Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

15.08.2024 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом, у якому просить визнати за собою право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] . Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що відповідно до копії Свідоцтва про право власності, виданого Дніпровською районною державною адміністрацією м. Києва 23.11.2000 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної власності [PERSON] (матері позивачки) та [PERSON] . 13.06.2001 року [PERSON] склала заповіт, яким належну їй частку (1/2) квартири [ADDRESS] вона заповіла [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] . Таким чином, [PERSON] стала власником 1/2 частини спірної квартири після смерті мати - [PERSON] . [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження Серії [NUMBER] та Серії [NUMBER] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] . Оскільки інших спадкоємців після померлого [PERSON] немає (батько помер, а дітей не було), для оформлення спадщини на частку квартири померлого брата [PERSON] звернулася до Десятої київської державної нотаріальної контори та надала всі необхідні документи. 16.06.2024 року Десята київська державна нотаріальна контора направила запит до Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про надання [PERSON] дублікату свідоцтва про право власності на житло, виданого Дніпровською районною у м. Києві державною адміністрацією згідно з розпорядженням №56-50 від 23.11.2000 року на квартиру [ADDRESS] (перейменована на [PERSON] ). Рішенням від 12.07.2024 року за №24-30/Д Дніпровська районна у м. Києві державна адміністрація відмовила [PERSON] в оформленні та видачі дубліката свідоцтва про право власності на спірну квартиру, оскільки [PERSON] та [PERSON] померли, а [PERSON] не приймала участь у приватизації квартири, тому вона не має правових підстав для отримання дублікату свідоцтва. Таким чином, не маючи на руках оригіналу/дублікату правовстановлюючого документу позивачка позбавлена можливості оформити право на спадщину після померлого брата у нотаріальній конторі, тому вимушена звертатися до суду. Оскільки [PERSON] , яка є спадкоємцем за законом після померлого [PERSON] , у передбачений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але отримати свідоцтво про право на спадщину не змогла через відсутність оригіналу свідоцтва про право власності на житло від 23.11.2000 року, зважаючи на відсутність іншого порядку визнання права власності в порядку спадкування при відсутності оригіналу правовстановлюючого документу, позивачка вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Ухвалою суду від 02.09.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання сторони позивача про звільнення від сплати судового збору та залишено позовну заяву без руху. Ухвалою суду від 11.09.2024 року відкрите провадження у справі та призначений розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 24.10.2024 року закрите підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті та витребувано належним чином засвідчені копію матеріалів спадкових справ. 09.09.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просить суд на підставі поданих стороною позивача доказів прийняти рішення згідно чинного законодавства та розглядати справу у відсутності представника Київської міської ради. До початку проведення судового засідання представник позивача звернувся до суду із заявою, в якій просить провести судовий розгляд без участі позивача та його представника, позов задовольнити в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання третьої особи про розгляд справи за відсутності представника. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх взаємозв`язку і сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку. Про те, що позивачка та [PERSON] є рідними братом та сестрою свідчать копії їх свідоцтв про народження та довідка про реєстрацію позивачкою шлюбу, у зв`язку із чим нею було змінене прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 29-30, 34). Батько позивачки та її брата [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 37). Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 23.11.2000 року, квартира [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (а.с. 20-21). Рішенням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації №24-30/Д від 12.07.2024 року, позивачці відмовлено в оформленні та видачі дубліката Свідоцтва про право власності на кв. [ADDRESS] (а.с. 23-24). За змістом інформаційної довідки КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 20.05.2024 року, згідно з даними реєстрових книг бюро, кв. [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за: [PERSON] , [PERSON] (в рівних долях) на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Дніпровською райдержадміністрацією м. Києва 23.11.2000, (розпорядження №56-50), зареєстрованого в Бюро 15.12.2000, за реєстровим №4041 (а.с. 36). За даними витребуваної судом копії спадкової справи щодо майна померлої [PERSON] судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , її діти [PERSON] та [PERSON] 19.11.2002 року отримали свідоцтво про право на спадщину за законом щодо земельної ділянки № [NUMBER] , площею 0,0449 га., розташованої на території [ADDRESS]. Натомість [PERSON] не було отримане свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 13.06.2001 року, яким [PERSON] заповіла їй частину кв. [ADDRESS] (а.с. 142-160). Убачається, що за відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом не є можливим. За даними витребуваної судом копії спадкової справи щодо майна померлого [PERSON] судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , позивачка як рідна сестра померлого [INFO] звернулась із заявою про прийняття спадщини, 05.09.2024 року позивачці було видане свідоцтво про право на спадщину за законом щодо земельної ділянки. Питання про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом стосовно належної померлому частини квартири не вирішене (а.с. 114-139). Убачається, що за відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом не є можливим. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1220-1221 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ст.ст. 1223, 1233 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування (ст. 1235 ЦК України). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ст. 1258 ЦК України). У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України). За змістом ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ст. 1296 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ст. 1297 ЦК України). Відповідно до п.п. 4.14, 4.15, 4.18. п. 4 Глави 10 порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року № 282/20595, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. У даній справі встановлено, що частина спірної квартири, яка належала матері позивачки, була заповідана позивачці її матір`ю. Позивачка прийняла спадщину після смерті матері, однак свідоцтво про право на спадщину за заповітом не отримане. Також судом встановлено, що після смерті свого брата, який був власником іншої частини квартири, позивачка прийняла спадщину за законом, однак свідоцтво про право на спадщину за законом не отримане. Убачається, що оригінал правовстановлюючого документу на спірну квартиру втрачений, що позбавляє позивачку можливості отримати спадщину як за заповітом, так і за законом. При цьому, наявні у матеріалах справи докази підтверджують належність квартири матері та брату позивачки в рівних долях і позивачка є єдиною спадкоємицею зазначених її родичів. Ураховуючи наведене за позивачкою слід визнати право власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері, та в порядку спадкування за законом після смерті її брата. На підставі викладеного,

Outcome: approved