради перешкоджають заявниці в розпорядженні її власністю в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Дані обставини стали підставою для звернення до суду. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 31.07.2024 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] - адвокат Степська Л.М. підтримала позовні вимоги, просили про їх задоволення. У судове засідання представник заінтересованої особи Одеської міської ради не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявсь судом належним чином, надав письмове клопотання, яке міститься в матеріалах справи, в якому просив розгляд справи проводити за його відсутності Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що заява є обґрунтованою, є доказаною, тому підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено що 15 грудня 1999 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради було видано Розпорядження органу приватизації № 133507, яким було передано квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 71,2 кв.м., у спільну часткову власність [PERSON] , та членам її сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , в рівних частках. У Розпорядженні органу приватизації вказано прізвище заявника - « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». На підставі вищевказаного розпорядження 15 грудня 1999 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради було видано Свідоцтво про право власності на житло, що посвідчує, що квартира за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 71.2 кв.м., належить на праві спільної часткової власності [PERSON] , та членам її сім`ї: [PERSON] . [PERSON] , в рівних частках. У зазначеному Свідоцтві про право власності на житло також вказано прізвище заявника - « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Наразі [PERSON] , є співвласником квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 71,2 кв.м. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України. Згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до роз`яснень, що викладені в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно п. 2 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення фактів, яка в разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документа особі, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину або інших спадкових прав При таких обставинах, заявлені вимоги [PERSON] за\~участю заінтересованої\~особи Департамента\~міського господарства\~Одеської міської\~ради,\~про встановлення\~факту належності\~правовстановлюючого документупідлягають задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: approved