Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

У березні 2023 року позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , від імені\~якого діє\~законний представник\~ [PERSON] , та [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовні вимоги мотивовані тим, що між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого № 11259302000 від 28.11.2007, відповідно до умов якого, Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит (грошові кошти) траншами на загальну суму 270\~000,00 дол. США, а позичальник зобов`язався повертати наданий кредит щомісячно частками відповідно до графіка, що викладений у додатку № 1 до Кредитного договору, але у повному обсязі не пізніше 28.11.2017 та сплатити проценти на умовах кредитного договору (п.п. 1.1., 1.2., 1.3.). В забезпечення виконання кредитних зобов`язань по вказаному кредитному договору прийняті: порука [PERSON] відповідно до договору поруки № 161319 від 28.11.2007; іпотека квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідно до Договору іпотеки від 28.11.2007, укладеного між [PERSON] та АТ «УКРСИББАНК», та нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Савченко С.В. 28.11.2007 за реєстровим № 5877. Обтяження іпотекою було зареєстровано у реєстрі іпотек, на предмет іпотеки накладено заборону відчуження. В зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за кредитним договором виникла прострочена заборгованість та банк звернувся із позовом до суду про стягнення боргу солідарно з [PERSON] та поручителя [PERSON] . У 2018 році [PERSON] звернулась із зустрічним позовом до Банку про визнання недійсним кредитного договору та додаткової угоди. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22.11.2018 у справі № 522/21900/13-ц позов [PERSON] було задоволено, визнано недійсним кредитний договір та додаткову угоду з додатком, у позові АТ «УКРСИББАНК» було відмовлено. Постановою Одеського апеляційного суду від 26.01.2021 рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22.11.2018 у справі № 522/21900/13-ц скасовано, позов «УКРСИББАНК» задоволено частково, вирішено стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь АТ «УКРСИББАНК» заборгованість за Кредитним договором у розмірі 134 646,13 дол. США, в решті вимог відмовлено, в задоволенні зустрічних вимог [PERSON] до Банку про визнання недійсним Кредитного договору - відмовлено та вирішено питання про розподіл судових витрат. Банком отримані виконавчі листи та передані для примусового виконання приватному виконавцю. Виконання рішення триває. Станом на 16.02.2023 заборгованість за Кредитним договором залишається не погашеною. АТ «УКРСИББАНК" зазначає, що у банку, як у кредитора існували легітимні очікування на примусове виконання рішення суду, в т.ч. за рахунок майна, що належало [PERSON] та поручителю [PERSON] , та за рахунок предмету іпотеки - квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] на праві власності. Оскільки, отримавши рішення суду про стягнення боргу, у кредитора є всі підстави розраховувати на його виконання, що виходить з принципу обов?язковості судових рішень. Під час тривалого розгляду судами спору (з серпня 2013 року до 26.01.2021) щодо стягнення заборгованості солідарно з [PERSON] та [PERSON] , останні здійснили відчуження свого майна, яке в подальшому знову було неодноразово відчужено. Також, без згоди та відому Банку з предмета іпотеки були зняті обтяження та предмет іпотеки був відчужений. Останнім власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , став [PERSON] , який [INFO] помер. Спадкова справа заведена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гурською О.В. Квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та є предметом іпотеки відповідно до Договору іпотеки від 28.11.2007, укладеного між [PERSON] та АТ «УКРСИББАНК», залишається зареєстрованою на праві власності за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] , виданого 25.02.2015, видавник: Реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції Одеської області. АТ «УКРСИББАНК» направив приватному нотаріусу Гурській О.В. вимогу від 19.04.2021 до спадкоємців померлого [PERSON] та просив нотаріуса повідомити інформацію про спадкоємців, які прийняли спадщину, та кому і коли видано свідоцтво про право на спадщину. Листом від 17.05.2021 приватний нотаріус Гурська О.В. повідомила, що нею заведено спадкову справу до майна померлого [INFO] [PERSON] , та що спадкоємців повідомлено про наявність майнових вимог Банку та необхідність погашення боргу у строк 30 днів з дня отримання вимоги, спадкоємцям направлено копію вимоги, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Однак інформація про спадкоємців нотаріусом не була надана. Листом від 30.08.2021 Банк звернувся до приватного нотаріуса Гурської О.В. про надання інформації щодо спадкоємців. Спадкоємцями померлого [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Постановою Одеського апеляційного суду від 26.01.2021 встановлено факт порушення [PERSON] та [PERSON] умов Кредитного договору щодо своєчасного повернення коштів та вирішено стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь «УКРСИББАНК» заборгованість за Кредитним договором у розмірі 134 646,13 дол. США. Таким чином, враховуючи, що Відповідачі не задовольнили вимоги Банку про погашення заборгованості одноразовим платежем, позивач з метою погашення на користь «УКРСИББАНК» заборгованості у розмірі 134 646,13 дол. США, що підлягають стягненню за постановою Одеського апеляційного суду від 26.01.2021, має право вимагати звернення стягнення на спадкове майно - квартиру, що находиться за адресою: [ADDRESS] , що на праві власності належала померлому [PERSON] , та є предметом іпотеки відповідно до договору іпотеки, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Савченко С.В. 28.11.2007 за реєстровим номером 5877, в межах вартості вказаної квартири. Ухвалою суду від 04.04.2023 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та витребувано докази. 24.04.2023 на виконання ухвали суду від 04.04.2023 від Департаменту надання адміністративних послуг ОМР надійшла відповідь, що згідно з обліковими даними Департаменту надання адміністративних послуг ОМР станом на 26.02.2021 за адресою: [ADDRESS] місце проживання жодної особи зареєстрованим не значилось. 26.06.2023 від Департаменту надання адміністративних послуг ОМР надійшов лист про виконання ухвали суду від 04.04.2023. 18.07.2023 від представника [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню з наступних підстав. АТ «Укрсиббанк» в рамках виконавчого провадження стягується не сума заборгованості по договору про надання споживчого кредиту № 11259302000 від 28.11.2007, оскільки він ніколи не укладався, а сума залишку заборгованості за отриманим [PERSON] кредитом у сумі 134\~646,13 дол. США. [PERSON] ніколи не поручалась майном за виконання [PERSON] зобов`язання перед позивачем щодо повернення суми, яка стягується в рамках виконавчого провадження, на яке посилається позивач. Після 06.03.2014 нових обтяжень та іпотеки щодо спірної квартири зареєстровано не було. За відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не могла знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень (пункт 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 за провадженням № 12-127г19). За таких умов право іпотеки припиняється, відомості про іпотеку поновленню не підлягають, а позов про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає задоволенню. 06.09.2023 від представника позивача надійшли пояснення до відзиву. АТ «УКРСИББАНК» вважає, що доводи представника [PERSON] про те, що [PERSON] , ніколи не поручалась майном за виконання [PERSON] зобов`язання перед АТ «УКРСИББАНК», не заслуговують на увагу суду. Перед підписанням Договору іпотеки від 28.11.2007 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В. особу [PERSON] встановлено, її дієздатність та належність заставленого майна [PERSON] перевірено. 20.05.2014 у справі № 522/28602/2013-ц Апеляційним судом Одеської області було винесено рішення, яким апеляційну скаргу представника ПАТ «Укрсиббанк» задоволено рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.02.2014 скасовано. На підставі рішення Апеляційного суду Одеської області у справі № 522/286202/2013-ц від 20.05.2014 АТ «УКРСИ БАНК повернув запис про іпотеку та запис про обтяження до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - іпотечну квартиру, що знаходиться адресою: [ADDRESS] . Тобто, АТ «УКРСИББАНК» повернув запис про іпотеку та запис про обтяження, а тому доводи представника [PERSON] про те, що Банк не вчиняв з 2014 року жодних дій для відновлення записів є безпідставними, а тому не заслуговують на увагу суду. Щодо добросовісності сторін АТ «УКРСИББАНК» також вважає, що не можна брати до уваги доводи представника [PERSON] , що на момент реєстрації права власності за [PERSON] у відповідних реєстрах були відсутні відомості про іпотеку та обтяження щодо спірної квартири, тому що це не є безспірним доказом добросовісності набувача. [PERSON] діючи недобросовісно, після реєстрації зняття обтяжень об?єктів нерухомого майна іпотекою та забороною відчуження, здійснила дії щодо відчуження предмету іпотеки без згоди іпотекодержателя. Отже, останнім власником предмету іпотеки став її батько. На сьогоднішній день АТ «УКРСИББАНК» не має можливості в повній мірі реалізувати свої права іпотекодержателя щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в межах процедури примусового виконання судового рішення у цивільній справі № 522/21900/13-4 про стягнення заборгованості із [PERSON] , оскільки нею було здійснене відчуження предмету іпотеки. На підставі рішення Апеляційного суду Одеської області у справі № 522/28602/2013-ц від 20.05.2014 АТ «УКРСИББАНК» повернув запис про іпотеку та запис про обтяження до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - іпотечну квартиру, що знаходиться адресою: [ADDRESS] , про в свідчить копія інформаційної довідки від 17.02.2023 з Державного реєстру речових прав н нерухоме майно. Отже, АТ\~«УКРСИББАНК» повернув запис про іпотеку та запис про обтяження, тому доводи представника [PERSON] про те, що Банк повинен звернутися до суду з вимогою про визнання права іпотекодержателя не є обгрунтованими, так як згідно з інформаційною довідкою від 17.02.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно АТ\~«УКРСИББАНК» і так є іпотекодержателем спірної квартири. Тому, АТ «УКРСИББАНК» у даній справі просить в рахунок погашення на користь АТ\~«УКРСИББАНК» заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №\~11259302000 від 28.11.2007 у розмірі 134 646,13 дол. США звернути стягнення на спадкове майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що на праві власності зареєстрована за померлим [PERSON] , є предметом іпотеки відповідно до договору іпотеки, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Савченко С.В. 28.11.2007 за реєстровим номером 5877, та прийнята у спадщину [PERSON] та [PERSON] . 11.09.2023 від [PERSON] , від імені\~якого діє\~законний представник\~ [PERSON] , надійшла зустрічна позовна заява до АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача [PERSON] , про визнання договору іпотеки недійсним та припинення обтяження, яку ухвалою суду від 14.09.2023 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом АТ «Укрсиббанк» до [PERSON] та [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. 26.09.2023 від представника відповідача за зустрічним позовом надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, у якому зазначає, що Банк діяв у суворій відповідності зі ст. 18 Закону України «Про іпотеку», так як інформація про майно міститься в преамбулі договору іпотеки (нерухомого майна), що укладений 28.11.2007 між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , містить зміст та розмір основного зобов?язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому становлено основне зобов 'язання. Більш того, [PERSON] була ознайомлена та своїм підписом у спірному договорі погодилася на усі умови як Договору про надання споживчого кредиту № 11259302000 від 28.11.2007, так договору іпотеки (нерухомого майна) від 28.11.2007. Більше 15 років [PERSON] не заявляла до суду вимоги про визнання недійсним іпотечного договору (нерухомого майна) від 28.11.2007. Спірний договір іпотеки містить посилання на кредитний договір, яким визначено зміст та розмір основного зобов?язання, строк та порядок його виконання, а тому доводи зустрічного позову є безпідставними. Крім того, в спірному договорі зазначена істотна вимога про опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації та/або реєстрації, що відповідає вимогам ст. 18 Закону України «Про іпотеку». Однак договір іпотеки б/н від 28.11.2007, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В. за реєстровим № 5876, містить всі істотні умови, що визначені ст. 18 Закону України «Про іпотеку». Тому у задоволенні вимог [PERSON] про визнання спірного договору недійсним слід відмовити. У матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази припинення основного зобов?язання, що слугувало б підставою для припинення обтяження, недійсності Іпотечного договору, тощо. Враховуючи вищезазначене, слід відмовити у задоволенні вимог про припинення обтяження № 4896612 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек на квартиру за адресою: [ADDRESS] , через ненадання доказів повного виконання основного зобов`язання. 10.10.2023 від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гурської О.В. надійшла відповідь, згідно якої у зв`язку із пропуском строку відповідь надати не може. 30.11.2023 та 21.12.2023 від Малиновського районного суду надійшло два аналогічних за змістом супровідних листа з додатками за належністю. 29.01.2024 від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гурської О.В. на виконання ухвали суду від 07.12.2023, надійшла копія спадкової справи № 4/2021, відкритої після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] на 80 арк. 02.04.2024 від представника позивача та представника відповідачів надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. 02.04.2024 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 08.04.2024 та 09.04.2024 від представника позивача надійшли два аналогічних за змістом повідомлення про скасування довіреності. 27.05.2024 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача. 28.05.2024 протокольною ухвалою суду задоволено клопотання про повернення на стадію підготовчого провадження та залучено до участі у якості третьої особи Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації. 02.07.2024 від представника відповідачів та третьої особи надійшла заява про розгляд справи без його участі. 02.07.2024 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 21.10.2024 від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів, а саме: Копію 1-6, 41-47 сторінок статуту АТ «УКРСИББАНК»; Копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців щодо АТ «УКРСИББАНК»; Копію наказу про переведення № 132-ВК; Витяг з наказу про переведення № 250-ВК; Витяг з «Положення про самопредставництво інтересів АТ «УКРСИББАНК» в судах працівниками Департаменту зі стягнення боргів АТ «УКРСИББАНК»; Копія наказу Голови Правління АТ «УКРСИББАНК» від 02.09.2024. 10.12.2024 від представника відповідачів та третьої особи надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. 10.12.2024 від представника Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації надійшла заява про розгляд справи без їх участі. 10.12.2024 через систему «Електронний Суд» від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Враховуючи положення ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані стонами докази у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого № 11259302000 від 28.11.2007, відповідно до умов якого, Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит (грошові кошти) траншами на загальну суму 270\~000,00 дол. США, а позичальник зобов`язався повертати наданий кредит щомісячно частками відповідно до графіка, що викладений у додатку № 1 до Кредитного договору, але у повному обсязі не пізніше 28.11.2017 та сплатити проценти на умовах кредитного договору (п.п. 1.1., 1.2., 1.3.). Згідно пункту 1.4 Договору цільове призначення кредиту кредит надається позичальнику для його особистих потреб, а саме: споживчі потреби. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань по вказаному кредитному договору прийняті: порука [PERSON] відповідно до договору поруки № 161319 від 28.11.2007; застава нерухомості (будівлі/споруди/приміщення), а саме квартири загальною площею 148,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідно до Договору іпотеки від 28.11.2007, укладеного між [PERSON] та АТ «УКРСИББАНК», та нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Савченко С.В. 28.11.2007 за реєстровим №\~5877. Обтяження іпотекою було зареєстровано у реєстрі іпотек, на предмет іпотеки накладено заборону відчуження. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). З договору можуть виникати одне або декілька зобов`язань. Тобто за договором поруки, крім правовідношення поруки, можуть виникати інші зобов`язальні правовідношення, учасники (сторони) яких є одночасно сторонами поруки. Згідно з частиною першою статті 553, частиною першою статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Пунктом 1.2. Договору поруки № 161319 визначено, що поручителю добрі відомі усі умови Основного договору, зокрема: сума основного договору - 270\~000,00 доларів США; термін виконання основного зобов`язання 28.11.2017, якщо згідно умов Основного договору не буде застосовано інші терміни виконання такого зобов`язання. Відповідно до пунктів 1.3., 1.4. Договору поруки, Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків. Сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Пунктом 3.1. Договору поруки визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов`язань боржника за основним договором. Розділом 4 Іпотечного договору від 28.11.2007 № 5877 визначено, що Іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки: у разі порушення Іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за цим договором або будь-якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою за цим договором; у разі виникнення загрози знищення, пошкодження чи втрати предмета іпотеки; в інших випадках відповідно до діючого законодавства. Щодо вимог позивача за зустрічним позовом про визнання договору іпотеки недійсним та припинення обтяження, суд зауважує. Згідно статті 18 Закону України «Про іпотеку» іпотечний договір повинен містити такі істотні умови: 1)\~для іпотекодавця\~та іпотекодержателя\~-\~юридичних осіб\~відомості про: для\~резидентів -\~найменування,\~місцезнаходження та\~ідентифікаційний код\~в Єдиному\~державному реєстрі\~юридичних та\~фізичних осіб\~-\~підприємців; для\~нерезидентів -\~найменування,\~місцезнаходження та\~державу,\~де зареєстровано\~особу; для\~іпотекодавця