Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

У вересні 2024 року позивач звернувся до суду через свого представника з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 29\~673,20 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.05.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 6652153, відповідно до умов якого відповідач отримав 12 400 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, можливих штрафних санкцій, передбачених договором. 14.02.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит капітал» укладено Договір факторингу № 14.02/24-Ф. Згідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 14.02/24-Ф від 14.02.2024 року сума заборгованості відповідача становить 29673,20 грн., з яких: 12 400 грн. прострочена заборгованості за сумою кредиту, 17\~273,20 грн. прострочена заборгованість за відсотками. 02.09.2024 року відповідачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості за вих. № 11069, яку залишено без відповіді. З підстав стягнення наявної заборгованості позивач змушений звернутися до суду. Ухвалою судді від 28.10.2024 року відкрито спрощене позовне провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. 09.12.2024 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву в якому вказав, що кредитний договір не укладав, кошти не отримував, надав довідку про перебування на військовій службі з 31.05.2024 року. В\~судове\~засідання\~представник позивача не з`явився, однак\~подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити в повному обсязі, в разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, суд вважає за можливе здійснювати розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, виходить з наступного. Встановлено, що 11.05.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 6652153. Згідно умов вказаного договору Товариство надало [PERSON] кредит в розмірі 12\~400 грн. строком на 365 днів зі сплатою стандартної процентної ставки 1,99% в день, яка застосовується в межах строку кредиту. Даний факт підтверджено листом ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» № 4216 від 29.02.2024 року, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» перерахувало кошти в розмірі 12 400 грн. на рахунок [PERSON] . Таким чином, ТОВ «Авентус Україна» умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві потрібну суму кредиту, однак відповідач зі свого боку не виконав умов Кредитного договору. 14.02.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит капітал» укладено Договір факторингу № 14.02/24-Ф. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення право вимоги за Кредитним договором про надання споживчого кредиту № 6652153 від 11.05.2023 року на загальну суму 29\~673,20 грн. 02.09.2024 року відповідачу надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості за вих. № 11069. Згідно виписки з особового рахунка за договором № 6652153 від 11.05.2023 року станом на дату подання позовної заяви заборгованість відповідачем не погашена. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. На підтвердження укладення кредитного договору № 6652153 від 11.05.2023 року позивачем надано послідовність укладення зазначеного договору та вбачається, що о 13:24:16 позичальником підписано одноразовим ідентифікатором С5234 кредитний договір та відправлено товариству електронне повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. З огляду на викладене вище, встановлено, що відповідач підписав електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а тому факт укладення договору № 6652153 від 11.05.2023 року підтверджується матеріалами справи та узгоджується із ст. ст. 6, 627 ЦК України та ст. ст. 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію". Із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними. Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, згідно ч. 2 цієї норми, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитору зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст.\~1077\~ЦК\~України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно ст.\~1082\~ЦК\~України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Таким чином, в порушення умов кредитного договору а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Разом з цим, відповідно до частини 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. З копії довідки № 2/5059 від 06.11.2024 року військової частини [NUMBER] , вбачається, що відповідач почав проходити військову службу з 31.05.2024 року, раніше у Збройних Силах України не служив. Таким чином, положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо спірних правовідносин не розповсюджуються на відповідача. Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зважаючи на підтвердження позивачем заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» підлягає стягненню заборгованість на загальну суму 29673,20 грн. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вимоги\~ст.\~141\~ЦПК\~України з відповідача слід стягнути на користь позивача суму судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 2\~422,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved