Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість за заявою-договором №9462836_Restruct від 19.02.2021 у сумі 91\~174,64 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 55\~671,14 грн., заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочені) 0,86 грн., заборгованість по комісії (в т.ч. прострочена) 35\~502,64 грн. та витрати на сплату судового збору. У обґрунтування вимог позивач зазначив, що 19 лютого 2021 року між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та [PERSON] було підписано кредитний договір №9462836_Restruct, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у сумі 55\~671,14 грн., строком на 60 місяців до 19.02.2026. Позивач зазначає, що станом на 27.07.2024 заборгованість [PERSON] за договором №9462836_Restruct становить 91\~174,64 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту 55\~671,14 грн., заборгованості по відсоткам 0,86 грн., заборгованості по комісії 35\~502,64 грн. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 жовтня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання на 21 листопада 2024 року. 21 листопада 2024 року судове засідання відкладено на 16 грудня 2024 року у зв`язку з неявкою відповідача. Представник позивача до судового засідання не з`явилася, в позовній заяві зазначає про розгляд справи без її участі, на заявлених вимогах наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом надіслання рекомендованих поштових повідомлень на зареєстроване місце проживання, про наявність поважних причин неявки до судового засідання не повідомила, відзив на позовну заяву не надала, зустрічний позов до суду не пред`явила. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд зазначає таке. Судом встановлено, що 19.02.2021 АТ «Таскомбанк» та [PERSON] було підписано заяву-договір №9462836_Restruct, відповідно до умов якої [PERSON] отримала кредит у сумі 55\~671,14 грн. строком на 60 місяців (з 19.02.2021 по 19.02.2026) (п.п. 1.1.1, 1.1.2 Договору) для погашення заборгованості за кредитним договором №904/4160623-СК від 11.12.2017. Відповідно до п. 1.1.4 договору процентна ставка за користування кредитом становить 0,001%. Згідно п. 1.1.5 договору Комісія за обслуговування кредиту становить 2,90% на місяць від основної суми кредиту. Заява договір №9462836_Restruct від 19.02.2021 містить графік платежів з обчислення загальної вартості кредиту, з якого вбачається, що загальна вартість кредиту становить 152\~540,29 грн., яка складається з суми кредиту за договором 55\~671,14 грн., процентів за користування кредитом 1,55 грн., платіж за обслуговування кредитної заборгованості 96\~867,60 грн. Згідно розрахунку заборгованості АТ «Таскомбанк» по кредитному договору №9462836_Restruct від 19.02.2021 станом на 27.07.2024 заборгованість [PERSON] по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) становить 55\~671,14 грн., заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочена) становить 0,86 грн., заборгованість по комісії (в т.ч. прострочена) становить 35\~502,64 грн., загальна заборгованість 91\~174,64 грн. Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 627\~ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором. Статтею 1054\~ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи, що отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором. Згідно розрахунку позивачем нараховані відсотки у сумі 0,86 грн. станом на 27.07.2024, які підлягають задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи позивач заявив вимогу про дострокове повернення суми боргу. Що стосується вимог позивача про стягнення комісії, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до п. 1 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Відповідно до ч. 1,2,3,4 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. У Постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 № 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним. Як було встановлено судом, умовами кредитного договору передбачена сплата комісії за обслуговування кредиту у розмірі 2,90 % на місяць від основної суми кредиту. Проте, сторона позивача не вказує, які саме послуги за вказану суму надаються (будуть надаватися) відповідачу [PERSON] . Пунктом 17 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Ураховуючи викладене вище та те, що заявлена позивачем до стягнення з відповідача комісія не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки такі послуги не є послугою у визначенні вказаного Закону, тому позовні вимоги в частині стягнення комісії у заявленому розмірі задоволенню не підлягають, оскільки така вимога не має належного обґрунтування. За вказаних обставин, суд вважає, що нарахування позивачем комісії за обслуговування кредитом є необґрунтованим, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Згідно розрахунку за договором №9462836_Restruct від 19.02.2021 відповідачем було сплачено 1\~629,94 грн., які враховані позивачем в рахунок сплати нарахованої комісії. З урахуванням визнання судом вимоги позивача про стягнення комісії за обслуговування кредиту необґрунтованою, в рахунок погашення заборгованості за основною сумою кредиту слід віднести 1\~629,94 грн., які сплачені відповідачем як за комісію. Підсумовуючи зазначене вище, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом у сумі 54\~041,20 грн. (55\~671,14 грн. 1\~629,94 грн.). Таким чином,\~оцінивши зібрані\~у справі\~докази в\~їх сукупності,\~враховуючи,\~що отримані\~та використані\~відповідачем кредитні\~кошти в\~добровільному порядку\~позивачу не\~повернуті,\~позовні вимоги\~підлягають частковому\~задоволенню шляхом\~стягнення з\~боржника [PERSON] заборгованості за кредитним договором №9462836_Restruct від 19.02.2021 у сумі 54\~042,06 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту у сумі 54\~041,20 грн., заборгованості по відсоткам у сумі 0,86 грн. У іншій частині позовних вимог відмовити. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом задоволено позовні вимоги у сумі 54\~042,06 грн., що становить 59,27 % позовної вимоги, а отже з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у сумі 1\~435,76 грн

Outcome: partial