Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

В січні 2024 року представник позивача звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] в якому, просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №103404010 від 13.06.2021 року в розмірі 41619,43 грн. та понесені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2147,20 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн. Обґрунтовуючи заявлені по справі позовні вимоги представник позивача зазначив, що відповідач уклала з ТОВ «Мілоан» 13.06.2021 року кредитний договір №103404010. Кредитний договір № 103404010 від 13.06.2021 р. було укладено строком на 30 днів. Відповідачкою не виконані належним чином кредитні зобов`язання. 12.11.2021 р. згідно умов договору відступлення прав вимоги №13Т, ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним Договором № 103404010 від 13.06.2021 р. на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до Відповідача. Згідно Договору відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 41619.43 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 9198 грн.; заборгованість за відсотками становить 30621.43 грн.; заборгованість за комісійними винагородами становить 1800 грн.. Позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», з зазначенням інформації про порядок погашення заборгованості по кредитному договору, однак незважаючи на це, позичальник не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором, а тому позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. 30.01.2024 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін. Відповідач в судове засідання не з`явилась на адресу суду надала відзив в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що не підписувала з ТОВ «Мілоан» жодних договорів кредиту, у тому числі в електронній формі. Крім того зазначила, що позивачем не надано доказів, що третьою особою були перераховані грошові кошти на рахунок відповідача, а тому вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними. 18.03.2024 року на адресу суду ТОВ «Діджи Фінанс» надано відповідь на відзив, в якому зазначено, що відповідач уклав договір про споживчий кредит №103404010 від 13.06.2021 р. з ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЛОАН» та на підставі платіжного доручення №28700936 відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок № [NUMBER] в сумі 12000 грн., Кредитний договір був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами даного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт ТОВ «МІЛОАН» за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, а тому просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав. Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Судом встановлено про те, що 13.06.2021 року між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Мілоан» було укладено кредитний договір №103404010. На підставі платіжного доручення відповідачу [PERSON] було перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 12000,00 грн. 12.11.2021 р. між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги №13Т, згідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Діджи фінанс», а ТОВ «Діджи фінанс» прийняло належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №103404010 від 13.06.2021 року. Таким чином, ТОВ «Діджи фінанс» наділено правом грошової вимоги до відповідача, а ТОВ «Мілоан» втратило такі права. Станом на\~30.11.2023\~року,\~відповідно\~до\~розрахунку заборгованості,\~заборгованість\~відповідача\~ [PERSON] \~становить 41619.43 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 9198 грн.; заборгованість за відсотками становить 30621.43 грн.; заборгованість за комісійними винагородами становить 1800 грн. Відповідно до положень\~ст.205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до\~ст.6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1\~статті 627 ЦК України). Відповідно до положень ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1\~ст.1055 ЦК України\~визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12 січня 2021 у справі №524/5556/19, від 10 червня 2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог ч.4\~ст.263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Згідно з\~ст.514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень статей\~12,\~81 ЦПК України\~визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Як вбачається з матеріалів справи, 13.06.2021 року [PERSON] оформлено анкету-заяву на кредит №103404010, в якій вказані персональні дані відповідача, як позичальника, визначена сума кредиту 12000 грн., строк кредитування 30 днів з 13.06.2021 року по 13.07.2021 року, комісія за надання кредиту 1800 грн. нараховується одноразово, проценти за користування кредитом 1,7% від фактичного залишку кредиту. В\~анкеті-заяві наявна таблиця, яка відображає процес оформлення та розгляду даної заяви, зокрема вказано, що заповнення заяви відбулось 13.06.2021 о 01:56:26, а підписання договору 13.06.2021 о 02:01:53. 13.06.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем укладено договір про споживчий кредит (індивідуальна частина) №103404010. У п.2.2.2 вказаного договору заначено, що нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування. Згідно п.2.2.3 після спливу строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Виходячи з п.2.3.1.1 та 2.3.1.2\~\~для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил надання фінансових кредитів, але\~\~загалом строк кредитування не може перевищувати 60 днів. У п.6.1 договору вказано, що цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. В додатку №1 до договору сторонами визначений графік платежів, згідно з яким позичальник мав повернути суму кредиту з нарахованими відсотками та комісією в розмірі 19920 грн. Таким чином, позивачем доведено факт укладення 13.06.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] договору\~про споживчий кредит\~№103404010 в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Підписавши\~вказаний договір,\~відповідач\~добровільно погодився на\~визначені у ньому\~умови\~кредитування, взяв\~на себе відповідні зобов`язання. А відтак, посилання відповідача на те, що позивачем не доведено\~виникнення між ним та відповідачем зобов`язальних правовідносин на відповідних договірних умовах, які б були прийняті відповідачем, не доведено\~факт надання відповідачу кредиту (позики),\~спростовується вищевикладеним. З матеріалів справи вбачається, що\~відповідач свої зобов`язання за вказаним договором у строки, передбачені договором щодо повернення суми позики та процентів\~за користування позикою не виконав, внаслідок чого у\~останнього\~виникла заборгованість за тілом кредиту,\~процентами\~та комісією. Оскільки матеріали справи не міститься доказів повернення відповідачем позивачу\~ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС»\~отриманої у позику за вказаним договором суми позики та одноразової комісії,\~а відтак, суд приходить до висновку, що\~вимоги\~позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» про стягнення\~з відповідача заборгованості за тілом кредиту\~у розмірі 9198\~грн.\~та комісією у розмірі 1800 грн.\~є обґрунтованими\~та підлягають\~задоволенню. Разом з тим, вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по відсоткам, суд виходить з наступного. Згідно правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12, провадження №14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження №14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від\~05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від\~вказаного\~правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою\~статті 1050 ЦК України. З умов кредитного договору вбачається, що сторони погодили\~строк позики\~30 днів з 13.06.2021 року по 13.07.2021 року. При цьому,\~ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку по\~30.11.2023 року. Даних про застосування процедури пролонгації матеріали справи не містять. Враховуючи, що\~договором\~про споживчий кредит від 13.06.2021 року\~визначений строк його дії, який становить\~30\~днів, саме протягом даного строку\~ТОВ «МІЛОАН»\~мало\~право нараховувати відповідачу передбачені цим договором відсотки, які, з урахуванням невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором у встановлений ним строк та положень п.1.5.2\~цього\~договору становлять 1,7%. З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення із\~відповідача процентів за кредитом, нарахованих\~внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, після спливу строку кредитування (14.07.2021 року) є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума відсотків у межах строку кредитування по 13.07.2021 року включно, що становить 6120 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь\~ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС»\~суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9198 грн., суми заборгованості за відсотками у розмірі 6120 грн. та заборгованість по комісії у розмірі 1800 грн. Позивач у позовній заяві просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн. На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правову допомогу були надані копії:\~договору про надання\~правової\~допомоги від\~11 грудня 2023\~року,\~додаткової угоди до договору про\~надання\~правової\~допомоги, детального опису робіт (наданих послуг). Відповідач заперечував щодо розміру витрат на правову допомогу, та просив відмовити в її стягненні в зв`язку з недоведеністю. Відповідно до приписів ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 2, ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчить про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Отже, витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судому складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), вказав, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2статті137 та частина 8 статті141 ЦПК України). Дослідивши надані позивачем докази понесення витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи складність справи, ціну позову та її значення для сторін, обсяг наданих послуг у вигляді професійної правничої допомоги, тривалість судового провадження, суд приходить до висновку, що розрахунок вартості витрат на правничу допомогу проведений у відповідності до вимог статті 137 ЦПК України. Заперечення відповідача щодо недоведеності понесених витрат не заслуговують на увагу. Суд, враховуючи відсутність в матеріалах справи клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, не має підстав для зменшення заявлених сум.

Outcome: partial