Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

Позивач, [PERSON] в особі представника, адвоката - Череміна Дениса Вадимовича, звернулися до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач, 1, [PERSON] ), [PERSON] (далі - відповідач 2, [PERSON] ), [PERSON] (далі - відповідач 3, [PERSON] ), [PERSON] (далі - відповідач 4, [PERSON] ), треті особи: Макарівська селищна рада, Бучанська районна державна адміністрація Київської області, Головне управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області в якому просили суд: Скасувати державну реєстрацію права власності земельної ділянки з кадастровим номером 3222782602:02:001:0121 належить на праві власності [PERSON] , державний акт серії ЯД №980031 зареєстрований 06.12.2007 року; Скасувати державну реєстрацію права власності земельної ділянки з кадастровим номером 3222782602:02:001:0217 належить на праві власності [PERSON] , державний акт серії ЯГ №316609 зареєстрований 07.12.2007 року; Скасувати державну реєстрацію права власності земельної ділянки з кадастровим номером 3222782602:02:001:0146 належить на праві власності [PERSON] , договору купівлі-продажу від 30.03.2011 року, № 436, державний акт серія ЯЖ № 326749 зареєстрований 13.06.2008 року; Скасувати державну реєстрацію права власності земельної ділянки з кадастровим номером 3222782602:02:001:0120 належить на праві власності [PERSON] , договору купівлі-продажу від 30.03.2011 року, № 430, державний акт серія ЯЖ № 326750 зареєстрований 13.06.2008 року; Скасувати державну реєстрацію права власності земельної ділянки з кадастровим номером 3222782602:02:001:0145 належить на праві власності [PERSON] , договору купівлі-продажу від 23.07.2007 року, № 4045, державний акт серія ЯЖ № 326748 зареєстрований 13.06.2008 року; Скасувати державну реєстрацію права власності земельної ділянки з кадастровим номером 3222782602:02:001:0145 належить на праві власності [PERSON] , договору купівлі-продажу від 29.11.2006 року, № 13 814, державний акт серія ЯЕ № 3996751 зареєстрований 06.12.2007 року; Усунути перешкоди у здійсненні [PERSON] права користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом її витребування (повернення) у власність [PERSON] із володіння [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В обґрунтування позову посилалися на те, що 19 серпня 2023 року на підставі Договорів купівлі-продажу № 3607, № 3603, № 3611 було придбано земельні ділянки площею 1, 351 гектарів, що розташовано в [ADDRESS] . На підставі чого [PERSON] було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії Р2 № 403515 від 08 грудня 2003 року, зареєстрованого в Книзі Державних актів на право власності на землю за № 3928. Оскільки на належну [PERSON] на праві приватної власності земельну ділянку не було присвоєно кадастрового номеру, та вона не лічилася в автоматизованій базі даних Управління Держкомзему у Макарівському районі Київської області, у 2021 році, з метою визначення кадастрового номера, [PERSON] відповідно до норм Земельного кодексу України звернувся до ФОП [PERSON] для виготовлення Технічної документації та внесення відомостей щодо належної земельної ділянки до Державного земельного кадастру. 17.06.2021 року Колідою було отримано Рішення № РВ-0700750302021 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру та Висновок щодо перевірки електронного документа та Рішення № РВ-0502067312021 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру та Висновок щодо перевірки електронного документа. Згідно даних документів, земельна ділянка, яка належить на праві власності [PERSON] , перетинається із земельними ділянками, кадастрові номери: 3222782602:02:001:0121 належить на праві власності [PERSON] , державний акт серії ЯД №980031 зареєстрований 06.12.2007 року; земельна ділянка 3222782602:02:001:0217 належить на праві власності [PERSON] , державний акт серії ЯГ №316609 зареєстрований 07.12.2007 року; земельна ділянка 3222782602:02:001:0146 належить на праві власності [PERSON] , договору купівлі-продажу від 30.03.2011 року, № 436, державний акт серія ЯЖ № 326749 зареєстрований 13.06.2008 року; земельна ділянка 3222782602:02:001:0120 належить на праві власності [PERSON] , договору купівлі-продажу від 30.03.2011 року, № 430, державний акт серія ЯЖ № 326750 зареєстрований 13.06.2008 року; земельна ділянка 3222782602:02:001:0145 належить на праві власності [PERSON] , договору купівлі-продажу від 23.07.2007 року, № 4045, державний акт серія ЯЖ № 326748 зареєстрований 13.06.2008 року; земельна ділянка 3222782602:02:001:0145 належить на праві власності [PERSON] , договору купівлі-продажу від 29.11.2006 року, № 13 814, державний акт серія ЯЕ № 3996751 зареєстрований 06.12.2007 року. Позивач вважає, що вищезазначені відповідачі набули право власності на земельні ділянки, які наклалися на належну позивачу земельну ділянку на підставі договорів купівлі - продажу, тому вона підлягає витребуванню з чужого незаконного володіння на користь позивача відповідно до ст. 387, 388 ЦК України, а рішення Колонщинської сільської ради про передачу земельних ділянок у власність, підлягають визнанню недійсними. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 29.06.2023 року позов [PERSON] в особі представника, адвоката Череміна Дениса Вадимовича прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 16.11.2023 року від адвоката Череміна Дениса Вадимовича надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання за відсутності позивача та його представника. Доводи вказані в позовній заяві підтримують. 