Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач-1, [PERSON] ), Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Нові комунікації» (далі - відповідач-2, ТОВ «Телерадіокомпанія «Нові комунікації»), [PERSON] (далі - відповідач-3, [PERSON] ), про захист честі, гідності та ділової репутації, у якому просить суд: - визнати недостовірною та такою, що порушує немайнові права [PERSON] на повагу до честі та гідності, а також на недоторканість ділової репутації наступну інформацію, автором якої є [PERSON] та яка розміщена ТОВ «Телерадіокомпанія «Нові комунікації» [INFO] на веб-сайті [INFO] за посиланням [INFO] у відео сюжеті спецпроекту телеканалу ЗІК під назвою « [INFO] », а саме (з 03 хвилини 34 секунди по 04 хвилину 42 секунди): [PERSON] : « [PERSON] , который на тот момент занимал должность начальника налоговой милиции Украины. [PERSON] через угрозы, через давление, через нажим, через проверки правоохранительных органов создал такие условия и поставил условие передать ему бесплатно часть предприятия. Он потребовал 50% прибыли, не собственности предприятия…» Журналіст: « [PERSON] переконує, що на той момент опинився перед складним вибором: або емігрувати, заморозивши це та інші підприємства або погоджуватися на вимоги податківця. І того ж таки 2011 року бізнесмен передав установчі документи на агрохолдинг просто в руки [PERSON] . Та на цьому історія рейдерства лише почалася». [PERSON] : «и буквально в 2015 году, после всех событий мы начали делать инвентаризацию юридической составляющей компании и я обнаружил что акции компании «СКАИНЕТ», которая принадлежала мне, которая являлась собственником предприятия, оформлены, принадлежат в реестре на доверенного человека [PERSON] - [PERSON] ». - визнати недостовірною та такою, що порушує немайнові права [PERSON] на повагу до честі та гідності, а також на недоторканість ділової репутації наступну інформацію, автором якої є [PERSON] та яка розміщена ТОВ «Телерадіокомпанія «Нові комунікації» [INFO] на веб-сайті [INFO] за посиланням [INFO] у відео сюжеті спецпроекту телеканалу ЗІК під назвою « [INFO] », а саме (з 05 хвилини 14 секунд по 05 хвилину 32 секунди): [PERSON] : «Це дуже яскравий представник донецької команди, який грабував Україну разом зі своїми поплічниками. Він «віджимав» бізнеса. Тобто, його завдання було відкрити кримінальну справу, «закошмарити», скажімо так, певного бізнесмена, щоб потім увійти в долю в цей бізнес.» - зобов`язати ТОВ «Телерадіокомпанія «Нові комунікації» спростувати недостовірну та таку, що порушує немайнові права [PERSON] на повагу до честі та гідності, а також на недоторканість ділової репутації, інформацію в той же спосіб, в який вона була розміщена [INFO] на веб-сайті [INFO] за посиланням [INFO] у відео сюжеті спецпроекту телеканалу ЗІК під назвою « [INFO] », на тому ж веб-сайті, на тій же мові, в той же час, із зазначенням, що дана інформація є недостовірною та такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію [PERSON] , а саме (з 03 хвилини 34 секунди по 04 хвилину 42 секунди): [PERSON] : «... [PERSON] , который на тот момент занимал должность начальника налоговой милиции Украины. [PERSON] через угрозы, через давление, через нажим, через проверки правоохранительных органов создал такие условия и поставил условие передать ему бесплатно часть предприятия. Он потребовал 50% прибыли, не собственности предприятия...» Журналіст: «... [PERSON] переконує, що на той момент опинився перед складним вибором: або емігрувати, заморозивши це та інші підприємства або погоджуватися на вимоги податківця. І того ж таки 2011 року бізнесмен передав установчі документи на агрохолдинг просто в руки [PERSON]. Та на цьому історія рейдерства лише почалася...». [PERSON] : «...и буквально в 2015 году, после всех событий мы начали делать инвентаризацию юридической составляющей компании и я обнаружил, что акции компании «СКАЙНЕТ», которая принадлежала мне, которая являлась собственником предприятия, оформлены, принадлежат в реестре на доверенного человека [PERSON] - [PERSON] ...». (з 05 хвилини 14 секунди по 05 хвилину 32 секунди): [PERSON] : «Це дуже яскравий представник донецької команди, який грабував Україну разом зі своїми поплічниками. Він «віджимав» бізнеса. Тобто, його завдання було відкрити кримінальну справу, «закошмарити», скажімо так, певного бізнесмена, щоб потім увійти в долю в цей бізнес.» та стягнути з відповідача-1 на користь позивача судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що [INFO] на веб-сайті [INFO] власником якого є ТОВ «Телерадіокомпанія «Нові комунікації», за посиланням [INFO] опубліковано відео сюжет спецпроекту телеканалу ЗІК під назвою « [INFO] », в якому журналісти посилаються на інтерв`ю з засновником СТОВ «Богданівське» та ТОВ «ОРІОН-СКТ» [PERSON] та координатором ГО «Стоп Корупції» [PERSON] , в якому було поширено неправдиву, негативну інформацію щодо нього, таку, що порочить його честь, гідність та ділову репутацію, а саме: (з 03 хвилини 34 секунди по 04 хвилини 42 секунди): [PERSON] : «... [PERSON] , который на тот момент занимал должность начальника налоговой милиции Украины. [PERSON] через угрозы, через давление, через нажим, через проверки правоохранительных органов создал такие условия и поставил условие передать ему бесплатно часть предприятия. Он потребовал 50% прибыли, не собственности предприятия...» Журналіст: «... [PERSON] переконує, що на той момент опинився перед складним вибором: або емігрувати, заморозивши це та інші підприємства або погоджуватися на вимоги податківця. І того ж таки 2011 року бізнесмен передав установчі документи на агрохолдинг просто в руки [PERSON]. Та на цьому історія рейдерства лише почалася...». [PERSON] : «...и буквально в 2015 году, после всех событий мы начали делать инвентаризацию юридической составляющей компании и я обнаружил, что акции компании «СКАЙНЕТ», которая принадлежала мне, которая являлась собственником предприятия, оформлены, принадлежат в реестре на доверенного человека [PERSON] - [PERSON] ...». (з 05 хвилини 14 секунди по 05 хвилину 32 секунди): [PERSON] : «Це дуже яскравий представник донецької команди, який грабував Україну разом зі своїми поплічниками. Він «віджимав» бізнеса. Тобто, його завдання було відкрити кримінальну справу, «закошмарити», скажімо так, певного бізнесмена, щоб потім увійти в долю в цей бізнес.». Посилається на те, що внаслідок поширення відповідачами у відео сюжеті неправдивої, негативної інформації мало місце порушення його особистих немайнових прав на повагу до гідності і честі, ділової репутації, оскільки така інформація спотворила та принизила його з боку громадськості та суспільства, ця оцінка перестала бути об`єктивною, породила сумніви щодо дотримання ним моральних засад та правових норм. Вважає, що відповідач-1 та відповідач -3 фактично звинуватити його у шантажі, погрозах, вимаганні грошей та рейдирських атаках, при цьому не надаючи жодного належного, документального доказу озвучених тверджень. Вказує, що відповідач-1 не наводить конкретних фактів та доказів, які б свідчили про факт незаконного заволодіння його бізнесом, а інформація, поширена відповідачами, що була розповсюджена в мережі Інтернет, є безперечно неправдивою, вона не підтверджена і не може бути підтверджена офіційними доказами. В свою чергу, ТОВ «Телерадіокомпанія «Нові комунікації», не перевірило достовірність наданої інформації та не отримавши від [PERSON] та [PERSON] належних доказів, розмістили вказану інформацію в мережі Інтернет на власному сайті. Зазначає, що інформація, яка є предметом позовних вимог не містить в собі оціночних суджень, а є викладенням з боку [PERSON] та [PERSON] фактичних даних. Посилаючись на положення ст. ст. 21, 28, 32 Конституції України, ст. ст. 272, 275, 297, 299 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 48 Закону України «Про інформацію», позивач звернувся до суду вказаним з позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2019 року, справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В. На виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 15.05.2019 року та повторно 13.02.2020 року, 23.11.2020 року, 17.12.2020 року судом було зроблено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання відповідачів щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) таких фізичних осіб та 30.12.2020 року і 12.01.2021 року одержано відповіді. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.01.2021 року в порядку загального позовного провадження відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Нові комунікації», [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації та підготовче засідання у справі призначено на 08.06.2021 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.06.2021 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце засідання, підготовче засідання на підставі п. 1 ч. 2 ст. 198 та п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, було відкладено до 04.11.2021 року. 07.06.2021 року на електрону пошту Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Чорного С.С. надійшла заява, яка була передана головуючому судді 08.06.2021 року, про відкладення розгляду справи. 27.07.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника ТОВ «Телерадіокомпанія «Нові комунікації» - адвоката Романюка І.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що позовні вимоги є не обґрунтованими та відсутні підстави для їх задоволення, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів розповсюдження оспорюваної інформації відповідачами. Позивач є публічною особою, державним діячем, тому межі допустимої критики щодо якого є ширшими, ніж щодо приватної особи. Вважають, що оспорювана інформація являє собою оціночні судження і не підлягає спростуванню відповідно до ст. 30 Закону України «Про інформацію». Крім того, зазначають, що на даний час ТОВ «Телерадіокомпанія «Нові комунікації» не є володільцем і не адмініструє жоден веб-сайт, тому обраний позивачем спосіб захисту порушених немайнових прав, щодо зобов`язання ТОВ «Телерадіокомпанія «Нові комунікації» розмістити на сайті [INFO] спростування недостовірної інформації не може бути виконане, а тому є неефективним. 03.11.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника [PERSON] - адвоката Реки Є.І. надійшло клопотання, у якому останній вказує, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17.03.2019 року у справі № 761/13719/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] та інших про захист честі, гідності та ділової репутації відмовлено, оскільки під час судового розгляду не доведено факту вчинення відповідачами правопорушення, яке полягало саме в поширені інформації, такої, що порушує особисті немайнові права, або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі позивача повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, тому просить відмовити у задоволення позову. 04.11.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника ТОВ «Телерадіокомпанія «Нові комунікації» - адвоката Кощеєвої Ю.І. надійшла заява про розгляд справи, призначеної на 04.11.2021 року, без фіксування технічними засобами. Протокольними ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 04.11.2021 року, приєднано до матеріалів справи відзив відповідача-2 на позовну заяву; клопотання відповідача-1, та, у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце засідання, підготовче засідання на підставі п. 1 ч. 2 ст. 198 та п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України було відкладено до 05.04.2022 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.04.2022 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 198 та п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України підготовче засідання було відкладено до 21.11.2022 року. 03.11.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника [PERSON] - адвоката Хмельницького Б.С. надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній зазначає, що позивачем належними та допустимими даними не доведено, що ТОВ «Телерадіокомпанія «Нові комунікації» [INFO] на веб-сайті [INFO] за посиланням [INFO] у відео сюжеті спецпроекту телеканалу ЗІК під назвою «[INFO]» було поширено інформацію для широкого кола осіб з коментарем [PERSON] . Крім того, позивачем не доведено той факт, що поширена інформація [PERSON] стосується конкретно фізичної особи, що також є обов`язковим елементом складу юридичного правопорушення, пов`язаного із поширенням недостовірної інформації. Тому вважає, що поширена відповідачем-3 інформація жодним чином не порушує особисті немайнові права позивача. Оскільки відповідачем-3 у відео сюжеті не було надано прямої вказівки на те, що така інформація стосується безпосередньо позивача, тому просить у позові відмовити у повному обсязі та судові витрати покласти на позивача. Протокольними ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 21.11.2022 року, приєднано до матеріалів справи відзив відповідача-3 на позовну заяву, та, у зв`язку із неявкою учасників справи, на підставі п. 3 ч. 2 ст. 198 ЦПК України підготовче засідання було відкладено до 13.03.2023 року. 13.03.2023 року справу знято зі складу, у зв`язку із зайнятістю головуючого судді у провадженні № 757/16251/20-ц, підготовче засідання призначено на 20.06.2023 року. 27.03.2023 року на електрону пошту Печерського районного суду м. Києва від Головного редактора ТОВ «ІА`Стоп Корупції ТВ» [PERSON] надійшло повідомлення про застосування портативних засобів для здійснення фотозйомки, відеофіксації, звукозапису під час слухання справи. 20.06.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника [PERSON] - адвоката Руденка С.С. надійшла заява про розгляд справи, призначеної на 20.06.2023 року, без фіксування технічними засобами. 20.06.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника [PERSON] - адвоката Лиштви Ю.В. надійшла заява про розгляд справи, призначеної на 20.06.2023 року, без фіксування технічними засобами. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.06.2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Нові комунікації», [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, та справу призначено до розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 16.10.2023 року. 16.10.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Колосар М.Є. надійшла заява про відкладення розгляду справи. Протокольно ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.10.2023 року, у зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача, відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 15.01.2024 року. 15.01.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача-3 [PERSON] - адвоката Руденка С.С. надійшло клопотання про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу. Протокольними ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 15.01.2024 року, приєднано до матеріалів справи клопотання представника [PERSON] - адвоката Руденка С.С. та, у зв`язку із першою неявкою представника позивача, відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 08.04.2024 року. 08.04.2024 року справу знято зі складу, у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги у м. Києві, та судове засідання призначено на 28.05.2024 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.05.2024 року, у зв`язку із неявкою позивача та представника позивача, відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 25.06.2024 року. 24.06.2024 року на електрону пошту Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Колосар М.Є. надійшло клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 25.06.2024 року, без участі позивача та його представника, яке не скріплено електронним цифровим підписом. 25.06.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника [PERSON] - адвоката Лиштви Ю.В. надійшла заява про розгляд справи, призначеної на 25.06.2024 року, без фіксування технічними засобами. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.06.2024 року, у зв`язку з неявкою представників відповідачів, відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 06.08.2024 року. 26.06.2024 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Колосар М.Є. надійшло клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 25.06.2024 року, без участі позивача та його представника. 06.08.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача-1 - адвоката Головачевої О.М. надійшло клопотання про залишення позову без розгляду. 06.08.2024 року справу знято зі складу, у зв`язку із зайнятістю головуючого судді у розгляді клопотань слідчих органів в порядку чергування та судове засідання призначено на 24.09.2024 року. Протокольними ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 24.09.2024 року, у задоволені клопотання представника відповідача-1 - адвоката Головачевої О.М. про залишення позову без розгляду відмовлено, та, у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги у м. Києві, відповідно до ст. 240 ЦПК України, в судовому засіданні оголошено перерву до 09.12.2024 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.12.2024 року, у зв`язку із відсутністю технічної можливості дослідити диск, відповідно до ч. 2 ст. 240 ЦПК України, в судовому засіданні оголошено перерву до 19.12.2024 року. 09.12.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача-1 - адвоката Головачевої О.М. надійшло клопотання, яке було переданого головуючому судді 19.12.2024 року, в якому остання просить відмовити у позові. В судове засідання 19.12.2024 року з`явились представник позивача та представник відповідача-3. Представник відповідача-1 та представник відповідача-2 в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином. Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи, що відповідачі повідомлені про дату, час і місце судового засідання належним чином, причини неявки суду не повідомили, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з викладених у позовній заяві підстав та просив їх задовольнити. Представник відповідача-3 щодо задоволення позову заперечував з викладених у відзиві підстав та просив в позові відмовити. Вислухавши вступне слово представника позивача, представника відповідача-3, дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Суд встановив, що [INFO] на веб-сайті [INFO] власником якого є ТОВ «Телерадіокомпанія «Нові комунікації», за посиланням [INFO] опубліковано відео сюжет спецпроекту телеканалу ЗІК під назвою «[INFO]», в якому журналісти посилаються на інтерв`ю з засновником СТОВ «Богданівське» та ТОВ «ОРІОН-СКТ» [PERSON] та координатором ГО «Стоп Корупції» [PERSON] , в якому було поширено інформацію щодо позивача, а саме (з 03 хвилини 34 секунди по 04 хвилини 42 секунди): [PERSON] : «... [PERSON] , который на тот момент занимал должность начальника налоговой милиции Украины. [PERSON] через угрозы, через давление, через нажим, через проверки правоохранительных органов создал такие условия и поставил условие передать ему бесплатно часть предприятия. Он потребовал 50% прибыли, не собственности предприятия...» Журналіст: «... [PERSON] переконує, що на той момент опинився перед складним вибором: або емігрувати, заморозивши це та інші підприємства або погоджуватися на вимоги податківця. І того ж таки 2011 року бізнесмен передав установчі документи на агрохолдинг просто в руки [PERSON]. Та на цьому історія рейдерства лише почалася...». [PERSON] : «...и буквально в 2015 году, после всех событий мы начали делать инвентаризацию юридической составляющей компании и я обнаружил, что акции компании «СКАЙНЕТ», которая принадлежала мне, которая являлась собственником предприятия, оформлены, принадлежат в реестре на доверенного человека [PERSON] - [PERSON] ...». (з 05 хвилини 14 секунди по 05 хвилину 32 секунди): [PERSON] : «Це дуже яскравий представник донецької команди, який грабував Україну разом зі своїми поплічниками. Він «віджимав» бізнеса. Тобто, його завдання було відкрити кримінальну справу, «закошмарити», скажімо так, певного бізнесмена, щоб потім увійти в долю в цей бізнес.» Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 34 Конституції України гарантовано право кожного вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Статтями 3, 28 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожен має право на повагу до його гідності. Загальною декларацією прав людини 1948 року встановлено, що ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканість його житла, таємницю його кореспонденції або на його честь і репутацію. Кожна людина має право на захист законом від такого втручання або таких посягань. Згідно ст. ст. 297, 299 ЦК України, кожен має право на повагу до його честі та гідності, на недоторканість своєї ділової репутації. Відповідно до ст. 200 ЦК України, інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Суб`єкт відносин у сфері інформації може вимагати усунення порушень його права та відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої такими правопорушеннями. Порядок використання інформації та захисту права на неї встановлюється законом. Частиною 1 ст. 201 ЦК України визначено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, зокрема, є честь, гідність і ділова репутація особи. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 302 ЦК України, фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію. Проте, такі дії особи не повинні порушувати конституційних прав інших осіб, завдавати шкоди їхній честі, гідності та діловій репутації Згідно ст. 299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної і юридичної особи» вказано, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права. За змістом ст. 277 ЦК України та ст. 81 ЦПК України, обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. У постанові Верховного Суду України від 29.11.2017 року у справі № 761/6866/16-ц визначено, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто, містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). За змістом ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної і юридичної особи» передбачено, що при розгляді таких справ суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто, доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто, позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації). Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто, містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. Пленум Верховного Суду України в п. п. 1, 19 постанови від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної і юридичної особи» роз`яснює, що, беручи до уваги положення статей 32, 34 Конституції України, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Так, [INFO] ТОВ «Телерадіокомпанія «Нові комунікації» на веб-сайті [INFO], за посиланням [INFO] було опубліковано відео сюжет спецпроекту телеканалу ЗІК під назвою «[INFO]», а саме: (з 03 хвилини 34 секунди по 04 хвилину 42 секунди) автором якої є [PERSON] , та (з 05 хвилини 14 секунд по [NUMBER] хвилину [NUMBER] секунди) автором якої є [PERSON] . Зазначена обставина не заперечувалася відповідачами. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. У свою чергу фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом. Судження - це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування. Відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦК України, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Досліджувану інформацію, яка була опублікована на веб-сайті [INFO], за посиланням [INFO] щодо [PERSON] , слід аналізувати, попередньо вивчивши її зміст. Так, оспорювана інформація: [PERSON] : «... [PERSON] , который на тот момент занимал должность начальника налоговой милиции Украины. [PERSON] через угрозы, через давление, через нажим, через проверки правоохранительных органов создал такие условия и поставил условие передать ему бесплатно часть предприятия. Он потребовал 50% прибыли, не собственности предприятия...» Журналіст: «... [PERSON] переконує, що на той момент опинився перед складним вибором: або емігрувати, заморозивши це та інші підприємства або погоджуватися на вимоги податківця. І того ж таки 2011 року бізнесмен передав установчі документи на агрохолдинг просто в руки [PERSON]. Та на цьому історія рейдерства лише почалася...». [PERSON] : «...и буквально в 2015 году, после всех событий мы начали делать инвентаризацию юридической составляющей компании и я обнаружил, что акции компании «СКАЙНЕТ», которая принадлежала мне, которая являлась собственником предприятия, оформлены, принадлежат в реестре на доверенного человека [PERSON] - [PERSON]...». [PERSON] : «Це дуже яскравий представник донецької команди, який грабував Україну разом зі своїми поплічниками. Він «віджимав» бізнеса. Тобто, його завдання було відкрити кримінальну справу, «закошмарити», скажімо так, певного бізнесмена, щоб потім увійти в долю в цей бізнес.» Згідно п. 2 ст. 6 Конвенції прав людини і основоположних свобод, яка була ратифікована Україною 17.07.1997 року та набрала чинності для України 11.09.1997 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Крім того, ЄСПЛ у своєму рішенні від 22.04.2010 року у справі «Фатуллаєв проти Азербайджану» зазначив, що презумпція невинуватості, втілена в п. 2 ст. 6 Конвенції, є одним із елементів справедливого кримінального судочинства, що забороняє передчасне висловлювання як самим судом, так і представниками інших органів влади думки, що особа, яка «обвинувачується у кримінальному злочині», є винною до того, як це доведено в законному порядку. ЄСПЛ послідовно дотримується підходу, відповідно до якого принцип презумпції невинуватості порушується, якщо судове рішення або твердження офіційної особи щодо особи, яка обвинувачується в скоєнні злочину, схиляє до думки про те, що вона винна до того, як її винуватість була встановлена в законному порядку. Аналогічні порушення було констатовано у справах «Шагін проти України», «Грабчук проти України» та інших. В матеріалах справи відсутній обвинувальний вирок суду, який набрав законної сили, що підтверджує факт вчинення позивачем злочину, передбаченого Кримінальним кодексом України, відтак, суд вважає, що інформація про [PERSON] стосовно того, що він шахрайським шляхом переоформив належні [PERSON] акцій на свою довірену особу - [PERSON] , грабував державу та «віджимав» бізнеса, є недостовірною. Отже, інформація у поширеній публікації розмежовується від думок, поглядів, критичних висловлювань, ідей, оцінок, висловлених відповідачем-1 та відповідачем-3 в порядку реалізації конституційного права на свободу думки і слова. Оскільки поширена інформація є твердженням про факти, яких не існувало, які не були перевірені відповідачами та які не можуть бути підтверджені, оспорювана позивачем інформація підлягає спростуванню. Крім того, з матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що оспорювана інформація дійсно була поширена, і дійсно відповідачами. Ураховуючи викладене, вищезазначена інформація про позивача, поширена відповідачами, порушує принцип презумпції невинуватості, який закріплений у ст. 62 Конституції України, статті 2 Кримінального кодексу України, ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 11 Загальної декларації прав людини і є фактично твердженням про причетність позивача до вчинення протиправних дій, чим створюється негативне уявлення про нього і заподіюється шкода його правам та інтересам. Системний аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що за відсутності доказів достовірності поширеної відповідачами інформації позов про спростування цієї інформації підлягає задоволенню. Ураховуючи обставини справи та контекст всієї поширеної інформації щодо позивача, поширена інформація містила твердження про неправомірну діяльність позивача. Поширена відповідачами інформація не була підтверджена відповідачами під час розгляду справи, зокрема, суду не надано доказів, які б свідчили про вчинення [PERSON] будь-яких дій, спрямованих на шантаж, погрози, вимагання грошей та рейдерські атаки. Тобто відповідачами не доведено, що поширена ними інформація є достовірною. Про характер поширеної щодо позивача інформації як фактичних даних, а не оціночних суджень, свідчать стверджувальні вислови, застосовані відповідачем-1 та відповідачем-3, які вказують на вчинення позивачем тих чи інших протиправних дій (дифамаційні обвинувачення). Ці вислови можна перевірити на предмет відповідності їх дійсності, а тому вони не можуть вважатись оціночними судженнями. На підставі викладеного, суд погоджується з тим, що опубліковані про позивача відомості не ґрунтуючись на жодних фактичних даних, є образливими та такими, що принижують його честь, гідність та ділову репутацію. Обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення недостовірної інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачами не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що розповсюджена інформація є достовірною як і не надано доказів на спростування вимог позивача, відтак, позовні вимоги про захист честі, гідності та ділової репутації є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved