Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

В жовтні 2024 року представник ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що 02.05.2021 року з використанням сервісу online-кредитування, на веб-сайті ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс», Присяжний В.А. подав заявку № 10003688729 від 02.05.2021 на отримання кредиту. Електронний підпис було накладено [PERSON] одноразовим індетифікатором. В результаті чого, між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 10003688729 від 02.05.2021 року згідно умов якого, відповідачу\~були перераховані\~кредитні кошти\~на банківську\~картку в\~сумі 10000\~грн.\~Відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання, внаслідок чого, 05.09.2022 року згідно умов Договору факторингу №556/ФК-22, ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» було відстулено право вимоги за Кредитним договором № 10003688729 від 02.05.2021 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуто право вимоги до відповідача. Згідно Договору відступлення права вимоги сума боргу [PERSON] перед ТОВ «Діджи Фінанс» становить 34 294 грн. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Діджи Фінанс», тому позивач змушений звернутися до суду. 18.10.2024 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача подав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, щодо ухвалення судом заочного рішення не заперечив. Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, заяв, клопотань, пояснень або відзиву до суду не направили. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02.05.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та [PERSON] укладено кредитний договір № 10003688729, згідно умов якого відповідачці були перераховані кредитні кошти на банківську картку в сумі 10000 грн. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків та інших витрат. Як вбачається з виписки про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс», відповідач має загальний розмір заборгованості по кредиту в розмірі 34294 грн., з яких: 10000 грн. по тілу кредиту, 24294 грн. за відсотками, за комісійними винагородами 0, за пенею -0. 05.09.2022 року згідно умов Договору факторингу №556/ФК-22, ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» було відстулено право вимоги за Кредитним договором № 10003688729 від 02.05.2021 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс». 30.10.2023 року на адресу відповідача направлено Досудову вимогу про врегулювання свого боргового питання в позасудовому порядку. Однак, [PERSON] не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий кредит в строки, передбачені Кредитним договором. Надані позивачем докази у сукупності мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах сторін, їх достовірність стороною відповідача не спростована (в тому числі і розмір заборгованості за договором). Умови договору не оспорюються. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно\~ст.612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно приписів ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (штрафу, пені). Відповідно до\~ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення поверненім чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення, частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи, що до теперішнього часу відповідач свої зобов`язання за договором від 02.05.2021 року не виконав, заборгованість не сплатив, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо задоволення позову в частині стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Звертаючись до суду з позовною заявою, представник Романенко Михайло Едуардович, який відповідно до відомостей ЄДР є керівником ТОВ «Діджи Фінанс», надав суду Акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги, детальний опис робіт, копію Договору про надання правової допомоги № 42649746 від 01.04.2024 року, копію Додаткової угоди №10003688729 від 16.09.2024 року. Підтвердження сплати позивачем витрат на правничі послуги не надано, зокрема, не надано квитанції, платіжного доручення чи будь-якого розрахункового документу, що зареєстрований у встановленому порядку. Крім того, саму позовну заяву підписано керівником ТОВ «Діджи Фінанс», адвокат Білецький Богдан Михайлович участі у судових засіданнях не приймав, в матеріалах судової справи відсутні будь-які документи за підписом адвоката Білецького Богдана Михайловича. Суд зазначає, Договір про надання правової допомоги № 42649746 від 01.04.2024 року, Додаткова угода №10003688729 від 16.09.2024 року, Акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги, детальний опис робіт, - не містять будь-яких посилань на спір, що виник між ТОВ «Діджи Фінанс» та [PERSON] , а тому вони не стосуються даної справи та не підтверджують факт надання правової допомоги адвокатом Білецьким Богданом Михайлович на користь ТОВ «Діджи Фінанс» у вирішенні даного судового спору. За таких обставин підстави для стягнення витрат на правничу допомогу відсутні. Враховуючи понесені та документально підтверджені судові витрати, суд дійшов висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved