Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-19 00:00:00

Позивачка\~\~ [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: [PERSON] , в якому просить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , на момент і в день смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , постійно не проживав за адресою: [ADDRESS] , більше восьми років, та визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що не прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. Позивач посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] , про що Виконавчим комітетом Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області 25 листопада 2021 року було складено відповідний актовий запис №94 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . За фактом смерті Державним нотаріусом другої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеській області було відкрито спадкову справу №304/2021. З метою встановлення місця відкриття спадщини та спадкоємців, які прийняли спадщину, шляхом постійного проживання із спадкодавцем, на час відкриття спадщини, нотаріусу було надано довідку від 25.11.2021 за №94 видану Шабівською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області відповідно до приписів ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Крім того, було надано довідку оформлену на підставі домової книги на будинок [ADDRESS] . Як вбачається з домової книги на житловий будинок, що на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] разом з померлим були зареєстровані: дружина, [PERSON] ; син, [PERSON] ; син, [PERSON] . Разом з померлим за вказаною адресою був зареєстрований, але понад 8 років, фактично не проживав, син - [PERSON] , [INFO] . У зв`язку із реєстрацією Відповідача разом із померлим, відповідно до приписів ч. 3 ст. 1268 ЦК України, [PERSON] згідно чинного законодавства вважається таким, що прийняв спадщину після смерті батька. [PERSON] 8 років тому поїхав до російської федерації і там постійно проживає. Згідно відповіді Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області від 03.04.2022 за №63/4254, [PERSON] у 2013 році перетнув державний кордон України і надати більш свіжу інформацію відносно Відповідача не має можливості у зв`язку із тим, що інформація в базах даних зберігається лише 5 років. Отже, [PERSON] з 2013 року не повертався до України та знов державний кордон не перетинав. Додатково актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 03.02.2022 складений депутатом сільської ради Морозовим I.O., підтверджується той факт, що [PERSON] на момент смерті [PERSON] не проживав за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті чоловіка [PERSON] , позивач [PERSON] проживала лише із сином [PERSON] . У зв?язку із повномаштабним вторгненням російської федерації на територію України, будь-які дипломатичні, поштові, телефонні зв`язку між російською федерацією та Україною розірвано. На території України, в тому числі в нотаріаті, не приймаються будь-які документи, які були оформлені або надіслані з території російської федерації. До моменту звернення до суду із даним позовом [PERSON] чекала 3 роки з моменту відкриття спадкової справи, чекала на повернення сина для того, що оформити спадщину, але [PERSON] так і не зміг приїхати. [PERSON] позбавлений можливості прийняти спадщину або відмовитись від спадщини, яка відкрилась після смерті батька, на користь своєї матері [PERSON] . Враховуючи ситуацію сьогодні, [PERSON] позбавлений можливості оформити та направити до України нотаріальну заяву про відмову від спадщини на користь матері [PERSON] . У зв`язку із чинним законодавством щодо фактичного прийняття частки після смерті батька, [PERSON] позбавлений можливості приїхати до України та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті свого батька. Позивачу державний нотаріус не відмовляв їй у видачі свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка на її частину. Натомість, Позивачка не має можливості оформити ту частину спадщини від якої не міг відмовитись її син [PERSON] , так як постійно проживає за межами території України. Інший син [PERSON] відмовився у нотаріальному порядку від своєї частини спадщини, яка відкрилась після смерті батька, на користь матері [PERSON] . До складу спадщини, яка відкрилась після смерті чоловіка [PERSON] входить земельна ділянка за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Даний факт підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06.10.2004 року зареєстрований в реєстрі за №4161. Тому позивачка, для захисту свого права на оформлення спадщини після смерті свого чоловіка, змушена звернутися до суду для встановлення факту непроживання відповідача [PERSON] разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що для нотаріального оформлення спадщини буде визнанням його таким, що не прийняв спадщину. Рух справи у суді 23 травня 2024 ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. 23 липня 2024 ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті. 23 липня 2024 ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області витребувано докази у справі. 14 жовтня 2024 ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області витребувано докази у справі. Представник позивача [PERSON] адвокат Бондаренко Г.Є. у судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення поштових повідомлень, які повернуті до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання, та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду невідомі, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило. В судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: [PERSON] не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до частини першої та другої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Як визначено частиною четвертою статті 223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що відповідач, належно повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, не прибуває на виклики у судові засідання, про причини неявки суду не відомі; правом подачі відзиву не скористався; позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розгляд справи здійснювати у заочному порядку на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до вимог частини другої\~статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Як вбачається із матеріалів справи, [INFO] помер [PERSON] , про що Виконавчим комітетом Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області 25 листопада 2021 року було складено відповідний актовий запис №94 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ./а.с.11/ За фактом смерті Державним нотаріусом другої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеській області було відкрито спадкову справу №/304/2021./а.с.39-45/ З метою встановлення місця відкриття спадщини та спадкоємців, які прийняли спадщину, шляхом постійного проживання із спадкодавцем, на час відкриття спадщини, нотаріусу було надано довідку від 25.11.2021 за №94 видану Шабівською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області відповідно до приписів ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Крім того, було надано довідку оформлену на підставі домової книги на будинок [ADDRESS] . Як вбачається з домової книги на житловий будинок, що на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] разом з померлим були зареєстровані: дружина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] ; син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] ; син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] ./а.с.14-15/ Разом з померлим за вказаною адресою був зареєстрований, але понад 8 років, фактично не проживав, син - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] є сином померлого [PERSON] , який помер [INFO] . Даний факт підтверджується свідоцтво про народження серії [NUMBER] ./а.с.17/ У зв`язку із реєстрацією Відповідача разом із померлим, відповідно до приписів ч. 3 ст. 1268 ЦК України, [PERSON] згідно чинного законодавства вважається таким, що прийняв спадщину після смерті батька. Відповідач [PERSON] 8 років тому поїхав до російської федерації і там постійно проживає. Згідно відповіді Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області від 03.04.2022 за №63/4254, [PERSON] у 2013 році перетнув державний кордон України і надати більш свіжу інформацію відносно Відповідача не має можливості у зв`язку із тим, що інформація в базах даних зберігається лише 5 років. Отже, [PERSON] з 2013 року не повертався до України та знов державний кордон не перетинав./а.с.18/ Додатково актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 03.02.2022 складений депутатом сільської ради Морозовим I.O., підтверджується той факт, що [PERSON] на момент смерті [PERSON] не проживав за адресою: [ADDRESS] ./а.с.19/ На момент смерті чоловіка [PERSON] , позивач [PERSON] проживала лише із сином [PERSON] . У зв`язку із повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України, будь-які дипломатичні, поштові, телефонні зв`язку між російською федерацією та Україною розірвано. На території України, в тому числі в нотаріаті, не приймаються будь-які документи, які були оформлені або надіслані з території російської федерації. До моменту звернення до суду із даним позовом [PERSON] чекала 3 роки з моменту відкриття спадкової справи, чекала на повернення сина для того, що оформити спадщину, але відповідач [PERSON] так і не зміг приїхати. Відповідач [PERSON] позбавлений можливості прийняти спадщину або відмовитись від спадщини, яка відкрилась після смерті батька, на користь своєї матері [PERSON] . Враховуючи ситуацію сьогодні, [PERSON] позбавлений можливості оформити та направити до України нотаріальну заяву про відмову від спадщини на користь матері. Позивачу державний нотаріус не відмовляв у видачі свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка на її частину. Натомість, Позивачка не має можливості оформити ту частину спадщини від якої не міг відмовитись її син [PERSON] так як постійно проживає у російській федерації або отримати свідоцтво. Інший син [PERSON] відмовився у нотаріальному порядку від своєї частини спадщини, яка відкрилась після смерті батька, на користь матері [PERSON] ./а.с.41/ До складу спадщини, яка відкрилась після смерті чоловіка [PERSON] входить земельна ділянка за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Даний факт підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06.10.2004 року зареєстрований в реєстрі за №4161. Відповідно до письмових пояснень свідка [PERSON] , які на підставі п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» отримані адвокатом Бондаренко Г.Є., вбачається, що [PERSON] є домогосподаркою, та постійно мешкає за адресою: [ADDRESS] . Із сім`єю [PERSON] , її померлим чоловіком, синами, особисто знайома із 1996 року, так як вони є сусідами. [PERSON] помер [INFO] , на день смерті із померлим були дружина [PERSON] , молодший син [PERSON] та його дружина [PERSON] . Їй відомо, що [PERSON] більше десяти років не проживає разом із [PERSON] та померлим батьком [PERSON] за їх місцем проживання. Приблизно у 2014 році, [PERSON] поїхав на заробітки до російської федерації, з 2014 року ні разу до дому до батьків не приїжджав. Відповідно до письмових пояснень свідка [PERSON] , які на підставі п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» отримані адвокатом Бондаренко Г.Є., вбачається, що гр. [PERSON] є сусідкою [PERSON] , з 1998 року вона знає сім`ю [PERSON] , її померлого чоловіка та синів. Вона добре знає [PERSON] , оскільки вони разом щоденно виганяли корів на пасовище і ввечері їх забирали. В літку 2024 року [PERSON] поїхав до російської федерації, з 2014 року він жодного разу не приїжджав до дому, а з 2016 року взагалі перестав дзвонити батькам. Коли [PERSON] бувала у [PERSON] та [PERSON] в гостях, ще задовго до смерті [PERSON] , речей [PERSON] у будинку не було. Відповідно до\~ст.55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно\~ст.41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями\~15\~та\~16 ЦК України\~передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті1220,1222,1270 Цивільного кодексу України). Відповідно до\~ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців). Відповідно до\~ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Виходячи з вимог\~ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 ЦК України\~передбачено, що у першу чергу на спадкування за законом мають право діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1269\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно до ч.3\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого\~ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень ч.3\~ст.1268 ЦК України\~є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця. За змістом ч.3\~ст.1268 ЦК України\~вважається таким, що прийняв спадщину лише спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Виходячи з точного змісту даної норми матеріального права, яка має своїм безпосереднім предметом регулювання встановлення юридичного факту, який тягне за собою прийняття спадщини слід зазначити, що якраз такого факту не відбулося.\~Відповідач на протязі восьми років, в зазначеному будинку не проживав, у зв`язку з чим за законом [PERSON] не може являтися таким, що прийняв спадщину на підставі ч.3\~ст.1268 ЦК України, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Статтею 29\~ЦК України в редакції, чинній на час відкриття спадщини, встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Положення статті 29\~ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо). Відповідно до частини другої статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"\~реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Таким чином, державна реєстрація відповідача у даному житловому будинку сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті батька [PERSON] , за адресою реєстрації, оскільки документально спростована належними та допустимими доказами, а саме актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 03 лютого 2022 року та письмовими поясненнями сусідів. Відповідач, не проживаючи разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, та не подавши заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, у встановлений законом строк, не може вважатися таким, що прийняв спадщину. Таких висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21.10.2020 року у справі № 569/15147/17(провадження № 61-39308св18) та у Постанові Верховного Суду у складі колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №204/2707/19(провадження №61-15380св20 від 28.04.2021 року. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~ст.1270 ЦК України\~не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч.1\~ст.1272 ЦК України). Згідно із п.2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 « Про судову практику у справах про спадкування»\~справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та(або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до ч.2\~ст.315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved