Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

У червні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання його сина [PERSON] разом зі спадкодавцем - його дядьком [PERSON] на час відкриття спадщини після останнього [INFO] , обґрунтовуючи таку необхідність метою належного оформлення спадщини після сина [PERSON] у вигляді 2/25 часток житлового будинку [ADDRESS] , оскільки вказану частину будинку він успадкував після [PERSON] ,, з яким тривалий час аж до самої смерті вони проживали разом однією сім`єю в садовому будинку [ADDRESS] , де [PERSON] доглядав до самої смерті [PERSON] , проте 19 січня 204 року нотаріусом відмовлено заявнику у видачі свідоцтва на вказану спадщину через пропуск звернення з заявою про прийняття спадщини через те, що [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані за різними адресами, у зв`язку з чим заявник змушений звернутися до суду. Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 05 червня 2024 року заява передана судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Колесніченко О.В. Ухвалою суду від 07 червня 2024 року вказана заява залишалась без руху для приведення її у відповідність до вимог щодо форми та змісту. З відкриттям окремого провадження у цивільній справі за ухвалою суду від 01 липня 2024 року з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, вжиті заходи до всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин згідно з істиною з витребуванням у приватного нотаріуса копії спадкової справи після [PERSON] . Заінтересована особа Запорізька міська рада, отримавши копію ухвали про відкриття провадження разом з копією заяви та додатками до неї подала заяву про розгляд справи за відсутності їх представника з вирішенням заяви відповідно до діючого законодавства на розсуд суду (а.с.46). В судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали в повному обсязі наполягаючи на її задоволенні з наведених у заяві підстав. Заінтересована особа, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання явку представника не забезпечила та в заяві від 05 липня 2024 року клопотала про розгляд справи у їх відсутності. Свідок [PERSON] , будучи допитаною судом під присягою, в судовому засіданні (в режимі відеоконференії з приміщення іншого суду) показала, що тривалий час постійно мешкає на належній їй на праві власності дачі в буд. [ADDRESS] , де у неї досить велика земельна ділянка, на якій по різні боки розташований основний будинок, в якому вона мешкає сама, та гостьовий маленький будиночок, де мешкають її помічники по господарству, яких вона винаймає для допомоги по догляду за ділянкою та будинками. Саме таким помічником став [PERSON] , який звернувся до неї приблизно восени 2005 - на початку зими 2006 року з приводу можливості жити в малому будиночку та допомагати по господарству, оскільки він на той час опинився у складних життєвих обставинах особистого характеру. В подальшому він звернувся до свідка з приводу можливості проживання разом з ним його дядька [PERSON] , який за станом здоров`я потребував постійного догляду, оскільки інших родичів не мав, тому свідок дозволила оселити у цьому будиночку і його родича. Спільно вони доглядали за ділянкою, замість орендної плати, а сплачували за себе лише комунальні послуги (електропостачання). В середині 2007 року [PERSON] помер і його похованням займався [PERSON] , а приблизно через рік і він поїхав, проживши загалом не менше 2 років. Свідок [PERSON] , будучи допитаним судом під присягою, в судовому засіданні (в режимі відеоконференції з приміщення іншого суду) показав, що познайомився з [PERSON] приблизно у 2005 році, коли працював водієм у м. Вільнянськ Запорізької області і часто їздив з м. Вільнянська до м. Запоріжжя, та на запрошення [PERSON] неодноразово заїжджав до нього на дачу в с. Володимирівське Запорізького району, де він винаймав дачний будиночок, на дві жилі кімнати. Спочатку він там мешкав один, вони разом смажили шашлик, відпочивали, а потім [PERSON] перевіз туди свого родича [PERSON] , тому що йому потрібний був постійний догляд, він був похилого віку, хворів, і погано ходив, тому їздити до нього часто у Вільнянський район у [PERSON] не було змоги, а інших родичів, як зрозумів свідок з розмов, у дядька не було. Спільно втрьох вони відпочивали навесні 2006 року, і в подальшому декілька разів у теплі пори року. Так і жив [PERSON] разом дядьком до смерті останнього, якого поховав врешті [PERSON] , а потім і сам поїхав до м. Запоріжжя, а потім до м. Дніпра. Суд, розглянувши вимоги заяви, вислухавши усні пояснення заявника та представника, показання свідків, дослідивши письмові докази, приходить до наступного висновку. Факти, що мають юридичне значення і встановлюються судом перелічені у ч.1 ст.315 ЦПК України, проте такий перелік не є вичерпним і в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст .315 ЦПК України). За змістом ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , про що Заводським р/о ЗАГС 10 грудня 1976 року вчинений актовий запис № 1620 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.17). [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ) померла [INFO] у віці 47 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 07 червня 1999 року відділом РАГС Запорізької міської ради серії [NUMBER] (а.с.16). [PERSON] помер [INFO] у віці 44 років, про що Заводським районним у місті Запоріжжі відділом ДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) вчинено актовий запис № 669 та видано свідоцтво серії [NUMBER] (а.с.12). За життя [PERSON] інших спадкоємців, окрім батька [PERSON] , не мав, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2019 року (№332/4400/18, провадження № №/332/319/19), що набрало законного сили 20 серпня 2019 року, встановлено факт родинних відносин та визнано, що [PERSON] , [INFO] є рідним племінником [PERSON] , який помер [INFO] ; визнано за [PERSON] право власності на 23/25 частини житлового будинку літ. А загальною площею 51,1 кв.м., житловою площею 24,3 кв.м., що розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м. за адресою: [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами, якими виступають: прибудова літ.а з козирком., літня кухня літ.Б, сарай літ.б, сарай літ. В, сарай літ. Г, сарай літ.Д, вбиральня літ. Е, погріб з шийкою літ.пг, паркан №1, паркан №2, паркан №3, ворота №5, водопровід №6, замощення I., в порядку спадкування після смерті рідного дядька [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.4-7). Вказаним рішенням суду встановлено, що [PERSON] , 1918 р.н. був дідом позивача ( [PERSON] ), а [PERSON] , 1919 р.н. бабусею. Вони перебували у шлюбі, від якого мали стрьох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Зазанчені факти підтверджені свідоцтвами про народження та витягом із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, за якими їх батьками виступають [PERSON] та [PERSON] . Також вказаним рішенням встановлено, що згідно рішення Запорізької міської ради від 24 листопада 1954 року за № 402 за житловим будинком по [ADDRESS] закріплена площа землекористування в розмірі 600 м.кв. під будівлю житлового будинку, яка була зареєстрована за дідусем позивача ( [PERSON] ) [PERSON] , реєстровий № 18282/122 від 08.12.1954р. (а.с.12) [INFO] помер дід позивача [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 120. Рішенням виконавчого комітету Заводської районної ради народних депутатів № 303 від 12.09.1985р. були змінені ідеальні частки на житловий будинок [ADDRESS] , за яким за бабусею [PERSON] закріплено 21/25 частка цього житлового будинку, та за її синами: [PERSON] - 2/25 частки і за [PERSON] - 2/25 частки цього житлового будинку. У зв`язку із чим Запорізьким міськкомунгосподарством 08 вересня 1985р. [PERSON] видано свідоцтво № [NUMBER] про право власності на 21/25 частку житлового будинку [ADDRESS] , з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами. В свою чергу [PERSON] видано свідоцтво № [NUMBER] та [PERSON] - свідоцтво № [NUMBER] про право власності кожного на 2/25 частки цього житлового будинку. [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 11080. [INFO] , помер дядько позивача [PERSON] . Про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , виданого Михайлівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області, актовий запис № 61. Після смерті бабусі [PERSON] відкрилась спадщина, якою виступала 21/25 частка житлового будинку [ADDRESS] . [PERSON] своєчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадку після смерті матері, що підтверджено копією спадкової справи (а.с. 60). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19.04.2008р. державним нотаріусом Першої Запорізької державної нотаріальної контори Працюк Н.П., спадкоємцем на всю частку майна померлої [PERSON] , виступав її син [PERSON] , за яким право власності на 21/25 частки житлового будинку [ADDRESS] було зареєстровано в реєстрі за № 1-1296. [INFO] помер дядько позивача [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] виданого повторно 23.06.2015р. міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 1004. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із 23/25 ( 2/25 + 21/25) частини житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 51,1м.кв., в тому числі житловою площею - 24,3м.кв. , з прилеглими до нього будівлями та спорудами, якими виступають прибудова літ. а з козирком, літня кухня літ. Б, сарай літ. б, сарай літ. В, сарай літ. Г, сарай літ. Д, вбиральня літ. Е, погріб з шийкою літ.пг, паркан №1, паркан №2, паркан №3, ворота №5, водопровід №6, замощення I та самочинно побудований гараж літ. Ж. Вказане рішення суду є преюдиційним у цій справі в силу ч.4 ст. 82 ЦПК України. Зважаючи на вказані встановлені рішенням суду факти, а також наявні свідоцтва про народження, укладення шлюбу належить дійти висновку, що [PERSON] доводився рідним племінником не тільки [PERSON] , а і [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Статтею 1266 ЦК України визначено спадкування за правом представлення, зокрема, частиною 3 цієї статті передбачено, що племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем по праву представлення своєї матері [PERSON] після смерті її братів, зокрема, і [PERSON] . Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За життя [PERSON] заповіту не склав, спадкоємців першої черги не мав, маючи лише рідного племінника [PERSON] та рідного брата [PERSON] , який після нього не приймав та не оформлював спадщину у вигляді 2/25 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності № 669 від 08 жовтня 1985 року , виданого Запорізьким міськкомунхозом (а.с.159). Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Туріченко О.М. № 22/02-31 від 19 січня 2024 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] сина, на 2/25 частки житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що належали померлому [INFO] [PERSON] (дядькові [PERSON] ), у зв`язку з тим, що спадщину у встановлений строк згідно ст. 1270 ЦК України не прийняв. За даними вказаної постанови приватного нотаріуса від 19 січня 2024 року спадкова справа після [PERSON] не заводилася. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні [PERSON] проживав щонайменше з лютого 2006 року по червень 2008 року в садовому будинку [ADDRESS] , що належить [PERSON] , та разом з ним проживав [PERSON] , до своєї смерті [INFO] , що знайшло підтвердження в судовому засіданні показами свідків [PERSON] , [PERSON] , дані яких не містять протиріч і узгоджуються між собою, сукупно з даними довідки садівничого товариства «ДСС-5» с. Володимирівське від 15 вересня 2023 року за даними якої [PERSON] проживав без реєстрації разом з дядьком [PERSON] з 25 лютого 2006 року по 12 червня 2008 року (а.с.27). За даними спадкової справи №33/2021, заведеної 28 липня 2021 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Туріченко О.М. після [PERSON] за заявою його батька [PERSON] , поданою 28 липня 2021 року, заповіт не складався, інші спадкоємці відсутні. Звідси, встановлення факту постійного проживання [PERSON] із дядьком [PERSON] на час відкриття спадщини для заявника має юридичне значення для реалізації своїх спадкових прав після сина [PERSON] , оскільки в силу ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, яка може прийматись і у спосіб, визначений ч.3 ст. 1268 ЦК України. З огляду на положення ч. 6 ст. 294 ЦПК України, судом, перевіряючи дійсну відсутність спору про право, було встановлено, що після [PERSON] , які і після [PERSON] , інші спадкоємці за законом відсутні, заяв не подавали, заповітів останні не складали, з заявою про прийняття спадщини після [PERSON] , ніхто до нотаріуса не звертався, а після [PERSON] звернувся лише батько заявник у справі. Виходячи з наведеного, з огляду на встановлені дійсні обставини відсутності інших спадкоємців, які б у визначений законом строк виявили бажання прийняти спадщину, обставини дійсного фактичного постійного проживання сина заявника зі своїм дядьком на час відкриття після останнього спадщини, що повністю узгоджується з письмовими доказами у справі та показами свідків, з метою реалізації спадкових прав заявника за ч.1 ст.1261 ЦК України, як спадкоємця першої черги після сина [PERSON] , суд вважає доведеним в судовому засіданні факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем рідним дядьком [PERSON] на час відкриття спадщини після останнього 28 липня 2007 року, що знайшло підтвердження зібраними у справі доказами, оціненими кожний окремо та в сукупності і взаємозв`язку на належність, допустимість, достовірність і достатність, ухваливши за встановлених обставин рішення про задоволення заяви в повному обсязі.

Outcome: approved