Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

І. Стислий виклад обставин. 24.07.2024 до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла вказана позовна заява. Так, позивач просить зняти арешт з усього майна, що належить [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , накладений на підставі постанови Інгулецького відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції від 05.05.2010, серії АА№784944, зареєстрований у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 05.05.2010 року, реєстраційний номер обтяження 9795085. \~ \~ \~ \~Позов обґрунтовано обставинами: В квітні 2024 року [PERSON] стало відомо, що на її майно накладено обтяження (арешт нерухомого майна), за реєстровим номером № 9795085, зареєстрованого 05.05.2010 року Дніпропетровською філією державного підприємства «Інформаційний центр», на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серії АА 784944 від 05.05.2010, винесеної Інгулецьким відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції. З АСВП вбачається, що відносно позивача не відкрито ніяких виконавчих проваджень, в реєстрі боржників про позивача інформація відсутня. 16.04.2024 Інгулецьким відділом державної виконавчої служби в місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області надано відповідь, якою повідомлено, що згідно з даними АСВП (спецрозділ) неможливо ідентифікувати виконавче провадження, за яким було винесено постанову про арешт майна боржника. 08.05.2024 Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було надано відповідь про виконавчі провадження, які перебували на виконанні у Інгулецькому відділі ДВС за 2010 рік. Повідомлено, що в АСВП виконавче провадження, в рамках якого накладено арешт, не обліковується, у зв`язку з чим встановити або ідентифікувати виконавче провадження стосовно боржника не має можливості. З огляду на це, позивач вважає дане обтяження втручанням у вільне володіння майном, внаслідок чого вона позбавлена в повній мірі користуватись та розпоряджатись майном на власний розсуд. Позиція відповідача. У своєму відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з підстави знищення виконавчих проваджень, термін зберігання яких закінчився, а тому встановити, щодо якого виконавчого провадження накладено арешт не є можливим. Також відповідач посилається на ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», яка передбачає виключні підстави для зняття арешту з майна (коштів) боржника або його частини державним виконавцем. В інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. 24.07.2024 представник позивача звернулась із вказаним позовом до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. 29.07.2024 ухвалою судді Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області провадження у справі було відкрито, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. \~ \~ \~ \~12.08.2024 надійшов відзив на позовну заяву. \~ \~ \~ \~ 26.11.2024 ухвалою суду підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Інших заяв, клопотань від учасників до суду не надходило. В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду були повідомлені належним чином. Представник позивача надала письмову заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, позов підтримують в повному обсязі, просять його задовольнити. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутністю учасників судового розгляду, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Зміст позовних вимог полягає у припиненні дії, яка порушує право позивача як власника майна. Судом встановлені такі фактичні обставини. Згідно з відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис про реєстрацію обтяження (арешт нерухомого майна) на невизначене майно (все майно) [PERSON] . Підставою обтяження є постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія АА784944, 05.05.2010, Інгулецький відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції. У відомостях про боржника зазначено: [PERSON] , код: [NUMBER] . У відомостях про стягувача зазначено: Інгулецький відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, код: 34545923. Судом встановлено, що позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюбу від 26.09.2019. На час подання позовної заяви, інформація в Єдиному реєстрі боржників щодо позивача відсутня. 08.05.2024 Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було надано відповідь про виконавчі провадження, які перебували на виконанні у Інгулецькому відділі ДВС за 2010 рік. Повідомлено, що в АСВП виконавче провадження, в рамках якого накладено арешт, не обліковується, у зв`язку з чим встановити або ідентифікувати виконавче провадження стосовно боржника не має можливості. Загалом, на виконанні перебувало 9 виконавчих проваджень, усі є завершеними на різних підставах. З усього переліку виконавчих проваджень вбачається лише два провадження, період перебування на виконанні яких узгоджується з датою накладення арешту (05.05.2010), а саме: № 19008040, в період з 26.04.2010 по 31.12.2010, з примусового виконання судового наказу №2н-1175 від 05.03.2010, виданого Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредити» боргу в розмірі 12103,07 грн, а також № 19500957, в період з 26.05.2010 по 10.01.2011, з примусового виконання виконавчого листа № 2-3298 від 01.10.2009, виданого Ялтинським міським судом АР Крим, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у розмірі 44413,80 грн. Перше виконавче провадження завершене на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції чинній на момент прийняття рішення, а саме: повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку з тим, що у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника юридичної особи, місце проживання, перебування боржника фізичної особи; друге на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент прийняття рішення), а саме: виконавче провадження закінчене у зв`язку з направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби. На підтвердження відсутності заборгованості за виконавчим листом № 2-3298 від 01.10.2009 позивач надає довідку про суми стягнуті за виконавчим провадженням, всього стягнуто 44746,30 грн. IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Стаття 391 ЦК України визначає, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності зі ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частиною 2 цієї статті передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках, не передбачених ч. 4 ст. 59 Закону, арешт може бути знятий за рішенням суду. V. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Відповідно до ч. 1, 2ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Частинами 1, 3 статі 89 ЦПК України визначено, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.ч. 1,5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч.ч. 1,2,8 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Суд дійшов висновку про те, що відсутність відкритого виконавчого провадження з виконання рішення суду дає підстави для звільнення майна з під арешту. У зв`язку з тим, що був накладений арешт, позивач не може реалізувати свої права та інтереси щодо арештованого майна, яке належить йому на праві власності. Такий висновок суду узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 27.03.2020 року у справі № 817/928/17. Більше того, наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12, від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20, від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15. Виходячи зі встановлених судом обставин, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяження,) накладеного на майно позивача, порушується її право власності, внаслідок чого остання позбавлена можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, оскільки суду не надано відомостей щодо правомірності продовження дії арешту на майно позивача, або ж наявності стосовно неї виконавчого провадження, в якому вона є боржником. Інформації про повторне направлення виконавчих документів на виконання також немає. \~ \~ \~ \~Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved