Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] щомісячно в твердій грошовій сумі 4000,00 грн., починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення дитиною 23-річного віку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що їх спільна з відповідачем дочка [PERSON] на даний час навчається у Державному торговельно-економічному університеті на 2 курсі денної форми навчання факультету фінансів та обліку. Термін закінчення навчання за навчальним планом здобувача вищої освіти освітнього ступеня «бакалавр» червень 2027 року. Щорічно позивач несе витрати, пов`язані з навчанням, а саме 34500 грн., оскільки дочка навчається на платній основі. Дистанційне навчання потребує наявності належних електронних пристроїв. Також, вона забезпечує дочку продуктами харчування, засобами гігієни, що є обов`язковими базовими потребами людини. Оскільки у [PERSON] є певні проблеми зі здоров`ям, позивач змушена купувати препарати за призначенням лікаря. Відповідач працює фізичною особою-підприємцем та одержує щомісячно регулярний, але мінливий заробіток, однак такий, що дозволяє йому оплачувати аліменти. Позивач в судове засідання не викликався, оскільки розгляд справи проводиться без повідомлення сторін. Відповідач у встановлений законом строк подав до суду відзив на позов, а також звернувся до суду з письмовими додатковими поясненнями у справі, в яких позовні вимоги не визнав, оскільки вважає, що повнолітня дочка сама має звертатися до суду; у справі відсутня нотаріально завірена довіреність на представництво інтересів дочки матір`ю в суді; вважає, що дитина має високий рівень забезпечення. Даний відзив на позов суд не бере до уваги як доказ, оскільки його подано з порушенням вимог п. 2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України: до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. До відзиву на позовну заяву, який надійшов від [PERSON] до суду через систему «Електронний суд», не додано документи, які б підтверджували надіслання його позивачу. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. [PERSON] та [PERSON] 11.02.2006 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Борзнянського районного управління юстиції за актовим записом № 08, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] (відповідач по справі) та [PERSON] (позивач по справі), що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Борзнянського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 63. 27.01.2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що про відділом реєстрації актів цивільного стану Борзнянського районного управління юстиції в Чернігівській області зроблено актовий запис № 07, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . [PERSON] після досягнення повноліття навчається у Державному торговельно-економічному університеті на 2 курсі денної форми навчання факультету фінансів та обліку. Термін закінчення навчання за навчальним планом здобувача вищої освіти освітнього ступеня «бакалавр» 30 червня 2027 року. Статтею 198 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. №146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". Статтею ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до п. 20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. У своїй постанові від 29 січня 2018 року по справі № 622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст. 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Аналогічна позиція висловлена у рішенні Верховного суду України від 24 грудня 2014 року № 6-186цс14. Разом з цим необхідно пам`ятати, що за змістом ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від доходу платника аліментів, з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 цього Кодексу, а саме: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи те, що відповідач є працездатною особою та має фізичну можливість надавати допомогу на утримання повнолітньої дочки під час навчання, суд вважає, що аліменти можуть бути стягнуті в твердій грошовій сумі 4000,00 грн. Позивачкою доведено, що на її утриманні перебуває спільна з відповідачем дочка, яка набула повноліття та не досягла віку 23 років, вона продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги в зв`язку з навчанням, зареєстрована разом із матір`ю. Таким чином суд приходить до переконання, що, оскільки утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, є обов`язком батьків, а відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу, хоча може її надавати, стягнення аліментів є обґрунтованим. Зазначені обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження, шлюб, розірвання шлюбу, довідки про навчання, квитанцій про оплату послуг. З врахуванням наданих сторонами доказів, з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, в твердій грошовій сумі 4000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі даної позовної заяви і до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку за умов продовження навчання, що, на думку суду, є достатнім для забезпечення рівня життя повнолітньої дочки, виходячи з засад розумності та справедливості. Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 199 СК України, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. За змістом приписів ст. 201 СК України, до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. У даній конкретній справі, аліменти з відповідача на користь позивачки слід стягувати з дня пред`явлення позову до суду 23 жовтня 2024 року і до припинення навчання, але не пізніше 30 червня 2027 року. Крім того, у даній справі суд ураховує висновки Верховного Суду, а саме те, що законодавець визначив обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, тобто на весь період навчання, який охоплює час від вступу до закінчення навчання чи відрахування з навчання. Таким чином, відповідач не звільняється від обов`язку сплачувати аліменти під час перебування дитини на канікулах (постанова Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 346/103/17). Крім того, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, не залежить від форми навчання (постанова Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц). Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років (постанова Верховного Суду у справі № 308/4214/18). Законом не передбачено звільнення платника аліментів від зобов`язання щомісячної сплати аліментів на утримання дитини в разі втрати роботи чи перебуванні в статусі безробітного. Зважаючи на звільнення позивачки від сплати судового збору при подачі позовної заяви в даній категорії справ (п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»), у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню 1211,20 грн. судового збору. У відповідності до ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved