Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» звернулося до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з вказаним вище позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, зокрема, що 18.03.2020 ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] уклали кредитний договір №662848. Договір укладено у виді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи зі застосуванням електронного підпису. Відповідно до умов вказаного договору відповідачу було надано позику в загальному розмірі 4000,00 грн. Сума кредиту була перерахована відповідачу на її банківський картковий рахунок. 22.02.2021 ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Сіроко Фінанс» уклали договір факторингу №015-220221 згідно якого та у відповідності до ст.512 ЦК України останній набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками первісного кредитора, у тому числі і до відповідача. 05.02.2024 ТОВ «1 Сіроко Фінанс» та ТОВ «Артеміда-Ф» уклали договір факторингу №20240205/1 за яким право грошової вимоги за вказаним кредитним договором до відповідача перейшло до позивача. Разом з тим, відповідач не виконує умови договору, не здійснила погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попередніх кредиторів, що призвело до виникнення у неї заборгованості у розмірі 13425,40 грн., до якої позивачем також нараховано інфляційне збільшення в сумі 2053,40 грн., яка нарахована за період з квітня 2020 року по лютий 2022 року. За таких підстав позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за вказаними вище договором у загальному розмірі 13425,40 грн. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 12.08.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 21.08.2024 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 21.10.2024 постановлено розгляд справи проводити з повідомленням сторін та призначено судове засідання у справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву про проведення розгляду справи без його участі. Заперечень щодо ухвалення заочного рішення не зазначив. Відповідач в судове засідання не з`явилась. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялась завчасно та належним чином за зареєстрованою адресою проживання. Також відповідач отримала копію ухвали суду про відкриття провадження у справі. Вказаною ухвалою суду відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов, однак таким правом не скористалась. Будь-яких заяв, клопотань та заперечень по суті спору суду не подавала. Враховуючи зазначені обставини суд, зважаючи на відсутність заперечень від сторони позивача, ухвалою від 16.12.2024 вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, відповідно до положень ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані позивачем докази, суд приходить до такого висновку. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями\~ст. 12 ЦПК України\~передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. ч. 1, 5-7\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. 12.09.2020 між ТОВ «Лінеура Україна», яке є фінансовою установою, та [PERSON] було укладено електронний кредитний договір № 662848 про надання коштів на умовах фінансового кредиту (далі\~- Договір), який був підписаний електронним підписом 18.03.2020 о 17:02:07 год. Відповідно до п.1 укладення цього Договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, шляхом перевірки Товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого Товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства. Згідно з п. 1.2 договору сума кредиту складає 4000,00 грн. Строк кредиту - 7 днів (п.1.3). Стандартна процента ставка складає 1,90% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (693,50 процентів річних), застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, якщо клієнт не виконав умови зазначені в пп.1.4.1. Договору для застосування зниженої процентної ставки (п. 1.4.2). Відповідно до п.2.1 вказаного договору кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку Клієнта, зазначену клієнтом в особистому кабінеті, що має наступні реквізити № [NUMBER] . Також відповідачем було підписано графік платежів, в якому зазначено, що повернення кредиту відбувається шляхом одноразового платежу у сумі 4532,00 грн. Дата повернення 25.03.2020. Крім того, 25.03.2020 між сторонами було укладено електронний додатковий договір до Договору №662848 про надання коштів на умовах фінансового кредиту від 18.03.2020, який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 25.03.2020 о 16:45:36 год. Пунктом 2 вказаного додаткового договору визначено, що у зв`язку із неможливістю у повному обсязі та у встановлений строк виконати клієнтом зобов`язань за Договором, відповідно до Розділу 4 Договору клієнт ініціював продовження користування кредитом. Так,\~пунктом 3\~зазначеного додаткового\~договору сторони\~погодили,\~що строк\~користування кредитом\~за Договором\~продовжується на\~строк,\~що дорівнює\~строку,\~встановленому п.1.3.\~Договору.\~Дата повернення\~кредиту та\~сплата процентів\~за користування\~кредитом 02.04.2020. Сторони погодили наступну процентну ставку за користування кредитом протягом строку, встановленого в п.3.1 цього Додаткового договору: 1,90% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (693,50 процентів річних). 02.04.2020 між сторонами було укладено електронний додатковий договір до Договору №662848 про надання коштів на умовах фінансового кредиту від 18.03.2020, який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Пунктом 2 вказаного додаткового договору визначено, що у зв`язку із неможливістю у повному обсязі та у встановлений строк виконати клієнтом зобов`язань за Договором, відповідно до Розділу 4 Договору клієнт ініціював продовження користування кредитом. Так,\~пунктом 3\~зазначеного додаткового\~договору сторони\~погодили,\~що строк\~користування кредитом\~за Договором\~продовжується на\~строк,\~що дорівнює\~строку,\~встановленому п.1.3.\~Договору.\~Дата повернення\~кредиту та\~сплата процентів\~за користування\~кредитом 10.04.2020. Сторони погодили наступну процентну ставку за користування кредитом протягом строку, встановленого в п.3.1 цього Додаткового договору: 1,90% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (693,50 процентів річних). 10.04.2020 між сторонами було укладено електронний додатковий договір до Договору №662848 про надання коштів на умовах фінансового кредиту від 18.03.2020, який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Пунктом 2 вказаного додаткового договору визначено, що у зв`язку із неможливістю у повному обсязі та у встановлений строк виконати клієнтом зобов`язань за Договором, відповідно до Розділу 4 Договору клієнт ініціював продовження користування кредитом. Так,\~пунктом 3\~зазначеного додаткового\~договору сторони\~погодили,\~що строк\~користування кредитом\~за Договором\~продовжується на\~строк,\~що дорівнює\~строку,\~встановленому п.1.3.\~Договору.\~Дата повернення\~кредиту та\~сплата процентів\~за користування\~кредитом 18.04.2020. Сторони погодили наступну процентну ставку за користування кредитом протягом строку, встановленого в п.3.1 цього Додаткового договору: 1,90% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (693,50 процентів річних). Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» було у повному обсязі виконано своє зобов`язання за Договором шляхом перерахування грошових коштів на картковий рахунок № [NUMBER] , який відповідач вказала у вказаному вище кредитному договорі. На підтвердження чого позивач надав до суду лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №101-2602 від 26.02.2024. Як стверджує позивач у своєму позові, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України\~«Про електронну\~комерцію»(далі - Закон). Статтею 3\~цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з\~статтею 5\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано\~Законом України «Про електронну комерцію»\~та\~Законом України «Про електронний цифровий підпис». Відповідно до частини третьої\~статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Згідно з частиною шостою\~статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями\~статті 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як зазначено в правій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 02.11.2021 у справі №243/6552/20 (провадження №61-1347св21), з урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.\~205,\~207 ЦК України). Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~моментом підписання електронного правочину є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст.ст.1054,\~1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно зі ст.\~526,\~530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до\~ст.536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до пункту 1 частини 1\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За правилом\~статті 514 цього Кодексу\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 11 вересня 2018 року у справі №909/968/16 (провадження №12-97гс18), договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт-фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор -банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник-набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої\~грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; Таким чином, за договором факторингу фактор передає грошові кошти клієнту, за що отримує право вимоги за грошовим зобов`язанням боржника та плату за надані грошові кошти, а клієнт отримує грошові кошти, за що передає право вимоги до боржника та сплачує плату за отримані кошти. Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15. Суд також враховує правові висновки Верховного Суду в постанові від 14 листопада 2018 року в справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18), згідно яких у разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Згідно з ч. 1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 22.02.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 015-220221, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія «СІРОКО ФІНАНС» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за Кредитним договором № 662848 від 18.03.2020. 05.02.2024 між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» було укладено Договір факторингу № 20240205/1, відповідно до умов якого ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за Кредитним договором (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 662848 від 18.03.2020. Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда\~Ф» є новим кредитором та належним позивачем у спірних правовідносинах. Станом на 02.08.2024 заборгованість відповідача перед позивачем становить 13425, 40, а саме: заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту) 4 000,00 грн.; залишок заборгованості по процентам за користування 7372,00 грн.; заборгованість за пенею та штрафами 0,00 грн.; інфляційне збільшення 2053,40 грн. Позивачем нараховано інфляційні нарахування за період з квітня 2020 року до лютий 2022 року, що складають 2053,40 грн.; індекс інфляції за весь період=\~IIc (100,80 : 100) x (100,30 : 100) x (100,20 : 100) x (99,40 : 100) x (99,80 : 100) x (100,50 : 100) x (101,00 : 100) x (101,30 : 100) x (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,00 : 100) x (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) = 1.18056671; інфляційне збільшення = 11 372,00 x 1.18056671 - 11 372,00 = 2 053,40 грн. Зважаючи на викладені вище норми права та встановлені обставини та враховуючи те, що кредитний договір, встановлює обов`язок позичальника повернути кредит та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим договором, а також те, що позичальник не виконує взятті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення позики, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 662848 від 18.03.2020 у розмірі 13425,40 грн., з яких 4000,00 грн. - тіло кредиту; 7372,00 грн. - проценти за правомірне користування кредитом, 2053,40 грн. - інфляційні втрати. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» сплачений судовий збір у розмірі 2422,00 грн.

Outcome: approved