Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Національного університету «Одеська юридична академія» про визнання\~незаконним,\~скасування наказу\~та поновлення\~на навчанні. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18.04.2022 року між позивачем та Національним університетом «Одеська юридична академія» укладеній індивідуальний договір про надання платної освітньо-наукової послуги для підготовки здобувачів вищої освіти доктора філософії №202201 та зарахований на навчання. 18.04.2024 року\~Національним університетом «Одеська юридична академія», винесено наказ № 923-10, про відрахування позивача, за невиконання умов «Індивідуального договору про надання платної освітньо-наукової послуги для підготовки здобувачів вищої освіти доктора філософії» пункт 3.3. Наказ про своє відрахування позивач вважає неправомірним з наступних підстав. У наказі вказаний пункт Індивідуального договору 3.3, свідчить про порядок внесення плати, а саме : «за перший рік навчання до 18 квітня поточного року; за наступні роки до 10 квітня. У частині 2 пункту IV Індивідуального договору про надання платної освітньо-наукової послуги для підготовки здобувачів вищої освіти доктора філософії, який узгоджує відповідальність сторін, зазначено, що: «сторони звільняються від відповідальності за порушення зобов`язань за договором, якщо порушення стали наслідком непереборних обставин. При цьому строк дії договору може бути продовжено на час дії таких обставин та їх наслідків».\~ Статтею 617 Цивільного кодексу передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Такими доказами впливу непереборної сили, що свідчать про об`єктивні причини порушення строку оплати за навчання по Договору на наступний навчальний рік, є факти та офіційні документи, які підтверджують фізичну та економічну неможливість виконати Позивачем п. 3.3 Договору, а саме:\~ 15.01.2024 року Ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси Федулеєвою Ю.О. (справа №947/699/24), позивачу [PERSON] обрано запобіжній захід у вигляді тримання під вартою.\~ (Копія Ухвали Київського районного суду м. Одеси від 15.01.2024 року); \~27.02.2024 року Ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси Тонконоженко М.М. (справа №947/6739/24) продовжено термін тримання під вартою. Після чого, 10.04.2024 року\~ Ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси Федулеєвою Ю.О. (справа №947/699/24), позивачу [PERSON] змінено запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із забороною залишати житло; 10.04.2024 року слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси у справі №947/699/24 позивачу змінено запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 26.04.2024 року, із забороною залишати житло. За період часу, а саме, за 8 днів, з моменту появи заборгованості і до винесення наказу про відрахування Позивача, Університет жодного разу не повідомив позивача про наявність заборгованості, не намагався провести будь-яке врегулювання спору, не було надано жодного листа-повідомлення на ім`я Позивача про наявність заборгованості та пропозицію сплатити цю суму, або ж встановити будь-який зв`язок із Позивачем та з`ясувати обставини, перешкоджаючі останньому своєчасно виконати умови договору. 04.10.2024\~та 30.10.2024\~року позивачем\~надано заяви про уточнення позовних вимог в яких просить суд: - Визнати незаконним та скасувати наказ № 923-10 від 18.04.2024 року Національного університету «Одеська юридична академія», про відрахування [PERSON] аспіранта 2-го року, денної форми навчання, зі спеціальності 081 «Право», кафедри кримінального процесу з числа аспірантів за невиконання умов «Індивідуального договору про надання платної освітньо-наукової послуги для підготовки здобувачів вищої освіти доктора філософії» пункт 3.3.\~ - Визнати Індивідуальний договір № 202201 від 18.04.2022 року про надання платної освітньо-наукової послуги для підготовки здобувачів вищої освіти доктора філософії укладений між Національним університетом «Одеська юридична академія» (код ЄДРПОУ 20933314) та [PERSON] дійсним і таким, що має юридичну силу. - Поновити [PERSON] на навчання в Національний університет «Одеська юридична академія» за Індивідуальним договором № 202201 від 18.04.2022 року про надання платної освітньо-наукової послуги для підготовки здобувачів вищої освіти доктора філософії. Ухвалою Приморського\~районного суду\~м.\~Одеси від\~07\~серпня 2024\~року у\~справі відкрите\~провадження за\~правилами спрощеного\~позовного провадження\~з викликом\~сторін.\~ В судових засіданнях представник позивача підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити, надала пояснення згідно уточненій позовній заяві. Представники відповідача не заперечували проти задоволення уточнених позовних вимог. З боку відповідача відзиву на позовні вимоги подано не було. В судове засідання 12.12.2024 року сторона позивача не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи сповіщалася належним чином, до суду надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності. В судове засідання не з`явилися сторона відповідач, також до суду направили заяву про розгляд справи у їх відсутності. Так, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основні правові, організаційні, фінансові засади функціонування системи вищої освіти встановлює Закон України "Про вищу освіту", який створює умови для посилення співпраці державних органів і бізнесу з закладами вищої освіти на принципах автономії закладів вищої освіти, поєднання освіти з наукою та виробництвом з метою підготовки конкурентоспроможного людського капіталу для високотехнологічного та інноваційного розвитку країни, самореалізації особистості, забезпечення потреб суспільства, ринку праці та держави у кваліфікованих фахівцях. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 наведеного Закону вища освіта - сукупність систематизованих знань, умінь і практичних навичок, способів мислення, професійних, світоглядних і громадянських якостей, морально-етичних цінностей, інших компетентностей, здобутих у закладі вищої освіти (науковій установі) у відповідній галузі знань за певною кваліфікацією на рівнях вищої освіти, що за складністю є вищими, ніж рівень повної загальної середньої освіти. Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону законодавство України про вищу освіту базується на Конституції України і складається із законів України "Про освіту", "Про наукову і науково-технічну діяльність", цього Закону та інших нормативно-правових актів, міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку. За положеннями статті 53 Конституції України право на освіту гарантовано кожному (частина перша); держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах (частина третя). Право на освіту гарантується кожній людині на принципах рівності, визначених статтею 24 Конституції України. Визнання права кожної людини на освіту відповідає, зокрема, Загальній декларації прав людини (стаття 26), Міжнародному пакту про економічні, соціальні та культурні права (стаття 13). Право кожного на вищу освіту, також передбачено і в ст. 4 Закон України "Про вищу освіту". Прийом на навчання до закладів вищої освіти здійснюється на конкурсній основі відповідно до Умов прийому на навчання для здобуття вищої освіти, затверджених центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки. Умови конкурсу повинні забезпечувати дотримання прав особи у сфері освіти. Відповідно до ч. 16 ст. 44 Закону підставою для зарахування особи на навчання є виконання вимог Умов прийому на навчання для здобуття вищої освіти, правил прийому та укладання договору про навчання між закладом вищої освіти та вступником (за участі батьків або законних представників - для неповнолітніх вступників), в якому можуть бути деталізовані права та обов`язки сторін відповідно до типової форми, затвердженої Кабінетом Міністрів України. Цим договором не можуть обмежуватися права чи встановлюватися додаткові обов`язки здобувачів освіти, не передбачені цим Законом чи іншими актами законодавства. У разі зарахування на навчання за рахунок коштів фізичних (юридичних) осіб додатково укладається договір між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою, яка замовляє платну освітню послугу для себе або для іншої особи, беручи на себе фінансові зобов`язання щодо її оплати. Проте, як правильно зазначено в оскаржуваному рішенні судом першої інстанції, право на освіту не є абсолютним, оскільки може підпадати під очевидно дозволені обмеження, беручи до уваги, що це право «за своїм характером потребує регламентування з боку держави» (ibidem, § 5, стор. 32; див. також, mutatis mutandis, Golder проти Сполученого Королівства, § 38; Fayed проти Сполученого Королівства, § 65). Право на освіту не виключає застосування дисциплінарних заходів, зокрема, тимчасового або остаточного виключення з навчального закладу за списування (Sulak проти Туреччини (dec.)) або за погану поведінку (Whitman проти Сполученого Королівства (dec.)). Так, відповідно до ст. 46 Закону України "Про вищу освіту" передбачено, що підставами для відрахування здобувача вищої освіти є: 1) завершення навчання за відповідною освітньою (науковою) програмою; 2) власне бажання; 3) переведення до іншого закладу освіти; 4) невиконання індивідуального навчального плану; 5) порушення умов договору (контракту), укладеного між закладом вищої освіти та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання; 6) інші випадки, передбачені законом. У наказі № 923-10 від 18.04.2024 року Національного університету «Одеська юридична академія» про відрахування [PERSON] , за невиконання умов «Індивідуального договору про надання платної освітньо-наукової послуги для підготовки здобувачів вищої освіти доктора філософії», відповідач посилається на пункт 3.3. (далі Договору) який\~свідчить про порядок внесення плати, а саме : «за перший рік навчання до 18 квітня поточного року; за наступні роки до 10 квітня». У частині 2 пункту IV Індивідуального договору про надання платної освітньо-наукової послуги для підготовки здобувачів вищої освіти доктора філософії, який узгоджує відповідальність сторін, зазначено, що: «сторони звільняються від відповідальності за порушення зобов`язань за договором, якщо порушення стали наслідком непереборних обставин. При цьому строк дії договору може бути продовжено на час дії таких обставин та їх наслідків».\~ З боку відповідача до суду не надійшло доказів щодо вжиття заходів про повідомлення наявності заборгованості,\~пропозиції щодо\~врегулювання спору\~та встановлення\~місцезнаходження позивача. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За встановлених в ході розгляду справи обставин суд вважає порушеним право позивача на освіту, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання незаконним та скасування наказу Національного університету «Одеська юридична\~академія» №\~923-10\~від 18.04.2024\~року «Про відрахування».

Outcome: approved