Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Позов мотивований тим, що внаслідок ДТП, яка відбулася 05.01.2020 з вини відповідача, транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а пасажир атомобіля Opel Astra [PERSON] отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я. Власником транспортного засобу Opel Astra є [PERSON] . Цивільнео-правова відповідальність власника транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter, д.н.з. [NUMBER] застрахована в АТ "СГ"ТАС", яким 13.07.2020 позивачу [PERSON] було відшкодовано матеріальні збитки завдані внаслідок ДТП в сумі 99500 грн., однак вказані кошти не покривають витрати на ремонт. За таких обставин, позивачі просять стягнути з відповідача на користь [PERSON] 51361,28 грн. відшкодування матеріальної шкоди, 30000 грн. - відшкодування моральної шкоди, 4380 грн. - витрат за транпортування транспортного засобу, 897,26 грн. судового збору та 8000 грн. витра на правову допомогу. Також на користь [PERSON] стягнути з відповідача 30000 грн. моральної шкоди, 314,94 грн. судового збору тта 8000 грн. витрат на правничц допомогу. Ухвалою суду від 07.06.2024 у справі відкрито загальне позовне провадження та відповідачам надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відзив не надійшов. Ухвалою суду від 01.10.2024 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання сторони не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись завчасно та належним чином. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Позивач [PERSON] є власником автомобіля Opel Astra, д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспотрного засобу (а.с. 8). Постановою судді Волочиського районного суду Хмельницької області від 20.01.2020 в справі № 671/59/20 (копія на а.с. 21) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП зе те, що він 05 січня 2020 року о 17:30 год. на а/д М-12, 201 км + 900 м поблизу с. Лозова, водій [PERSON] керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz Sprinter, номерний знак [NUMBER] не врахував дорожньої обстановки, на слизькій ділянці дороги не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з транспортним засобом Opel Astra номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 11.3, п. 11.4 ПДР. Крім того, ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 19.04.2023 в справі № 671/485/23 (копія на а.с. 22-23) [PERSON] звільнено ід кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження закрито. Так, [PERSON] підозрювався у тому, що 05 січня 2020 року, близько 17 год. 40 хв., [PERSON] , керуючи автомобілем «Mercedes-BenzSprinter», д.н.з. [NUMBER] , рухався у правій смузі руху проїзної частини автодороги М-30 сполученням «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка-Луганськ-Ізварине» (на той час автодорога М-12) зі сторони м. Хмельницький в напрямку до м.Тернопіль, на 203 км., в порушення вимог п.12.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - Правил дорожнього руху), діючи недбало та необережно, не передбачив можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був та міг їх передбачити, проявив крайню неуважність до дорожньої обстановки, маючи об`єктивну можливість в умовах необмеженої видимості спостерігати за дорожньою обстановкою, а також особливості вантажу, що перевозиться, не обрав безпечну швидкість руху керованого автомобіля, втратив контроль в управлінні автомобілем, допустив виникнення заносу та неконтрольований виїзд на смугу зустрічного руху, внаслідок чого створив небезпеку та допустив зустрічне зіткнення боковою правою частиною автомобіля «Mercedes-BenzSprinter», д.н.з. [NUMBER] , із передньою правою частиною автомобіля «OpelAstra», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в салоні якого перебували на передньому пасажирському сидінні пасажир [PERSON] , на задньому пасажирському сидінні зліва пасажир [PERSON] та на задньому пасажирському сидінні справа пасажир [PERSON] , який рухався у смузі руху автодороги М-30 зі сторони м.Тернопіль в напрямку до м. Хмельницький. Підозрюваний [PERSON] зазначив, що вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає повністю, планує відшкодувати заподіяну шкоду потерпілому та не заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України. Згідно довідки Волочинського ВП Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області (копія на а.с. 19) внаслідок ДТП, яка мала місце 05.01.2020 біля 17:30 год. на автомобільній дорозі М-12, [PERSON] та [PERSON] були госпіталізовані до Волочинської ЦРЛ 05.01.2020 по 06.01.2020. Згідно звіту про оцінку автомобія OpelAstra, реєстраційний номер [NUMBER] від 13.04.2020 (копія на а.с. 10-16) матеріальний збиток заподіяний власнику КТЗ OpelAstra, реєстраційний номер [NUMBER] в результаті пошкодження при ДТП складає 150861, 28 грн. [PERSON] було сплачено страхове відшкодування в розмірі 99500 грн. (а.с. 17). Згідно рахуку № 1 від 06.01.2020 (копія на а.с. 18) транспортування та погрузка авто OpelAstra становить 4380 грн. Вирішуючи даний спір суд керується наступним. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлені способи захисту цивільних прав та інтересів. До них належать, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 1 ст. 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ході судового розгляду доведено, що внаслідок ДТП за вини відповідача, транспортний засіб, належний [PERSON] , отримав механічні пошкодження, внаслідок чого остання зазнала матеріального збитку на суму 150861, 28 грн., а позивач [PERSON] отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження. За таких обставин з відповідача підлягає стягненню 51361, 28 грн. матеріальної шкоди, що становить різницю між страховою виплатою та сумою матеріального збитку, визначеного у звіті про оцінку автомобіля, а також витрати на транспортування транспортного засобу. Крім того, позивачами заявлено до відшкодування заподіяну моральну шкоду. За змістом ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав на підставі ст. 23 ЦК України. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала , якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки . Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю (ст. 1168 ЦК України). Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Тобто нормами частини другої статті 1187 ЦК України визначено особливого суб`єкта, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, це є його законний володілець. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При визначені розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги те, що внаслідок ДТП, яка сталась з вини відповідача (що встановлено постановою суду, яка набула законної сили) автомобіль, що належить позивачу, отримав пошкодження, внаслідок ДТП. Безперечно, що пошкодженням майна, а також внаслідок самої події ДТП, [PERSON] завдано моральну шкоду. При цьому суд враховує, що позивачем [PERSON] не доведено існування інших обставин, на які посилається позивач, на обгрунтування заподіяної моральної шкоди (порушення сну через переживання, порушення нормального укладу життя, що створило відчуття тривоги і невизначеності). А тому виходячи з принципів розумності та справедливості, а також враховуючи те, що розмір пред`явленої до стягнення моральної шкоди в розмірі 30000 грн позивачем не доведено, однак знищення належного їй майна вже само по собі спричинило позивачу пов`язані з цим душевні страждання та порушення нормального звичного способу життя, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача [PERSON] моральної шкоди в розмірі 8000 грн. При визначені розміру грошового відшкодування моральної шкоди [PERSON] , суд враховує, що внаслідок ДТП, яка сталась за вини відповідача, [PERSON] було отрмано тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, призвело до госпіталізації та тривалого розладу здоров`я, враховуючи обставини справи, доводи, викладені [PERSON] в обґрунтування розміру завданої моральної шкоди, глибини фізичних та душевних страждань, виходячи з принципів розумності, справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача [PERSON] моральної шкоди в розмірі 20000 грн. При цьому суд враховує, що позивачем [PERSON] не доведено існування інших обставин, на які посилається позивач, на обгрунтування заподіяної моральної шкоди (байдужість відповідача до долі потерпілого, ігнорування слідчих дій, та яким чином це спричинило йому моральну шкоду). Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 246 ЦПК України. На підставі ст.ст. 15, 16, 22, 23, 979, 1166, 1167, 1187,1194 ЦК України,

Outcome: partial