Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість за\~розпискою від 06 травня 2018 року в сумі 260000 грн. Обґрунтовано позов тим, що 06 травня 2018 року позивач надав у борг відповідачу грошові кошти в сумі 260000 грн. (що еквівалентно 10000 доларів США), про що була складена боргова розписка у присутності двох свідків. Як зазначено в розписці, відповідач зобов`язався повернути кошти до 09 травня 2018 року включно. Проте, відповідач борг позивачу не повернув, у зв`язку з чим останній звернувся до суду з даним позовом. Вказану справу було визначено для розгляду судді Деснянського районного суду м. Чернігова Рахманкуловій І.П. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова у складі судді Рахманкулової І.П. від 13 серпня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 22 листопада 2018 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що фактично він жодних грошових коштів у позивача не брав, а розписка, на яку посилається останній, ним була написана під примусом та загрозою його життю та життю його дружини. Представник позивача адвокат Макучкін Д.В. подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що позивач не погоджується з доводами та обставинами на які посилається відповідач, як на підставу своїх заперечень та вважає їх необґрунтованими і безпідставними. 23 жовтня 2018 року, в порядку, визначеному ст. 33 ЦПК України справа була передана на розгляд судді Деснянського районного суду м. Чернігова Литвиненко І.В. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова Литвиненко І.В. від 25 жовтня 2018 року прийнято позовну заяву до власного провадження. Проте, у зв`язку з призначенням судді Литвиненко І.В. на посаду судді Верховного Суду у Касаційний цивільний суд відповідно до Указу Президента України «Про призначення судді Верховного Суду» від 07.05.2019 № 195/2019 вказану справу передано до канцелярії суду для призначення повторного автоматизованого розподілу в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК України. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 травня 2019 року дану справу визначено для розгляду судді Деснянського районного суду м. Чернігова Карапуті Л.В. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 липня 2019 року провадження у справі було зупинено на час проведення судової експертизи. 12.11.2019 на адресу суду надійшов висновок експерта № 2868-2870/19-24 від 30.10.2019, у зв`язку із чим ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 листопада 2019 року поновлено провадження у справі. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 грудня 2019 року, під головуванням судді Карапути Л.В. закрито підготовче провадження по справі. Ухвалою Деснянського районного суду Чернігова від 30 березня 2020 року провадження у даній справі зупинено до вступу в законну силу рішення у справі №753/860/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики у вигляді розписки недійсним, що знаходиться в провадженні Дарницького районного суду м. Києва. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22 січня 2024 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 01 травня 2024 року, відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору позики, укладеного у вигляді розписки від 06 травня 2018 року. У зв`язку зі звільненням судді [PERSON] з посади судді Деснянського районного суду м. Чернігова відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 26.03.2024 № 887/0/15-24 та на підставі рішення зборів суддів Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.03.2024 № 4 вказану справу передано до канцелярії суду для призначення повторного автоматизованого розподілу в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК України. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 жовтня 2024 року дану справу визначено для розгляду судді Деснянського районного суду м. Чернігова Рахманкуловій І.П. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова у складі судді Рахманкулової І.П. від 03 жовтня 2024 року справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та, з урахуванням вимог частин 11, 12 статті 33 ЦПК України, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач грошових коштів не отримував, а розписка написана ним під примусом. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 06 травня 2018 року [PERSON] взяв у борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 260000 грн., про що було складено розписку про отримання суми боргу. У розписці зазначено, що сума позики в розмірі 260000 грн. еквівалентна 10000 доларів США, (т. 1 а.с.196). Відповідно до умов розписки, відповідач зобов`язався повернути борг у строк до 09 травня 2018 року. Розписка складена в присутності двох свідків: [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною першою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною першою статтті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із статтею 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 Цивільного кодексу України, за якою, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до частини другої статті 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно із\~частиною першою\~статті 1049\~Цивільного кодексу\~України позичальник\~зобов`язаний повернути\~позикодавцеві позику\~(грошові\~кошти у\~такій самій\~сумі або\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~у такій\~самій кількості,\~такого самого\~роду та\~такої самої\~якості,\~що були\~передані йому\~позикодавцем)\~у строк\~та в\~порядку,\~що встановлені\~договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України). Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 533 Цивільного кодексу України передбачено, що грошове зобов`язання\~має бути\~виконане у\~гривнях. Якщо\~у зобов`язанні\~визначено грошовий\~еквівалент в\~іноземній валюті,\~сума,\~що підлягає\~сплаті у\~гривнях,\~визначається за\~офіційним курсом\~відповідної валюти\~на день\~платежу,\~якщо інший\~порядок її\~визначення не\~встановлений договором\~або законом\~чи іншим\~нормативно-правовим\~актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідач грошові кошти позивачу не повернув. Доказів, які б спростовували вказані обставини, відповідач суду не надав. Доводи відповідача про те, що він не отримував коштів згідно розписки від позивача і сама розписка підписана ним під примусом були предметом дослідження і не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи № 753/860/20 про визнання недійсним договору позики, укладеного у вигляді розписки від 06 травня 2018 року. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22 січня 2024 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 01 травня 2024 року, відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору позики, укладеного у вигляді розписки від 06 травня 2018 року (т. 3 а.с. 3-14). Згідно частини четвертої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із частиною першою статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини другої статті 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження надання відповідачу в борг грошових коштів в розмірі 260000 грн. позивачем було надано до суду оригінал розписки від 06 травня 2018 року, яка була досліджена у судовому засіданні. Крім того, згідно висновку експерта № 2868-2870/19-24 від 30.10.2019 встановлено, що підпис у розписці від 06 травня 2018 року про отримання суми боргу виконаний саме [PERSON] (т. 1 а.с. 231-242). Таким чином, передача грошових коштів підтверджується належними та допустимими доказами. За таких підстав, враховуючи, що відповідач свої зобов`язання не виконав, грошові кошти в добровільному порядку не повернув, а тому суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Також,\~відповідно до\~статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved