Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» звернулося до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, 18.10.2019 року між Акціонерним товариством «УКРСИББАНК» та відповідачкою було укладено кредитний договір № 95741936000 у відповідності до умов якого [PERSON] було відкрито рахунок № [NUMBER] та було надано кредитний ліміт 20000 гривень. 18.11.2020 року між Акціонерним товариством «УКРСИББАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 183, у відповідності до умов якого Акціонерне товариство «УКРСИББАНК передає (відступає) товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» приймав належні Акціонерному товариству «УКРСИББАНК» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно п. 1.1. договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якаю настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Згідно п. 1.2 договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» за кредитним договором № 95741936000 від 18.11.2020 року в розмірі 27\~743, 82 гривень, з яких: 21\~508,64 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 6\~235,18 грн. - заборгованість за відсотками, яку позивач просить стягнути в судовому порядку, а також понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2\~422, 40 гривень. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.08.2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Заочним рішенням від 19.09.2024 року позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» були задоволені в повному обсязі. Ухвалою суду від 28.10.2024 року скасовано заочне рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.09.2024 року у цивільній справі № 212/7316/24. Представник позивача до суду не прибув, в матеріалах справи міститься письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, належним чином вважається повідомленою про день, час та місце розгляду справи, правом відзиву не скористалася, будь яких клопотань на адресу суду від неї не надходило. Представник відповідачки надав відзив на позовну заяву у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки відповідно до\~документу «Рух\~коштів по\~рахунку картки\~з лімітом»,\~розрахунковий період 16.11.2020\~15.12.2020,\~рахунок [NUMBER] ,\~який відповідно до\~Договору-Анкети\~від 18.10.2019року\~про відкриття\~та комплексне обслуговування банківського\~рахунку фізичної\~особи та\~умови кредитування(а.с.18) відкритий на\~ім`я відповідача,\~ [PERSON] ,\~баланс заборгованості на початок\~27\~743.82грн.\~а на\~кінець періоду\~0.00грн(а.с.21).\~операція з\~зарахуванням коштів\~на сума\~27\~743.82грн. відбулося 17.11.2020року\~тобто до\~укладення Договору\~факторингу №191\~від 18.11.2020року\~та до\~підписання Акту\~приймання передачі\~Права вимоги\~від 18.11.2020року\~та здійснення\~оплати за\~відступлення права\~вимоги за\~договором факторингу№191\~від 18.11.2020\~року яке\~відбулося відповідно\~до платіжного доручення № 20172 18.11.2020року(а.с.45). Таким чином,\~відсутні підстави\~для стягнення\~із Відповідача\~на користь Позивача заборгованості\~за кредитним\~договором №\~95741936000\~в розмірі 27743,82\~гривень,\~з яких:\~21508,64\~грн.\~-\~заборгованість за\~тілом кредиту, 6235,18 грн. - заборгованість за відсотками. Просили стягнути із позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» на користь [PERSON] понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000.00грн. Представниця позивача подала відповідь на відзив у якому звернула увагу, що у наданій позивачем копії Руху коштів по рахунку картки з лімітом дійсно зазначено, що заборгованість Відповідача за розрахунковий період 16.11.2020- 15.12.2020 року складає 0,00 грн. Проте даний платіж було здійснено не [PERSON] , а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на виконання, укладеного з АТ «Укрсиббанк», Договору Факторингу №191 від 18.11.2020 р. Відповідно до п. 3.2 вказаного Договору Фактор зобов`язується сплати Клієнту Суму фінансування одним платежем в дату підписання Сторонами Реєстру Боржників. На підтвердження виконання ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» умов Договору до позовної заяви було долучено платіжне доручення №20172 від 18.11.2020 року, яке підтверджує оплату суми фінансування за Договором. Підготовка відзиву на позовну заяву [PERSON] не може коштувати 7 000 грн., оскільки по факту аргументуючи частина складає менше одного аркушу усього відзиву на позовну заяву. Оскільки обставини, викладені у відзиві, недоведені, безпідставні та необґрунтовані, а дії Відповідача спрямовані на уникнення відповідальності за невиконане зобов`язання вважаємо, зазначена сума наданих послуг є недоречною. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору позики, які регулюються\~Цивільним кодексом України. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до\~ст.\~628\~ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що 18.10.2019 року між Акціонерним товариством «УКРСИББАНК» та відповідачкою було укладено кредитний договір № 95741936000 у відповідності до умов якого [PERSON] було відкрито рахунок № [NUMBER] та було надано кредитний ліміт 20000 гривень, строк дії ліміту кредитування з дати укладання договору по 10.11.2021 року, реальна процентна ставка ліміту кредитування 55%, процентна ставка річних 0, 001% річних (а.с.18-20). Крім того, [PERSON] заповнила та підписала анкету заявку на надання споживчого кредиту в якій зазначено, що сума кредиту 20 000 гривень надається строком на 24 місяців, а також заповнила паспорт споживчого кредиту з більш детальною інформацією щодо умов кредитування (а.с. 15-16) 18.11.2020 року між Акціонерним товариством «УКРСИББАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір факторингу № 191, у відповідності до умов якого Акціонерне товариство «УКРСИББАНК передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» за плату належні йому Права Вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» приймав належні Акціонерному товариству «УКРСИББАНК» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (40-42). У відповідності до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 191 від 18.11.2020 року до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» перейшло право вимоги за договором № 95741936000 від 18.10.2019 року боржник [PERSON] , кількість прострочених днів 127 (а.с. 43). Відповідно до\~документу «Рух\~коштів по\~рахунку картки\~з лімітом»,\~розрахунковий період 16.11.2020\~15.12.2020,\~рахунок [NUMBER] ,\~який відповідно до\~Договору-Анкети\~від 18.10.2019року\~про відкриття\~та комплексне обслуговування банківського\~рахунку фізичної\~особи та\~умови кредитування(а.с.18) відкритий на\~ім`я відповідача,\~ [PERSON] ,\~баланс заборгованості на початок\~27\~743.82\~грн.,\~а на\~кінець періоду\~0.00\~грн.\~(а.с.21).\~операція з\~зарахуванням коштів\~на сума\~27\~743.82грн. відбулося 17.11.2020\~року тобто\~до укладення\~Договору факторингу\~№ 191\~від 18.11.2020\~року та\~до підписання\~Акту приймання\~передачі Права\~вимоги від 18.11.2020\~року та\~здійснення оплати\~за відступлення\~права вимоги\~за договором факторингу №\~191\~від 18.11.2020\~року яке\~відбулося відповідно\~до платіжного доручення № 20172 18.11.2020 року (а.с.45) Посилання позивача у відповіді на відзив, що цей платіж було здійснено не [PERSON] , а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на виконання, укладеного з АТ «УКРСИББАНК», Договору Факторингу № 191 від 18.11.2020 року Відповідно до п. 3.2 вказаного Договору Фактор зобов`язується\~сплати Клієнту\~Суму фінансування одним платежем\~в дату\~підписання Сторонами\~Реєстру Боржників. На підтвердження виконання ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» умов Договору до позовної заяви було долучено платіжне доручення № 20172 від 18.11.2020 року, яке підтверджує оплату суми фінансування за договором, не приймає до уваги, оскільки дата операції зазначена - 17 листопада 2020 року, а Договір факторингу № 191 укладено 18 листопада 2020 року, дата платіжного доручення № 20172 - 18 листопада 2020 року. Крім того, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9\~Закону України\~ «Про\~бухгалтерський облік\~та фінансову\~звітність».\~Згідно із\~вказаною нормою\~закону підставою\~для бухгалтерського\~обліку господарських\~операцій є\~первинні документи,\~які фіксують\~факти здійснення\~господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до\~пунктів 60-62,\~65\~Положення «Про\~організацію бухгалтерського\~обліку,\~бухгалтерського контролю\~під час\~здійснення операційної\~діяльності в\~банках України»,\~затвердженого постановою\~Правління НБУ\~№ 75\~від 04.07.2018\~року,\~особові рахунки\~є регістрами\~аналітичного обліку,\~що вміщують\~записи про\~операції,\~здійснені протягом\~операційного дня.\~Форма особових\~рахунків затверджується\~банком самостійно\~залежно від\~можливостей програмного\~забезпечення.\~Особові рахунки\~та виписки\~з них\~мають містити\~такі обов`язкові\~реквізити: 1)\~номер особового\~рахунку; 2)\~дату здійснення\~останньої (попередньої)\~операції; 3)\~дату здійснення\~поточної операції; 4)\~код банку,\~у якому\~відкрито рахунок; 5)\~код валюти; 6)\~суму вхідного\~залишку за\~рахунком; 7)\~код банку-кореспондента; 8)\~номер рахунку\~кореспондента; 9)\~номер документа; 10)\~суму операції\~(відповідно\~за дебетом\~або кредитом); 11)\~суму оборотів\~за дебетом\~та кредитом\~рахунку; 12) суму вихідного залишку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Інформація про стан особових рахунків клієнтів може надаватись їх власникам та органам, які мають право на отримання такої інформації згідно із законодавством України. У постановах\~Верховного Суду\~від 12\~червня 2020\~року у\~справі №\~169/506/17,\~від 24\~червня 2021\~року у\~справі №\~686/19271/19 зроблено висновки, що факт отримання та повернення грошових коштів доводять банківські виписки про зарахування чи повернення грошей із поточного рахунку, а також прибуткові та видаткові касові ордери у разі внесення (виплати) грошей до (з) каси товариства. Отже, належними та допустимими доказами внесення/повернення особою коштів у готівковій формі можуть бути прибуткові та видаткові касові ордери, а у випадку внесення/повернення коштів у безготівковій формі таким доказом може бути відповідна банківська виписка. У частині третій\~статті 9\~Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»\~зазначено, що інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи. Відповідно до висновків Верховного Суду у вказаних постановах, на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку систематизується інформація, що міститься в первинних документах. Відповідальність за будь-які розбіжності, що містяться у первинних документах та регістрах бухгалтерського обліку, несуть особи, які склали та підписали ці документи, власник або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством. Самі лише регістри синтетичного та аналітичного обліку не є належним та достатнім доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій, якщо інформація, відображена в них, не підтверджена первинними документами. Тобто регістри синтетичного та аналітичного обліку є доказом повернення боргу за умови, що інформація, яка в них відображена, підтверджена первинними документами. Таким чином, банківська виписка по особовому рахунку є належним доказом отримання кредитних коштів саме відповідачем, їх суми та розміру сплачених коштів відповідачем на погашення заборгованості. З матеріалів справи встановлено, що ні банківської виписки з особового рахунку клієнта [PERSON] , тобто первинних документів про здійснення між сторонами фінансових операцій за період з дня укладення кредитного договору до дня укладення договору факторингу, ні розрахунку заборгованості за вказаний період (з відображенням дати та суми отриманих кредитних коштів, їх погашення, нарахування відсотків) позивачем до позовної заяви надано не було, а тому відсутні докази, що підтверджують факт отримання відповідачем кредитних коштів, період нарахування процентів, період прострочення платежів. Враховуючи наведені вище і встановлені судом обставини справи та зазначені норми матеріального і процесуального права, суд дійшов висновку про недоведеність обставин, які мають значення для справи і на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, не надання позивачем належних доказів, які підтверджують наявність заборгованості відповідача. Позивач не скористався наданими йому правами, та не надав суду належних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, а саме: банківську виписку по особовому рахунку позичальника, з вказівкою, ким саме (або з якого рахунку) були сплачені кошти на погашення заборгованості 17 листопада 2020 року, та відповідний розрахунок заборгованості за вказаний період. Згідно із ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1, п.1 ч. ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.\~У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.\~Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Частинами 2-4\~статті 137 ЦПК України\~визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частин 5, 6\~статті 137 ЦПК України\~у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони. За висновком,\~викладеним у\~пункті 21\~додаткової постанови\~Великої Палати\~Верховного Суду\~від 19\~лютого 2020\~року у\~справі №\~755/9215/15-ц\~(провадження\~№ 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони. Таким чином, суд може зменшити розмір судових витрат, якщо: заявлені судові витрати завищені, враховуючи обставини справи (ціна позову, тривалість справи, виклик свідків, призначення експертизи тощо); суду не було надано достатніх доказів фактичного здійснення витрат (відсутні акт прийому-передачі юридичних послуг, платіжне доручення та квитанції про сплату за надані послуги тощо); заявлені судові витрати були недоцільні або не обов`язкові (не підтверджена нагальна потреба у вивченні додаткових джерел права, завищений обсяг часу на технічну підготовку документів тощо). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що наявні в матеріалах справи документи не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному заявником розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має відповідати вимогам п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України та критерію розумної необхідності таких витрат. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, виходячи із предмету спору, обґрунтованості витрат, пропорційності (співмірності) до предмета спору, враховуючи, заяву позивача щодо їх зменшення, суд вважає, що витрати відповідача на послуги адвоката в сумі 7000 грн. є завищеними, неспівмірними з предметом спору, складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт та не відповідають критерію розумної необхідності таких витрат. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги обсяг вчинених процесуальних дій представником відповідача, обсяг виконаної адвокатом роботи, враховуючи складність справи, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), принципи співмірності та розумності судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, а також з урахуванням заперечення представника позивача, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з позивача, до суми 3000 грн. У разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін.

Outcome: approved