Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме належності їй трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої 28.05.1982 року. У заяві зазначено, що заявниця з метою призначення пенсії за віком звернулась до відділу обслуговування громадян (сервісного центру в м. Рені) ГУ ПФУ в Одеській області з відповідною заявою. Однак встановлено, що у трудовій книжці від 28.05.1982 р. дівоче прізвище заявниці вказано російською мовою « [PERSON] » з виправленням на російську букву «е», у зв`язку з чим при призначені пенсії за віком неможливе зарахувати до загального стажу періоди роботи оскільки існують розбіжності в написані прізвища. Згідно свідоцтва про народження дівоче прізвище заявниці записано російською мовою « [PERSON] ». Так, як для нарахування пенсії, необхідним є подання належним чином оформленої трудової книжки, однак у трудовій книжці серії [NUMBER] від 28.05.1982 року є невідповідність даних про власника трудової книжки даним свідоцтва про народження, заявниця звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності їй трудової книжки. Від встановлення даного факту залежить виникнення у заявниці права на призначення пенсії за віком та зарахування за загального стажу необхідного періоду. Заявниця у судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до судового засідання не з`явився, направив до суду пояснення, згідно яких не заперечує проти встановлення факту належності [PERSON] трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої 28.05.1982 року. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] з метою призначення пенсії за віком звернулась до відділу обслуговування громадян (сервісного центру в м. Рені) ГУ ПФУ в Одеській області, де їй було роз`яснено, що при призначені пенсії за віком неможливе зарахувати до загального стажу періоди роботи оскільки існують розбіжності в написані прізвища. Згідно свідоцтво про народження № [NUMBER] від 30.06.1965 р. прізвище заявниці вказано російською мовою « [PERSON] », дата народження [INFO] . 25.11.1984 р. заявниця уклала шлюб та змінила дівоче прізвище на « [PERSON] » (рос. мова), згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 25.11.1984 р. У паспорті громадянина України прізвище заявниці « [PERSON] », серія [NUMBER] від 02.09.1998 р. У 1982 р. заявниця почала свою трудову діяльність у ТОВ «Автомаркет» у м. Ізмаїл та працювала чесальницею Ренійського відділення Ізмаїльської фабрики госпвиробів, заведена трудова книжка серії [NUMBER] від 28.05.1982 року. У вищевказаній трудовій книжці помилково дівоче прізвище заявниці зазначено як « [PERSON] », з виправленням в подальшому на букву «е». У вищевказаній трудовій книжці вказано, що прізвище заявниці змінено на « [PERSON] » (рос. мова) на підставі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25.11.1984 р., що свідчить про належність її заявниці. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. \~ \~ \~ \~Пунктом 1\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення»\~№ 5\~від 31\~березня 1995\~року передбачено,\~що в\~ порядку\~ окремого\~провадження розглядаються\~справи про\~встановлення фактів,\~якщо: згідно\~з законом\~такі факти\~породжують юридичні\~наслідки,\~тобто від\~них залежить\~виникнення,\~зміна або\~припинення особистих\~чи майнових\~прав громадян; чинним\~законодавством не\~передбачено іншого\~порядку їх\~встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи нищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. \~ \~ \~ \~Згідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд може встановлювати факти належності документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, в тому числі трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно зі ст. 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації: відомості про стягнення до неї не заносяться. Відповідно до приписів нормативно-правової бази законодавства України, яке регулює порядок нарахування пенсії, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи. Відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Поряд із цим, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації Також суд зазначає, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки. \~ \~ \~ \~Статтею 55 Конституції України гарантовано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. \~ \~ \~ \~Усунення вказаної помилки є неможливим в позасудовому порядку, оскільки підприємства, відповідальна особа якого заповнювала трудову книжку, не існує. Таким чином, суд приходить до висновку, що відомості в наданих заявницею доказах співпадають з відомостями, зазначеними у трудовій книжці, пояснення заявника, викладені у заяві, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому її вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved