Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулося до Черкаського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на наступне. 01.04.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали кредитний договір № 364451302 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Після цього, 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого було неодноразово продовжено додатковими угодами, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № 364451302 від 01.04.2021 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс». В подальшому, 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого було неодноразово продовжено додатковими угодами, за яким від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідачки. 20.08.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали Договір факторингу № 200824, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідачки за Кредитним договором № 364451302. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 364451302 від 01.04.2021 в загальному розмірі 32902,25 грн., яка складається: з 9250 грн. заборгованості по кредиту та 23652 грн. 25 коп. заборгованості по відсоткам. Враховуючи викладене, позивач звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідачки на його користь суму заборгованості за кредитним договором № 364451302 від 01.04.2024 в загальному розмірі 32902,25 грн., а також судові витрати. 1.2. Представниця відповідачки надала до суду відзив, в якому вказала, що у справі відсутні достатні докази перерахування відповідачці коштів за кредитним договором. Право вимоги за кредитним договором до позивача не перейшло, оскільки один з договорів факторингу було укладено ще до підписання спірного кредитного договору. Відсутні докази сплати первісним кредиторам коштів в рахунок виконання договорів факторингу. Сума процентів у розмірі 23652,25 грн. нарахована поза межами строку користування кредитом, який складає 29 днів. Розрахунок заборгованості не є первинним документом і не містить підтверджень реальності господарських операцій. Крім того, [PERSON] є військовослужбовцем і на неї розповсюджуються пільги щодо ненарахування відсотків за користування кредитом. 1.3. Представник відповідача надав до суду відзив, у якому вказав, що відповідачка уклала договір в електронній формі та отримала кошти на свій рахунок. Права вимоги за договором були передані позивачу належним чином, а тому позов є обґрунтованим. 1.4. В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу без його участі. Відповідачка та її представниця в судове засідання не з`явилися, про причину неявки суд не повідомили, про день, час та місце слухання справи представниця відповідачки повідомлялася належним чином. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. Судом встановлено, що 01.04.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали Кредитний договір № 364451302 у формі електронного документа, який відповідачка підписала електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV92W7N. Відповідно до п. 1.1. договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 9250 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику. Згідно з п.1.2. договору, кредит надається строком на 30 днів. Відповідно до п. 1.4.1 - 1.4.3 договору вказана інформація щодо процентних ставок за договором кредиту: дисконтна процентна ставка 525,60 % річних; індивідуальна процентна ставка 523,89 % річних; базова процентна ставка 620,50 % річних. У пункті 1.7 вищевказаного договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною, яка має наслідком продовження строку користування кредитом та , зокрема, перенесення зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту не більше ніж на 90 календарних днів. У заявці на отримання грошових коштів в кредит від 01.04.2021 вказані дані щодо [PERSON] та укладеного нею договору, а в якості номера картки вказано [NUMBER] . У довідці щодо дій позичальника [PERSON] відображено умови укладеного нею договору, дані про [PERSON] , одноразовий ідентифікатор, дату і час його відправки та введення, а також дату і час перерахування грошових коштів 01.04.2021. Згідно з платіжним дорученням від 01.04.2021 та електронним повідомленням АТ «ТАСКОМБАНК» від 08.08.2024, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 01.04.2024 о 14-38 год. сплатило на користь [PERSON] згідно з вищевказаним договором суму в розмірі 9250 грн. на платіжну картку № [NUMBER] , номер якої відповідачка вказала в заявці на отримання грошових коштів в кредит. 2.2. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого було неодноразово продовжено до 31.12.2024 додатковими угодами №19 від 28.11.2019, №26 від 31.12.2020, №27 від 31.12.2021, №27 від 28.11.2021, №32 від 31.12.2023. Пунктом 2.1. Розділу 2 договору, передбачено, що клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта. Згідно з п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №136 від 01.06.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до [PERSON] на загальну суму 20562,75 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 9250 грн., заборгованість за відсотками 11312,75 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на дату продажу кредиту - 01.06.2021, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» становила за тілом кредиту 9250 грн., за відсотками 11312,75 грн. 2.3. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого було продовжено до 30.12.2024 додатковими угодами №2 від 03.08.2021, №3 від 30.12.2022. Пунктом 2.1. договору, передбачено, що клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта. Згідно з п. 4.1. договору, факторингу, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №10 від 31.07.2023 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до [PERSON] на загальну суму 32902 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 9250 грн., заборгованість за відсотками 23652,25 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 31.07.2023, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Таліон Плюс» становила за тілом кредиту 9250 грн., за відсотками 23652,25 грн. Відсотки згідно з розрахунком нараховувалися до 29.07.2021. 