та\~іпотекодержателя -\~фізичних осіб\~відомості про: для\~громадян України\~-\~прізвище,\~ім`я,\~по батькові,\~місце проживання\~із зазначенням\~адреси та\~індивідуальний ідентифікаційний\~номер у\~Державному реєстрі\~фізичних осіб\~-\~платників податків\~та інших\~обов`язкових платежів; для іноземців, осіб без громадянства - прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), адресу постійного місця проживання за межами України; 2) зміст та розмір основного зобов`язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов`язання; 3) опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані, у тому числі ідентифікатор об`єкта будівництва в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва (для об`єктів, яким присвоєно ідентифікатор до укладення іпотечного договору), кадастровий номер. У разі іпотеки земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення; 4) посилання на видачу заставної або її відсутність. У разі відсутності в іпотечному договорі однієї з вказаних вище істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду. У преамбулі договору іпотеки (нерухомого майна) від 28.11.2007 вказано, що: [PERSON] , надалі найменована як Іпотекодавець (яка виступае майновии поручителем за [PERSON] , далі найменована Боржник), з однієї сторони та АКІБ «УкрСиббанк», далі по договору Іпотекодержатель, в особі начальника Першого Одеського управління Південного регіонального департаменту АКІБ «УкрСиббанк» Омельченко А.І., уклали цей Договір про наступне. Далі договір іпотеки (нерухомого майна) від 28.11.2007 містить посилання на основний договір на першій сторінці іпотечного договору «Терміни в Договорі», а саме: «Кредитний договір / - Договір про надання споживчого кредиту № 11259302000 від 28.11.2007, укладений між боржником та Іпотекодержателем, в забезпечення виконання грошових зобов?язань, за яким укладається даний Договір». У п. 1.3. Договору іпотеки (нерухомого майна) від 28.11.2007 зазначено, що: «Іпотекодавець та Іпотекодержатель ознайомлені з усіма умовами договору (ів), що обумовлюють основне зобов`язання. Більш того, [PERSON] була ознайомлена та своїм підписом у спірному договорі погодилася на усі умови як Договору про надання споживчого кредиту № 11259302000 від 28.11.2007, так і договору іпотеки (нерухомого майна) від 28.11.2007. Отже, спірний договір іпотеки містить посилання на кредитний договір, яким визначено зміст та розмір основного зобов?язання, строк та порядок його виконання. Опис предмета іпотеки достатній для його ідентифікації та/або його реєстраційні дані: опис предмета іпотеки (що включає в себе: вид нерухомого майна - квартира, місцезнаходження (адресу) тощо. Опис предмета іпотеки міститься у п. 1.1. договору іпотеки (нерухомого майна) від 28.11.2007, а саме: «Іпотекодавець в забезпечення виконання зобов?язань Боржника перед Іпотекодержателем передає в Іпотеку нерухоме майно - квартиру під номером «двісті двадцять восьмим», що розташована в [ADDRESS] , яка в цілому складається з: коридори - 1,7, санвузли - 2,5, кухня - 3, кладова - 6, житлові кімнати - 4, 8, 9; загальною площею - 148,9 кв.м., житловою площею - 89,5 кв.м.». Тобто, договір іпотеки б/н від 28.11.2007, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко\~С.В. за реєстровим номером 5876, містить всі істотні умови, що визначені ст. 18 Закону України «Про іпотеку». Згідно з ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України зобов?язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов?язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Пунктом 6.3 оспорюваного іпотечного договору передбачено, що цей договір підлягає нотаріальному посвідченню і діє з моменту такого посвідчення до повного виконання зобов?язань за договором, що обумовлюють основне зобов?язання. Дія цього договору також припиняється з інших підстав, передбачених чинним законодавством України, зокрема Законом України «Про іпотеку». У матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази припинення основного зобов?язання за Договором про надання споживчого кредиту № 11259302000 від 28.11.2007, що слугувало б підставою для припинення обтяження за Іпотечним договором. З огляду на наведене, у задоволенні зустрічного позову про визнання недійсним договору іпотеки від 28.11.2007, укладеного між [PERSON] та АТ «УКРСИББАНК», та припинення обтяження № 4896612 на квартиру за адресою: [ADDRESS] , слід відмовити. Щодо вимог за первісним позовом, суд виходить з наступного. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За умовами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Таким чином, іпотека, як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання, є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх. Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права і обов`язки) виникає між іпотекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням). Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна). Відповідно до частини п`ятої статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань (частина четверта статті 631 ЦК України). Згідно зі статтею 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Частина перша статті 12 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положеннями частини другої статті 35 Закону України «Про іпотеку» визначено, що положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Отже, за змістом частини першої статті 12, частини першої статті 33 та статті 35 Закону України «Про іпотеку» реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише тоді, якщо останнє не виконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35 Закону. Також слід зазначити, що наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством. В зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за кредитним договором виникла прострочена заборгованість та банк звернувся із позовом до суду про стягнення боргу солідарно з [PERSON] та поручителя [PERSON] . У 2018 році [PERSON] звернулась із зустрічним позовом до Банку про визнання недійсним кредитного договору та додаткової угоди. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22.11.2018 у справі № 522/21900/13-ц позов [PERSON] було задоволено, визнано недійсним кредитний договір та додаткову угоду з додатком, у позові АТ «УКРСИББАНК» було відмовлено. Постановою Одеського апеляційного суду від 26.01.2021 рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22.11.2018 у справі № 522/21900/13-ц скасовано, позов «УКРСИББАНК» задоволено частково, вирішено стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь АТ «УКРСИББАНК» заборгованість за Кредитним договором у розмірі 134 646,13 дол. США, в решті вимог відмовлено, в задоволенні зустрічних вимог [PERSON] до Банку про визнання недійсним Кредитного договору - відмовлено та вирішено питання про розподіл судових витрат. Банком отримані виконавчі листи та передані для примусового виконання приватному виконавцю. Виконання рішення триває. Станом на 16.02.2023 заборгованість за Кредитним договором залишається не погашеною. Постановою Одеського апеляційного суду від 26.01.2021 встановлено факт порушення [PERSON] та [PERSON] умов Кредитного договору щодо своєчасного повернення коштів та вирішено стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь «УКРСИББАНК» заборгованість за Кредитним договором у розмірі 134 646,13 дол. США. Як вбачається з матеріалів справи заборгованість за кредитним договором на час розгляду справи судом не погашена. Таким чином, враховуючи, що Відповідачі не задовольнили вимоги Банку про погашення заборгованості одноразовим платежем, позивач з метою погашення на користь «УКРСИББАНК» заборгованості у розмірі 134 646,13 дол. США, що підлягають стягненню за постановою Одеського апеляційного суду від 26.01.2021, має право вимагати звернення стягнення на спадкове майно - квартиру, що находиться за адресою: [ADDRESS] , що на праві власності належала померлому [PERSON] , та є предметом іпотеки відповідно до договору іпотеки, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Савченко С.В. 28.11.2007 за реєстровим номером 5877, в межах вартості вказаної квартири. Під час тривалого розгляду судами спору (з серпня 2013 року до 26.01.2021) щодо стягнення заборгованості солідарно з [PERSON] та [PERSON] , останні здійснили відчуження свого майна, яке в подальшому знову було неодноразово відчужено. Також, без згоди та відому Банку з предмета іпотеки були зняті обтяження та предмет іпотеки був відчужений. Останнім власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , став [PERSON] , який [INFO] помер. Спадкова справа заведена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гурською О.В. Квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та є предметом іпотеки відповідно до Договору іпотеки від 28.11.2007, укладеного між [PERSON] та АТ «УКРСИББАНК», залишається зареєстрованою на праві власності за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] , виданого 25.02.2015, видавник: Реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції Одеської області. 19.04.2021 АТ «УКРСИББАНК» направив приватному нотаріусу Гурській О.В. вимогу до спадкоємців померлого [PERSON] на суму 622\~025,43 дол. США за кредитним договором № 11259302000 від 28.11.2007, та просив нотаріуса передати спадкоємцям цю вимогу про сплату боргу одноразовим платежем протягом 30-ти робочих днів з дня отримання цієї вимоги, а також повідомити інформацію про спадкоємців, які прийняли спадщину, та кому і коли видано свідоцтво про право на спадщину. 17.05.2021 листами № 48/02-14, № 49/02-14 та № 91/02-14 приватний нотаріус Гурська О.В. направила спадкоємцям [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вимогу АТ «УКРСИББАНК» про сплату заборгованості за кредитним договором в сумі 622\~025,43 дол. США одноразовим платежем протягом 30-ти робочих днів з дня отримання цієї вимоги. З наявної в матеріалах спадкової справи № 4/2021, відкритої після смерті [PERSON] , копії заповіту від 17.02.2014 вбачається, що спадкоємцями померлого [PERSON] є: [PERSON] (померла); [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки Департаменту надання адміністративних послуг від 18.03.2021 в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до заяви [PERSON] від 03.03.2021, зареєстрованої в книзі обліку та реєстрації Спадкових справ № 9 Спадкова справа № 4/2021, [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) відмовилась від усієї спадщини, що залишилась після смерті її батька [PERSON] , [INFO] . Відповідно до заяви [PERSON] від 03.03.2021, зареєстрованої в книзі обліку та реєстрації Спадкових справ № 10 Спадкова справа № 4/2021, [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) відмовилась від усієї спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] , [INFO] . Враховуючи зазначене, єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , [INFO] є [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ). Заява про прийняття спадщини малолітнім [PERSON] , [INFO] його матір`ю [PERSON] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно з\~ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~1281\~ЦК України\~спадкоємці зобов`язані\~повідомити кредитора\~спадкодавця про\~відкриття спадщини,\~якщо їм\~відомо про\~його борги,\~та/або\~якщо вони\~спадкують майно,\~обтяжене правами\~третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки вiд iпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу iпотекодавця i має всі його права i несе всі його обов`язки за iпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи iпотекодавця, такий спадкоємець не несе вiдповiдальності перед iпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги iпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. У пункті 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18) зазначено, що стаття 17 Закону України «Про іпотеку» визначає підстави для припинення іпотеки, серед яких немає такої як смерть іпотекодавця, оскільки за змістом частини першої статті 1282 ЦК України та частини першої статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки в порядку спадкування іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, який як спадкоємець набуває статус іпотекодавця. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 08.04.2019 справа №\~338/1769/15-ц. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом звернення стягнення на спадкове майно квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що на праві власності зареєстрована за померлим [PERSON] , є предметом іпотеки відповідно до договору іпотеки, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Савченко С.В. 28.11.2007 за реєстровим номером 5877, та прийнята у спадщину [PERSON] ( [INFO] ), від імені та в інтересах якого діяла його мати [PERSON] . У задоволенні вимог до [PERSON] слід відмовити, оскільки вона відмовилась від прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Суд враховує, що згідно з Указом Президента України\~«Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022,\~затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ\~«Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»,\~на території України діє воєнний стан у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, який неодноразово продовжувався і діє на даний час. Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ\~«Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»\~у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Верховна Рада України постановила розділ VІ\~«Прикінцевих положень» Закону України «Про іпотеку»\~доповнити пунктом 5-2 такого змісту: у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону. Враховуючи, що на момент ухвалення судом рішення про звернення стягнення на спадкове майно, яке є предметом іпотеки воєнний стан в Україні триває, виконання рішення суду зупиняється на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Надалі у разі припинення запровадження воєнного стану дія згаданих правил відновить свою дію без окремого рішення та закону. За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір у сумі 73\~857,31 грн відповідно до платіжної інструкції № 0022288497 від 17.03.2023, який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial