Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві посилався на те, що на підставі кредитного договору № 1601/0907/98-291 від 18 вересня 2007 року, укладеного між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та відповідачем [PERSON] виникло зобов`язання, за яким банк надав відповідачу кредит в сумі 44000 доларів США на термін користування кредитними коштами до 18 вересня 2017 року, а відповідач [PERSON] взяла зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків у розмірі та в строки, передбачені договором. В подальшому до даного договору сторонами внесено зміни. Відповідач [PERSON] уклав з позивачем договір поруки, згідно якого зобов`язався нести солідарну відповідальність за кредитним договором. [PERSON] свої зобов`язання перед банком не виконала. 28.11.2012 року між ПАТ Сведбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір факторингу, згідно якого банк відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, в тому числі і з [PERSON] . Також 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, за яким клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступив фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, в тому числі і з [PERSON] . Станом на 18 липня 2014 року заборгованість [PERSON] за кредитом складає 36075,68 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 420249,42 грн., за відсотками 18370,21 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 213996,52 грн. Крім того, за порушення зобов`язання в межах річного строку їй нарахована пеня у розмірі 7683,18 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 89502,18 грн. Тому позивач в своїй позовній заяві просив суд стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 723748,12 грн., з яких: за кредитом 420249,42 грн., за відсотками 213996,52 грн., пеня 89502,18 грн. Також просив відшкодувати понесені судові витрати. Заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 06 листопада 2011 року позов задоволено (т.1 а.с. 98-99). Ухвалою суду від 08 серпня 2023 року задоволено заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення. Заочне рішення скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні (т. 1 а.с. 192). Відповідачем [PERSON] подано відзив на позов, у якому вона частково визнала позовні вимоги (т. 1 а.с. 215-224). У відзиві зазначила, що позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності, що встановлена законодавством. Зокрема для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік. Для вимог, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України (відшкодування інфляційних втрат та 3% річних) встановлена загальна позовна давність 3 роки. Строк позовної давності необхідно обраховувати з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, або про особу, яка його порушила. В даному випадку порушення права позивача відбулося 18 липня 2011 року, отож строки позовної давності необхідно обраховувати з наступного дня - 19 липня 2011 року. У випадку звернення з позовом до суду можна заявити вимогу про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за останні три роки, що передують зверненню з позовом до суду. У даному випадку можна стягнути кошти за період з 19 липня 2011 року по 18 липня 2014 року згідно поданого позивачем розрахунку. Але позивач звернувся до суду з позовом про стягнення штрафу та пені за період з 18 вересня 2007 року, що перевищує встановлений законом строк позовної давності. Розмір заборгованості за кредитом становить 36075,68 дол. США. На думку позивача заборгованість по відсоткам за кредитом на момент подання позовної заяви становить 13528,38 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату подання позовної заяви становить 157592,09 грн. Натомість позивачем безпідставно заявлено позовні вимог про стягнення 213996,52 грн. Пеню в межах строку позовної давності відповідач обраховує у розмірі 5303,62 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату подання позовної заяви становить 61781,87 грн. Отже остаточна сума заборгованості за кредитним договором № 1601/0907/98-291 від 18 вересня 2007 року становить 639623,38 грн., а не 723748,12 грн. Тому позивач просила суд винести рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу. Інші клопотання та заяви по суті справи сторонами суду не подавалися. В судове засідання представник позивача не з`явився. У матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, уповноваживши адвокатів Омелая Д.В., Омелай Н.М. представляти її інтереси в суді. Представники відповідача [PERSON] , [PERSON] в судове засідання також не з`явились. [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача [PERSON] . У заяві зазначив, що підтримує позицію, викладену у відзиві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд вважає з можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 18 вересня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1601/0907/98-291, за умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 44000 доларів США, строком користування кредитом з 18 вересня 2007 року по 18 вересня 2017 року включно (т. 1 а.с.5-11). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в судовому засіданні АКБ «ТАС-Комерцбанк» свої зобов`язання за договором виконав належним чином, надав відповідачу кредит в сумі 44000 доларів США. Факт одержання кредитних коштів відповідачами не оспорюється. Відповідно до умов кредитного договору від 18 вересня 2007 року № 1601/0907/98-291, укладеного АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] , а також договорів №1 та №2 про внесення змін та доповнень до вказаного договору від 07.12.2009 року, укладеного ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] , відповідач зобов`язувалась повернути кредит та сплатити проценти (т.1 а.с. 5-9, 12-18). В судовому засіданні встановлено, що відповідач в порушення умов договору та норм ст.ст. 1054, 1049 ЦК України свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, кредит не повернула та не сплатила проценти. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, станом на 18 липня 2014 року відповідач [PERSON] мала несплачену суму боргу за кредитом 36075,68 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 420249,42 грн., за відсотками 18370,21 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 213996,52 грн. Будь-які докази того, що після звернення позивача з позовом до суду та ухвалення заочного рішення у справі розмір заборгованості зменшився, сторони суду не надали. Також судом встановлено, що 15 березня 2010 року між ПАТ «Сведбанк», [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки № 1601/0907/98-291-Р-1, за умовами якого відповідач [PERSON] взяв на себе зобов`язання перед позивачем у тому ж обсязі, що і [PERSON] , в солідарному порядку, зокрема, за повернення основної суми боргу, відсотків та штрафних санкцій (т. 1 а.с. 25). 28.11.2012 року між ПАТ Сведбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір факторингу, згідно якого банк відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, в тому числі і з [PERSON] (т.1 а.с. 28-41, 54-55). Також 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, за яким клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступив фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, в тому числі і з [PERSON] (т.1 а.с. 42-52, 69-70). Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Листом від 16 серпня 2014 року за вих. №41/08-б/б, адресованим [PERSON] та [PERSON] , позивач направив відповідачам вимогу про дострокове повернення кредиту (т. 1 а.с. 72). Даним листом позивач повідомляв відповідачам про зміну кредитора в зобов`язанні та набуття ним права вимоги за кредитним договором від 18 вересня 2007 року №1601/0907/98-291. Також повідомляв про наявність загальної заборгованості у розмірі 77469,78 дол. США, що за офіційним курсом НБУ становить 902453,68 грн., та висловив вимогу про дострокове повернення усієї суми боргу. Вимогу про дострокове повернення усієї суми кредиту позивач направив відповідачам (т. 1 а.с. 73, 74). Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Тому суд вважає такою, що ґрунтується на законі, вимогу позивача щодо стягнення з відповідачів всієї суми кредиту достроково. Але відповідачами заборгованість за кредитом не погашена. Як вбачається з розрахунку заборгованості, на час звернення з позовом до суду заборгованість відповідачів за договором складає: заборгованість за кредитом - 36075,68 доларів США, заборгованість за відсотками 18370,21 доларів США. Пунктом 5.1. кредитного договору від 18 вересня 2007 року №1601/0907/98-291 передбачено сплату пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за невиконання чи неналежне виконання позичальником зобов`язань, передбачених п.п.1.3., та/або 3.4., та/або 3.5., та/або 7.1., та/або 7.2. Позивачем розмір пені обраховано за останні 12 місяців перед зверненням з позовом до суду, чим спростовуються посилання відповідача, наведені у відзиві на позов, щодо звернення позивача з позовними вимогами про стягнення пені поза межами троку позовної давності, передбаченого ст. 258 ЦК України. Згідно наданого позивачем розрахунку розмір пені становить 7683,18 доларів США. При цьому суд відхиляє наданий відповідачем розрахунок пені, оскільки він виконаний виходячи із заборгованості лише за тілом кредиту, без врахування заборгованості за відсотками. А згідно пункту 5.1. кредитного договору передбачено сплату пені, виходячи з розміру простроченого платежу, тобто не тільки з повернення кредиту, а і по сплаті відсотків. Вирішуючи заяву позивача про застосування давності, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як передбачено ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Як встановлено судом, 15 березня 2010 року АТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено договір про внесення змін та доповнень №4 до кредитного договору №1601/0907/98-291 від 18 вересня 2007 року, у якому [PERSON] визнала суму боргу за кредитним договором в розмірі 36322,95 грн. Також 15 березня 2010 року АТ «Сведбанк», [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки №1601/0907/98-291-Р-1 у якому [PERSON] визнав суму боргу за кредитним договором в розмірі 36322,95 грн. У зв`язку з визнанням відповідачами боргу перебіг строку позовної давності було перервано, після чого розпочався заново. Згідно ч. 3 та ч. 4 ст. 267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач [PERSON] у відзиві на позов звернулась до суду з заявою про застосування позовної давності до вимог про стягнення відсотків за договором та пені. При цьому відповідач розмір боргу за кредитом визнає. Визнанням відповідачем боргу перебіг строку позовної давності переривається. Тому підстави для застосування позовної давності відсутні. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач надав розрахунок заборгованості за кредитом в сумі 36075,68 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складало 420249,42 грн., за відсотками 18370,21 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складало 213996,52 грн., пеня - 7683,18 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складало 89502,18 грн. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості в національній валюті України. Після скасування судом заочного рішення позивач у встановленому Цивільним процесуальним кодексом України порядку позовні вимоги не змінював, зокрема ні розмір позовних вимог, ні предмет позову він не змінив, змінених позовних вимог про стягнення боргу в доларах США чи в еквіваленті до доларів США не заявляв. В заяві від 17 жовтня 2024 року про розгляд справи без участі (т. 2 а.с. 69-74) позивач просив в резолютивній частині рішення суму заборгованості відтворити в доларах США згідно поданих розрахунків, а саме: загальна сума заборгованості 62129,07 доларів США, з яких заборгованість по: кредиту 36 075,68 доларів США; відсотках 18 370,21 доларів США; пені 7 683,18 доларів США. При цьому в резолютивній частині рішення суму, окрім в доларах США, також можна визначити і в гривнях України, але згідно офіційного курсу долара США по відношенні до гривні України на дату ухвалення рішення по цій справі, а не станом на 2014 року. Але оскільки позовні вимоги у встановленому законом порядку позивач не змінив, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог та приходить до висновку, що з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором від 28 вересня 2007 року №1601/0907/98-291 в сумі 723748,12 грн., з яких заборгованість за кредитом - 420249,42 грн., за відсотками 213996,52 грн., пеня - 89502,18 грн. Таким чином позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 3654,00 грн. Тому у\~зв`язку з задоволенням позову пропорційно до розміру задоволених відносно них позовних вимог з кожного з відповідачів на користь позивача відповідно до ст.141 ЦПК України\~ підлягає стягненню на відшкодування понесених судових витрат 1827,00 грн. (3654 грн. / 2 = 1827,00 грн.)

Outcome: approved