Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-19 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що 05 жовтня 2010 року позивач з відповідачкою зареєстрували шлюб. Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначив, що разом з відповідачкою не проживають понад два роки, мають різні бюджети, не ведуть спільне господарство, не вирішують разом побутові та сімейні питання. Позивач вказав, що кожен з подружжя самостійно влаштовує своє особисте життя, а шлюб існує формально та фактично розпався, а його збереження суперечитиме інтересам подружжя. Вищевикладене й стало підставою для звернення позивача до суду із вимогою про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 12.11.2024 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. З матеріалів справи вбачається, що вищевказану ухвалу суду та копію позовної заяви з доданими до неї документами, отримано відповідачкою 27.11.2024, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с. 19) У строк, встановлений ухвалою суду від 12.11.2024, від відповідачки відзив на позов не надійшов. Водночас, 05.12.2024 до суду надійшла заява від імені відповідачки про визнання нею позовних вимог. Ухвалою суду від 05.12.2024 заяву відповідачки про визнання нею позовних вимог повернуто без розгляду. 17.12.2024, після початку розгляду справи по суті, від адвоката відповідачки на адресу суду надійшла заява про визнання відповідачкою позовних вимог. Будь-які докази по справі, крім поданих позивачем разом із позовною заявою, чи клопотання, від учасників справи на адресу суду не надходили. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 та ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом встановлено, що адвокат відповідачки необмежена у вчиненні даної процесуальної дії. Судом, з метою з`ясування чи не суперечить визнання відповідачкою позовних вимог закону та чи не порушує таке визнання прав, свобод чи інтересів інших осіб, встановлено наступне. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 05.10.2010 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 05.10.2010, актовий запис № 2501. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] . (а.с. 6) Також судом встановлено, що подружжя від шлюбу має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження. (а.с. 10) Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом у відповідності до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що визнання позовних вимог адвокатом відповідачки є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Верховним Судом України в Постанові Пленуму № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи вищевикладенесуд вважає за можливе розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , тим самим задовольнивши визнаний відповідачкою позов. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 1 211, 20 гривень, що підтверджується квитанцією від 08.11.2024. (а.с. 5) Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати понесені позивачем, суд вважає за можливе залишити за ним, враховуючи його клопотання. Доказів понесення інших судових витрат ні позивачем, ні відповідачкою не надано. На підставі викладеного та

Outcome: approved