Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

[PERSON] , в особі представника адвоката Приладишевої Н.Г., звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з заявою про встановлення факту родинних відносин, в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , є дочкою [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] у с. Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області померла матір заявниці - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить Свідоцтво про смерть від 17.01.2023, видане на окупованій території. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22.12.2022 № 309, Костянтинівська сільська територіальна громада, як і весь Мелітопольський район є окупованою територією України з 25.02.2022. У зв`язку зі смертю своєї матері, заявниця звернулася з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса ЗМНО Єдемської-Фастовець О.О., на підставі чого було відкрито спадкову справу № 96/2023. Як слідує з довідки № 1235/02-14 від 21.10.2024, єдиним спадкоємцем за законом після померлої гр. [PERSON] , 1938 року народження, на все належне спадкодавцеві майно є - гр. [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, оформити право на спадщину після смерті своєї матері [PERSON] не може, оскільки в неї станом на теперішній час відсутнє в наявності її свідоцтво про народження аби довести нотаріусу факт того, що вона дійсно є дочкою померлої [PERSON] . На теперішній час у [PERSON] існує необхідність у встановленні факту родинних відносин у судовому порядку з метою подальшого вступу у спадщину та звернення до суду з заявою про встановлення факту смерті її матері на окупованій території України та отримання у подальшому Свідоцтва про її смерть українського зразка, яке також є необхідним для спадкування. За таких обставин, заявник звернулася до суду за захистом оспорюваних прав в спосіб встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту родинних відносин. Ухвалою суду від 04.11.2024, заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. У судовому засіданні представник позивача адвокат Приладишева Н.Г. підтримала заяву та просила її задовольнити у повному обсязі, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві. Під час дослідження доказів клопотання про виклик та допит свідків представник заявника просила залишити без розгляду. Заінтересована особа Територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. 13.11.2024 року через систему «Електронний суд» від представника заінтересованої особи за довіреністю Мірошниченко О.О. надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника Запорізької міської ради, у вирішення даної справи заінтересована особа покладається на розсуд суду. 05.12.2024 до суду від представника заявника надійшла заява про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме фотокарток у кількості 7 штук. Суд, заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, належно з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши доводи і надані докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , уродженка міста Ірбіт, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту № [NUMBER] виданого 27.09.2023 органом 2301, що дійсний до 27.09.2033 та довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № 1502121-2023 від 24.10.2023. Відповідно до\~свідоцтва про\~укладення шлюбу\~серії [NUMBER] \~від 04.11.1989\~ між\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~було укладено\~шлюб,\~про що\~04.11.1989\~складено відповідний\~актовий запис\~№ 3093.\~Після укладення\~шлюбу [PERSON] \~взяла собі\~прізвище « [PERSON] ».\~Вказане свідоцтво\~про шлюб підтверджує\~факт того,\~що дошлюбне\~прізвище заявниці\~« [PERSON] ». [INFO] на території села Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого тимчасово окупованою установою з назвою «Симферопольский районный отдел ЗАГС № 3 Департамента ЗАГС Министерства юстиции Республики Крым» від 17.01.2023. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22.12.2022 № 309, Костянтинівська сільська територіальна громада, як і весь Мелітопольський район є окупованою територією України з 25.02.2022. Відповідно до довідки № 1235/02-14 від 21.10.2024, виданої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Єдемською-Фастовець О.О., 17.07.2023 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Єдемською-Фастовець О.О. було заведено після померлої [INFO] гр. [PERSON] , [INFO] , номер справи у нотаріуса 96/2023, номер справи у спадковому реєстрі 70947359. Єдиним спадкоємцем за законом після померлої гр. [PERSON] , 1938 року народження, на все належне спадкодавцеві майно є - гр. [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Зі змісту письмового пояснення свідка [PERSON] , яке у письмовому вигляді долучено до матеріалів справи, вбачається, що він є сином заявниці та померла [PERSON] ,\~ [INFO] є його бабусею. Протягом життя вони разом з [PERSON] святкували дні народження, Великдень, був у неї під час літніх канікул, постійно підтримували зв`язок телефоном. Підтверджує, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Свідок [PERSON] у письмових поясненнях, які долучені до матеріалів справи, зазначив, що він колишній чоловік [PERSON] , померла [PERSON] була його тещею, знайомий з нею з початку стосунків з заявницею по справі. Мав звичайні людські стосунки, які є між зятем і тещею, святкували усі сімейні свята разом. Підтверджує, що [PERSON] є матір`ю заявниці. В судовому засіданні судом було оглянуто та досліджено фотокартки у кількості 7 штук на яких зображені [PERSON] з [PERSON] (померлою), родичами у сімейному колі, що підтверджують факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] як матері та дочки. Суд робить висновок, що надані заявником докази, є належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт родинних відносин між заявницею та померлою. На теперішній час у [PERSON] існує необхідність у встановленні факту родинних відносин у судовому порядку з метою подальшого вступу у спадщину та звернення до суду з заявою про встановлення факту смерті її матері на окупованій території України та отримання у подальшому Свідоцтва про її смерть українського зразка, яке також є необхідним для спадкування. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За положеннями ч.ч. 1-2 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Зокрема суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Загальний перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які розглядаються судом, наведений у ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Як роз`яснено в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5 суд в праві розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Встановлення факту родинних відносин між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , 1938 року народження має юридичне\~значення,\~оскільки від\~цього факту\~безпосередньо породжуються\~юридичні наслідки,\~пов`язані з\~реалізацією права\~заявникавступу у спадщину та звернення до суду з заявою про встановлення факту смерті її матері на окупованій території України та отримання у подальшому Свідоцтва про її смерть українського зразка, яке також є необхідним для спадкування. Відповідно до\~ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~89\~ЦПК України,\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 2 ст. 77, ч.ч. 4-6 ст. 81 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 02.12.2020 по справі № 638/15738/17 зроблено висновок про те, що до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися не тільки такі письмові докази, як свідоцтва про народження, шлюб, смерть, актові записи про народження та смерть. Доказами, які підтверджують наявність цього юридичного факту також можуть бути: акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб. Крім того, судами підлягають врахуванню довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану. Також мають враховуватися показання свідків, яким достовірно відомо про стосунки померлого із заявником. Цей перелік не є вичерпним. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 № 2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»). Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Даючи оцінку допустимості у даній цивільній справі таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується вимогами міжнародно-правових актів і принципів, адже відповідно до статей 3, 8, 9 Конституції України, які визначають, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а також положеннями частини другої статті 19 Конституції України, якою визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Відповідно до частин другої, третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Разом з тим, згідно із частиною четвертою статті 9 Закону, встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню у межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. У Постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22.10.2018 справі № 235/2357/17 викладено правову позицію згідно із якою документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. За змістом частини четвертої статті 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. У рішенні ЄСПЛ від 10.05.2001 у справі «Cyprus v. Turkey» (заява № 25781/94) ЄСПЛ вказав, що «зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів далеке від абсолютного. Для людей, які проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним від влади de facto, включаючи й їхні суди; і саме в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які стосуються сказаного, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, зокрема і цим. Думати інакше означало б зовсім позбавити людей, які проживають на цій території, всіх їхніх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, це також означало б позбавити їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать (§ 96).» Надані суду документи, які видані незаконно створеними органами, хоч і не мають юридичної сили, проте дозволяють встановити фактичні обставини, необхідні для вирішення справи. Отже, суд, в сукупності письмових документальних матеріалів, наданих заявником [PERSON] , [INFO] , на підтвердження\~заявлених вимог\~про встановлення\~факту родинних\~відносних,\~проаналізувавши відповідне\~законодавство,\~що регулює\~сферу суспільних\~відносин в\~частині виниклих\~спірних правовідносин,\~з урахуванням\~наявних доказів\~по справі\~та подальшого\~належного виконання\~судового рішення,\~з урахуванням\~принципу юридичної\~визначеності,\~-\~вважає,\~що заява\~є законною\~та обґрунтованою,\~та підлягає\~задоволенню. \~ Приймаючи такий висновок, суд наголошує, що встановлення факту родинних відносин з спадкодавцями, - не породжує наступного спору про право, рішення не встановлює відносин зобов`язального характеру видачі заявнику свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] \~на території\~села Костянтинівка\~Мелітопольського району\~Запорізької області. За приписами ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. Відповідно ст.ст. 4, 13, 18, 293, 315, 316, 352, 354 ЦПК України, суд,\~

Outcome: approved