17.11.2023 року від представника Макарівської селищної ради надійшло пояснення, згідно якого вбачається, що Макарівська селищна рада просить суд відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог. Ухвалою суду від 18.04.2024 року відмовлено в задоволенні клопотання адвоката Череміна Дениса Вадимовича про витребування доказів., а підготовче засідання відкладено. Ухвалою суду від 20.06.2024 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті на 16.09.2024 року. 19.06.2024 року від адвоката Череміна Дениса Вадимовича надійшов лист у якому просить провести судове засідання за відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, заяв, клопотань не надавали, належним чином повідомляйсь про дату, час судових засідань за допомогою судових повісток та оголошень про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування) якої невідоме, у зв`язку з чим справа розглядається без їх участі за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив, що [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю (без кадастрового номера), серії Р2 № 403515 від 08 грудня 2003 року, зареєстрованого в Книзі Державних актів на право власності на землю за № 3928, належать земельні ділянки площею 1, 351 гектарів, що розташовано в [ADDRESS] (а.с.9). Вищевказані земельні ділянки були придбані позивачем на підставі Договорів купівлі-продажу № 3607, № 3603, № 3611 від 19 серпня 2003 року, що вбачається з Державного акту на право приватної власності на землю (без кадастрового номера), серії Р2 № 403515 від 08 грудня 2003 року (а.с.9). Проте, договори купівлі продажу № 3607, № 3603, № 3611 від 19 серпня 2023 року до матеріалів справи не додані, а відтак суд не має змоги дати оцінку даним правочинам. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю (без кадастрового номера), серії Р2 № 403515 від 08 грудня 2003 року, вбачається, що за Договором купівлі - продажу, посвідченим Дурицьким А.П., приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області, 02.11.2005 року, за реєстром № 11032, відчужено гр. [PERSON] частину земельної ділянки (ділянка 2) площею 0,248 га. Крім того, за Договором купівлі - продажу, посвідченим Дурицьким А.П., приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області, 29.03.2006 року, за реєстром № 3292, відчужено гр. [PERSON] частину земельної ділянки площею 0,350 га (а.с.9). Відповідно до Рішення № РВ-0700750302021 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру та Висновку щодо перевірки електронного документа та Рішення № РВ-0502067312021 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру та Висновок щодо перевірки електронного документа (а.с.10-19), вбачається, що земельна ділянка, яка належить на праві власності [PERSON] , перетинається із земельними ділянками, кадастрові номери: 3222782602:02:001:0121 належить на праві власності [PERSON] , державний акт серії ЯД №980031 зареєстрований 06.12.2007 року; земельна ділянка 3222782602:02:001:0217 належить на праві власності [PERSON] , державний акт серії ЯГ №316609 зареєстрований 07.12.2007 року; земельна ділянка 3222782602:02:001:0146 належить на праві власності [PERSON] , договору купівлі-продажу від 30.03.2011 року, № 436, державний акт серія ЯЖ № 326749 зареєстрований 13.06.2008 року; земельна ділянка 3222782602:02:001:0120 належить на праві власності [PERSON] , договору купівлі-продажу від 30.03.2011 року, № 430, державний акт серія ЯЖ № 326750 зареєстрований 13.06.2008 року; земельна ділянка 3222782602:02:001:0145 належить на праві власності [PERSON] , договору купівлі-продажу від 23.07.2007 року, № 4045, державний акт серія ЯЖ № 326748 зареєстрований 13.06.2008 року; земельна ділянка 3222782602:02:001:0145 належить на праві власності [PERSON] , договору купівлі-продажу від 29.11.2006 року, № 13 814, державний акт серія ЯЕ № 3996751 зареєстрований 06.12.2007 року. З доданої до матеріалів справи технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) гр. України [PERSON] , від 2021 року, вбачається, що позивач в 02.06.2021 році подав заяву у якій просив виготовити технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 0,6880 га для ОЖБ, ОПГ, за адресою: [ADDRESS] (а.с.20-48). Аналізуючи надані докази, суд встановив, що інформація яку вказав представник позивача у позовній заяві про те, що [PERSON] придбав земельні ділянки на підставі Договорів купівлі-продажу № 3607, № 3603, № 3611 від 19 серпня 2023 року, не відповідають дійсності, адже з Державного акту серії Р2 № 403515 від 08 грудня 2003 року (а.с.9), вбачається, що правочин відбувся 19 серпня 2003 року. Згідно з ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1, ч.4 ст.77, ч.1 ст.79, ч.1 ст.80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Положення статті 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 321 ЦК України гарантує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із статтею 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення прав власності. Пункт 4 частини 2 статті 16 ЦК України передбачає, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема відновлення становища, яке існувало до порушення. Власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (частина 2 статті 152 ЗК України). Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане такому набувачеві на електронному аукціоні у порядку, встановленому для приватизації державного та комунального майна. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Єдиним доказом на який посилається позивач є це те, що відповідачі набули право власності на земельні ділянки, які наклалися на належну позивачу земельну ділянку на підставі договорів купівлі - продажу, тому вони підлягають витребуванню з чужого незаконного володіння на користь позивача відповідно до ст. 387, 388 ЦК України. Суд звертає увагу на те, що вирішення спору про частково накладення земельних ділянок не може зводитись до намагання позбавити взагалі одну із сторін права на всю її земельну ділянку, чи на декілька земельних ділянок як просить позивач. Відповідно до встановлених судом обставин, встановлено, що межі земельних ділянок позивача після 2005, 2006 року могли змінюватись відповідно до різних правочинів, ділення земельної ділянки тощо, у тому числі відповідно до технічних помилок у землевпорядній документації щодо неї. Встановлено, що технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки позивача в натурі (на місцевості) за заявою позивача почали розробляти лише 02.06.2021 року, через 18 років від дати отримання Державного акту серії Р2 № 403515 від 08 грудня 2003 року, який отриманий позивачем на підставі Договорів купівлі - продажу від 19.08.2003 року за № 3607, № 3603, № 3611 (які до матеріалів справи не додані). Крім того, обов`язковість присвоєння кадастрового номера земельній ділянці встановлена із прийняттям Земельного кодексу України від 25.10.2001 (далі - ЗКУ), який набрав чинності 3 01.01.2002. Статтею 125 ЗКУ (в редакції станом на 01.01.2002) визначено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Також слід зауважити, що ч. 3 ст. 125 ЗКУ встановлено, що приступити до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Згідно частини 1 ст. 126 ЗКУ документи, що посвідчують право на земельну ділянку є державні акти. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Бланки державних актів були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 №449 «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою». Згідно вказаної вище Постанови форма бланку державного акта обов`язково включала кадастровий номер земельної ділянки. Складання, видача, реєстрація та зберігання бланків державних актів здійснювалося відповідно до наказу Держкомзему від 04.05.1999 №43, який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 04.06.1999 №354\\3647 «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договір оренди землі» ( із змінами внесеними згідно з Наказами Держкомзему №27 від 29.02.2000, №144 від 23.08.2001, №17 від 19.02.2002, №174 від 02.07.2003) (надалі Інструкція №43). Згідно із підпунктом 1.1 Інструкції № 43 право власності на землю посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку. Відповідно до положень Розділу 2 Інструкції 2. Порядок складання державного акта роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою виконуються в такій послідовності: підготовчі роботи; встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; складання кадастрового плану земельної ділянки; заповнення бланка державного акта; Пунктом 2.2. вказаної Інструкції визначено, що підготовчі роботи включають: підготовку виписки з рішення відповідної ради або державної адміністрації про передачу у власність або надання у постійне користування земельної ділянки; аналіз договору купівлі-продажу земельної ділянки або іншого правоустановного документа, що посвідчує перехід права власності на землю; аналіз матеріалів проекту відведення земельної ділянки; підготовка виписки з земельно-облікових документів про площу земельної ділянки; аналіз висновку державного органу земельних ресурсів про наявні обмеження на використання земельної ділянки; аналіз висновку органу у справах будівництва і архітектури про наявні обмеження на використання земельної ділянки; підбір планово-картографічних матеріалів та збирання інформації про опорну геодезичну мережу; проведення рекогносцирування по зовнішній межі земельної ділянки; аналіз документації щодо поділу земель КСП на земельні частки (паї). Межі земельних ділянок, що передаються або надаються у власність чи у користування, відновлюються або переносяться в натуру (на місцевість) за наявними планово-картографічними матеріалами. Крайні поворотні точки кожної межі закріплюються довгостроковими межовими знаками встановленого зразка, крім випадків збігу вказаних поворотних точок меж з твердими точками на місцевості. Крім того, відповідно до ст. 202 ЗКУ (редакція станом на 01.01.2002) державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель. Державний реєстр земель складається з двох частин: а) книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; б) Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку. З огляду на вказані вимоги законодавства, чинного на момент укладення Позивачем договору купівлі-продажу земельних ділянок, останній був зобов`язаний вчинити дії щодо присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам шляхом виготовлення нового державного акту на право приватної власності на землю з метою ідентифікації земельної ділянки, оскільки присвоєння кадастрового номера - обов`язкова складова процесу приватизації, оформлення прав власності, врегулювання договірних відносин, що здійснюється шляхом державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Крім того, саме кадастровий номер земельної ділянки це індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. В той же час, жодних дій з приводу вказаного [PERSON] не вчинив, тим самим порушив вимоги земельного законодавства, у зв`язку з чим позовні вимоги Позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що у задоволенні пред`явленого позову відмовлено в повному обсязі. Тому суд вважає, що підстави для відшкодування позивачу витрат на оплату судового збору відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed