Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

Зміст позовних вимог, пояснення сторін. В листопаді 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначає, що 14 жовтня 2012 року клав шлюб з відповідачкою. Від подружнього життя мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач в позовній заяві зазначає, що спір щодо визначення місця проживання малолітніх дітей та спільного майна подружжя відсутній. Фактично 9шлюбні відносини припинені та сторони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільне господарство, не мають взаємних прав та обов`язків, крім тих, що обумовлені їх батьківством відносно спільних дітей. Збереження сім`ї стало неможливим внаслідок діаметрально протилежних погляді на шлюб та сім`ю. Позивач не бажає в подальшому підтримувати сімейні стосунки з відповідачем, оскільки втратив почуття любові до відповідача, а їхня сім`я існує лише формально. Розірвання шлюбу відповідає внутрішній волі позивача. Натомість, подальше спільне проживання з відповідачем в шлюбі суперечить його інтересам та інтересам дітей, які мають істотне значення. Інтереси дітей полягають, серед іншого, в існуванні здорової атмосфери в сім`ї, яка базується на принципах взаємної поваги, любові та взаємодопомоги, що є необхідним для належного вихованні та розвитку дітей. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 25 листопада 2024 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 17 грудня 2024 року відповідачка через електронну пошту суду надіслала заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 14 жовтня 2012 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбі Головного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб між учасниками справи, актовий запис № 2778. Від подружніх стосунків мають двох малолітній дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач в позовній заяві вказує, що подружні відносини припинені, сім`я фактично розпалась, спільне господарство не ведеться. У відповідності до статті 112\~СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги припинення сімейних стосунків та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Норми права, що регулюють правовідносини під час розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексуУкраїни\~- у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За змістом положень ч.1\~ст. 24 СК України\~та\~ст. 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4\~ст. 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, зміна шлюбного прізвища на дошлюбне залежить виключно від волевиявлення особи яка змінила своє дошлюбне прізвище на шлюбне, та не може залежати від бажання іншого з подружжя. Відповідач не вказує, яким прізвищем хотіла б іменуватися після розірвання шлюбу, а тому суд не вирішує це питання. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б інтересам сторін та інтересам їх малолітніх дітей. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1\~ст. 141 ЦПК України).

Outcome: approved