2.4. 20.08.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу № 200824. Згідно з п. 1.1 договору, фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до п. 1.2. договору, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому -передачі реєстру боржників згідно з Додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 200824 від 20.08.2024 ввід ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 32902 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 9250 грн., заборгованість за відсотками 23652,25 грн. Даний факт також підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 200824 від 20.08.2024. 2.5. Згідно з військовим квитком [NUMBER] від 19.02.2024 [PERSON] прийняла військову присягу 27.02.2024, а військову службу проходить з 20.02.2024. У квитку вказано, що до цього [PERSON] не служила. 3. Релевантні джерела права 3.1. Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Частиною 1ст.\~530\~ЦК України визначено , що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625\~ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з статями 626,628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст.\~1056-1\~ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. 3.2. За приписами пункту 1 ч. 1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Частиною 1 ст.\~1077\~ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст.\~1078\~ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст.\~516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 3.3. Згідно з ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. 3.4. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 вказав, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. Перш за все, суд звертає увагу на те, що відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. З вищевказаних положень норм матеріального права вбачається, що позивач повинен довести суду наявність кредитних (позикових) правовідносин між первісним кредитором та боржником, наявність договору факторингу між первісним кредитором та новим кредитором, а також правомірність вимог нового кредитора до боржника (факт видачі кредиту чи позики боржнику та неповернення кредиту чи позики боржником). Суд вважає, що позивачем на підставі достатніх та достовірних доказів підтверджено укладення кредитного договору між первісним кредитором та відповідачкою, а також підтверджено наступні укладення договорів факторингу щодо передачі прав вимоги від первісного кредитора до наступних кредиторів та, в підсумку, до позивача за спірним договором кредиту. Матеріали справи містять достатні докази, що підтверджують наявність боргу відповідачки за кредитним договором № 364451302 від 01.04.2021 в тому обсязі, який вказаний у позовній заяві. 4.2. Суд вважає за необхідне детально оцінити аргументи представниці відповідачки щодо необґрунтованості позову. Після оцінки цих аргументів стане зрозумілою правильність висновку суду про обґрунтованість позовних вимог. Факт видачі відповідачці суми кредиту за спірним договором підтверджується банківським платіжним дорученням від 01.04.2021 та листом керівника структурного підрозділу банку про перерахування коштів за цим дорученням. Суд враховує, що банк дійсно не був стороною спірного кредитного договору. Однак, у договорі сторони не погодили конкретного способу видачі кредиту, а тому видача кредиту на картку позичальника шляхом перерахування коштів через банківську установу є законним способом виконання свого обов`язку з боку кредитодавця. У платіжному дорученні платником вказано саме кредитодавця ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Суд погоджується з тим, що у спірному кредитному договорі не вказаний номер картки відповідачки. Разом з тим, такий номер картки вказаний у заявці на отримання грошових коштів, яка була сформована за результатом виконання відповідачкою порядку дій в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». До цього порядку дій входить вказівка номеру картки позичальника, а також інших даних про особу позичальника. Додатково суд звертає увагу на те, що ані відповідачка, ані її представниця не заявили клопотань про витребування від банку відомостей про те, кому належить картка, на яку було перераховано кредитні кошти. Якщо відповідачка дійсно вважає, що вона не отримувала цих коштів і картка їй не належить, то заявлення такого клопотання дозволило би з`ясувати істину в цьому питанні. Однак, відповідачка та її представниця не заявили такого клопотання, що додатково свідчить на користь факту належності картки саме відповідачці. Стосовно аргументів про те, що право вимоги за спірним кредитним договором не перейшло до позивача, суд зазначає, що у матеріалах справи наявні достатні докази на користь переходу прав вимоги до позивача. За всіма договорами факторингу, якими передавалося право вимоги, моментом передачі прав вимоги визначено не момент здійснення оплати клієнтом на користь фактора, а момент підписання реєстру чи акту щодо передачі прав вимоги. Тобто, відсутність у матеріалах справи доказів здійснення оплати клієнтом на користь фактора не впливає на можливість суду визначити дійсність передачі прав вимоги за відповідними договорами. Практика Верховного Суду у справах № 301/2368/14-ц, 2-879/11, на яку у зв`язку із цим посилається представниця відповідачки, є нерелевантною, оскільки у цих справах перехід прав вимоги за умовами договорів факторингу був пов`язаний з моментом здійснення оплати клієнта на користь фактора. Суд враховує, що в даному випадку деякі договори факторингу були первинно укладені між сторонами ще до укладення відповідачкою спірного кредитного договору. Однак, строк дії таких договорів факторингу у всіх випадках продовжувався додатковими угодами. Реєстри передачі прав вимоги за спірним кредитним договором, які є частиною відповідних договорів факторингу, завжди підписувалися сторонами договорів факторингу у день дійсної передачі прав вимоги. В день підписання всіх Реєстрів передачі прав вимоги відповідачка вже мала невиконані зобов`язання перед первісним кредитором, право вимоги за якими і було предметом передачі за відповідними Реєстрами. Суд вважає необґрунтованим твердження представниці відповідачки про те, що після 02.05.2021 проценти за користування кредитом не могли нараховуватися. Зі змісту п. 1.7 спірного кредитного договору видно, що строк користування кредитом у випадку неповернення його протягом 30 днів продовжується ще на 90 календарних днів. У розрахунку заборгованості відображено, що проценти за користування кредитом нараховувалися позивачці протягом визначеного договором строку 120 днів з дати видачі кредиту (30 + 90), тобто з 01.04.2021 до 29.07.2021. Посилання представниці відповідачки на те, що розрахунок сум процентів не є первинним фінансовим документом, є абсолютно вірними. Разом з тим, нарахування процентів за користування кредитом відбувається в силу прямої вказівки про це у кредитному договорі, незалежно від відображення такого нарахування у будь-яких первинних фінансових документах. Крім того, неспроможним є посилання представниці відповідачки на наявність у відповідачки статусу військовослужбовиці. Суд враховує, що відповідачка є жінкою та з 20.02.2024 вступила до лав Збройних Сил України у період захисту від повномасштабної військової агресії з боку російських загарбників. Разом з тим, норми ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в аспекті неможливості нарахування військовослужбовцям відсотків за користування кредитом розповсюджуються на тих військовослужбовців, які мали такий статус станом на час видачі кредиту та станом на час нарахування відсотків за користування кредитом. В даному випадку відповідачка отримала кредит 01.04.2021 і відсотки за користування кредитом нараховувалися до 27.07.2021, тобто в той період, коли відповідачка ще не була військовслужбовицею. 4.3. Підводячи підсумок суд зазначає, що відповідачка свої зобов`язання з повернення заборгованості за кредитним договором № 364451302 від 01.04.2021 виконала не у повному обсязі, у зв`язку із чим станом на 10.09.2024 утворилася заборгованість в загальній сумі 32902,25 грн., яку слід стягнути з відповідачки на користь позивача. 5. Розподіл судових витрат 5.1. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією від 25.09.2024 про сплату судового збору в сумі 2422,40 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 2422,40 грн. Наявність у відповідачки статусу учасниці бойових дій не звільняє її від необхідності відшкодувати суму судового збору у тій справі, де предметом спору є порушення відповідачкою прав іншої особи. 5.2. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. 26.08.2024 між Адвокатським бюро «Тараненко та Партнери » та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір про надання правової допомоги №26/08/24-02. Відповідно до умов договору Клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбаченими цим договором (п. 1.1 Договору). Обсяг повноважень адвокатського бюро визначений у п. 2.2 Договору. Конкретне доручення клієнта визначається в окремій Додатковій угоді (п. 2.3 Договору). Гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в протоколі погодження вартості послуг до договору (п. 4.1 Договору). У Додатковій угоді № 7 від 26.08.2024 до вищевказаного Договору, сторони узгодили зобов`язання з надання правничої допомоги, зокрема, у справі про стягнення заборгованості з [PERSON] . Клієнтом та адвокатським бюро підписано Акт прийому-передачі наданих послуг від 26.08.2024, за яким сторони підтвердили, що адвокатське бюро надало, а клієнт прийняв наступну правову допомогу: 1) складання позовної заяви до [PERSON] тривалістю 2 год. вартістю 5000 грн.; 2) вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості [PERSON] тривалістю 1 год. вартістю 500 грн. 3) надання усної консультації стосовно складання позовної заяви до боржника тривалістю 1 год. вартістю 500 грн. Загальна вартість наданих послуг 6000 грн. У відзиві представниця відповідачки заперечувала проти стягнення з відповідачки витрат на правову допомогу у заявленому розмірі. Суд, не оцінюючи рівня кваліфікації адвоката, з огляду на визначені сторонами тарифи визначає, що об`єктивна тривалість та складність роботи по складенню подібної типової позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості за одним договором, виходячи з погоджених сторонами тарифів, а також виходячи з ціни позову та значення справи для сторін, має складати 2000 грн. При цьому ця ціна, з огляду на велику кількість однотипних подібних позовів, має включати і вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості, і надання усної консультації клієнту, яка не вимагається окремо за кожним з подібних позовів. Враховуючи дотримання принципів обґрунтованості, пропорційності (співмірності) витрат на оплату послуг адвоката, предмет спору, складність справи, значення справи для сторін, встановлений обсяг наданих адвокатським об`єднанням послуг та виконаних робіт, в порядку ч. 3 ст. 141 ЦПК України вартість правової допомоги позивачу у цій справі оцінюється судом в загальному розмірі 2000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved