Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. До суду 26.07.2024 надійшла позовна заява від [PERSON] до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Хмельницької міської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування поданого позову позивачем зазначено про те, що 29.04.2007 між його матір`ю [PERSON] та батьком [PERSON] було укладено шлюб. У вказаному шлюбі [INFO] народився позивач у справі [PERSON] . Судовим наказом Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.09.2019 з [PERSON] стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.08.2019 і до досягнення повноліття. Як зазначає позивач, у Другому відділі ДВС у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) знаходиться на виконанні виконавче провадження № 61386318 із примусового стягнення аліментів. Відповідно до довідки-розрахунку від 26.06.2024 станом на 01.06.2024 заборгованість зі сплати аліментів становить 56\~174,5 грн. Також Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11.02.2021 стягнуто із відповідача пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина за період з 02.09.2019 по 09.12.2020 включно у розмірі 11\~782 грн. Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 05.03.2021 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Позивач стверджує, що його батько ухиляється від виконання батьківських обов`язків з його утримання та виховання, не цікавиться його життям, що свідчить що [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Наразі [PERSON] проживає разом зі своєю матір`ю за однією адресою, перебуває на повному її утриманні, мати здійснює оплату освітніх послуг позивача у навчальному закладі, а саме у Відокремленому структурному підрозділі «Хмельницький політехнічний фаховий коледж Національного університету «Львівська політехніка». Із врахуванням викладених обставин, [PERSON] просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно себе. Позивач, та його представник у судовому засіданні підтримали вимоги позовної заяви за викладених у позовній заяві обставин. Позивач неповнолітній [PERSON] , вказав, що між батьками існують напружені відносини, спілкування часто закінчується погрозами та нецензурною лайкою з боку батька. [PERSON] зазначив, що періодично батько до нього телефонує, однак розмови закінчуються сваркою та нецензурним висловлюванням батька по відношенню до матері. Останній раз такий дзвінок був з приводу поданої позовної заяви, під час розмови батько намагався дізнатися дійсну причину подачі позову та запитував чи дійсно син хоче його позбавити прав. Після цього батько більше не телефонував синові. Орієнтовно з 2018 року позивач ініціативно до батька не телефонує, оскільки вважає, що батько не проявляє інтересу до його життя. [PERSON] зазначає про те, що батька необхідно позбавити батьківських з прав з метою уникнення подальшого утримання батька за його рахунок, оскільки у відповідача наявна 3 група інвалідності з дитинства. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, правом на подання відзиву не скористався. Про причини неможливості з`явитися суд не повідомляв. Від представника органу опіки та піклування Хмельницької міської ради на адресу суду 28.10.2024 надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Згідно наданого висновку третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору вважає недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітнього [PERSON] . Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 06.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Визначено порядок подання до суду документів по суті у справі. Ухвалою суду від 05.09.2024 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Хмельницької міської ради, а також законного представника неповнолітнього [PERSON] його матір [PERSON] , зобов`язано Орган опіки та піклування надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав батька неповнолітньої дитини [PERSON] 28.10.2024 на адресу суду від Органу опіки та піклування Хмельницької міської ради на адресу суду надійшов висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] 07.11.2024 представником позивача подано до суду письмові пояснення. Ухвалою суду від 07.11.2024 підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до розгляду по суті. Інші заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, процесуальні дії не вчинялись. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. При цьому, суд бере до уваги позицію Верхового Суду, сформульовану у Постанові КЦС ВС від 24.10.2024 у справі № 752/8103/13-ц (провадження № 61-6892св23) згідно якої, якщо сторони чи їх представники, інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. У ситуації, що розглядається, суд прийшов до висновку, що наявних у матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення законного і обґрунтованого рішення у справі не відкладаючи її розгляду. Протокольною ухвалою суду від 10.12.2024 постановлено провести заочний розгляд цивільної справи на підстав наявних у ній доказів. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , про що Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції здійснено відповідний актовий запис №1913 від 18.08.2007. Указані обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.08.2007. Батьком [PERSON] є [PERSON] . Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області 12.09.2019 виданий виконавчий лист у цивільній справі №686/23637/19 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від заробітку доходу, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 02.09.2019 і до досягнення дитиною повноліття. З метою примусового виконання судового рішення Другим відділом ДВС у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) відкрито виконавче провадження № 61386318. Згідно із довідкою розрахунком від 01.10.2024 № 91079/25.22-46 станом на 01.10.2024 заборгованість зі сплати аліментів у виконавчому провадженні становить 68634,50 грн. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11.02.2021 у цивільній справі № 686/30625/20 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задоволено частково, стягнуто із відповідача на користь позивачки пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON] за період з 02.09.2019 по 09.12.2020 включно у розмірі 11782 грн. 05.03.2021 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Указані обставини підтверджуються копією рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 05.03.2021 у цивільній справі № 675/119/21. Судом також встановлено те, що [PERSON] зареєстрований разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , відповідно до відомостей, які містяться у договорі про надання освітніх послуг фахової передвищої освіти №9ПМ140СК від 29.07.2022, а також у довідці від 27.06.2024 № 111, [PERSON] є студентом 2 курсу денної форми навчання, спеціальність «Прикладна механіка» Відокремленого структурного підрозділу «Хмельницький політехнічний фаховий коледж Національного університету «Львіська політехніка». Батько [PERSON] за період навчання [PERSON] в коледжі з 01.09.2022 по теперішній час не відвідував батьківські збори та у телефонному режимі не цікавився навчанням сина. Відповідно до відомостей із поштових квитанцій, оплату вартості навчання [PERSON] у навчальному закладі здійснює мати позивача [PERSON] . У зв`язку із непогашеною наявною заборгованістю зі сплати аліментів відомості про боржника [PERSON] внесено до Єдиного реєстру боржників. Указані обставини підтверджуються повідомленням Другого відділу ДВС у місті Хмельницькому ЦЗМУМЮ (м. Хмельницький) від 16.11.2020 № 61386318. Також постановами державного виконавця від 16.11.2020 у виконавчому провадженні № 61386318 встановлено тимчасові обмеження боржника у праві виїзду за межі України, у праві полювання, у праві користування вогнепальною зброєю та у праві користування транспортними засобами. Допитані в якості свідків законний представник позивача [PERSON] , бабуся позивача [PERSON] , та свідок [PERSON] вказали на неналежне виконання з боку батька неповнолітнього [PERSON] своїх батьківських обов`язків, які виразились у відсутності систематичної сплати аліментів на його утримання, відсутності якісного спілкування між батьком та дитиною. При цьому, мати позивача [PERSON] повідомила про те, що батько протягом 2024 року добровільно сплатив двічі аліменти у розмірі по 4\~000 грн, а решта стягувалась у примусовому порядку. Усі свідки під час допиту вказали на наявність конфлікту між батьками дитини, який до цього часу проявляється у тому, що батько ображає та принижує матір позивача, висловлюється нецензурною лайкою. Як вказують указані свідки батько не погоджується із способами виховання дитини, однак при цьому не зазначав жодного разу в чому саме неправильність проявляється. Зі змісту наданого органом опіки та піклування Хмельницької міської ради висновку від 24.10.2024 № и2687/01-31 встановлено, що батько періодично сплачував аліменти на утримання сина, органом опіки та піклування не отримано інформації, яка підтверджує винну поведінку батька, свідоме та систематичне нехтування батьківськими обов`язками, ухилення від виховання і утримання дитини, попередження його про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків. Зокрема, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] був присутній та заперечив проти позбавлення його батьківських прав. Також органом опіки та піклування не отримано підтвердження того, що позбавлення батьківських прав змінить життя дитини на краще. Як зазначає орган опіки та піклування, ухилення від виконання своїх обов`язків повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки, змінити її в кращу сторону не бажає, нехтуючи при цьому найкращими інтересами дитини. Таких обставин в ході розгляду питання та підготовки висновку органом опіки та піклування не встановлено. Як зазначено у висновку, відповідач не є тією особою, поведінка чи дії якої можуть свідчити про негативний вплив на дитину. У зв`язку із встановленими обставинами у справі орган опіки та піклування дійшов висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітнього сина [PERSON] . Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] є відносини, які пов`язані із позбавленням батьківських прав (сімейні правовідносини). Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування. Згідно із частиною третьою\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша\~статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до частини сьомої\~статті 7 СК України\~дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII\~(далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до частин першої-четвертої\~статті 150 СК України\~батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Згідно з частиною першою\~статті 155 СК України\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою\~статті 164 СК України. Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до\~статті 165 СК України\~право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до частини першої\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. При вирішенні такої категорії спорів суди повинні мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особистості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків (указані правові висновки сформульовані у постановах Верховного Суду від 29.07.2021 у справі № 686/16892/20, від 11.09.2020 у справі № 357/12295/18, від 29.04.2020 у справі № 522/10703/18, від 13.04.2020 у справі № 760/468/18, від 11.03.2020 у справі № 638/16622/17, від 06.09.2023 у справі № 545/560/21. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані\~статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018 у справі № 402/428/16-ц, Верховного Суду від 02.12.2020 у справі № 180/1954/19, від 13.11.2020 у справі № 760/6835/18, від 09.11.2020 у справі № 753/9433/17, від 02.11.2020 у справі № 552/2947/19, від 24.04.2019 у справі № 300/908/17, від 12.09.2023 у справі № 213/2822/21. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що він є сином відповідача у справі [PERSON] , а також те, що батько дитини несистематично сплачує аліменти на його утримання, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 01.10.2024 становить 68\~634,50 грн, а також наявна заборгованість зі сплати пені у сумі 11782 грн. Звертаючись до суду із позовом, [PERSON] як на підставу позбавлення батьківських прав свого батька [PERSON] посилався на те, що він не займається його вихованням, не цікавиться його життям, не забезпечує його фінансово, не турбується про його повноцінний розвиток, натомість повністю усунувся від участі у його житті. Отже, правовою підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав позивач визначає пункт 2 частини першої\~статті 164 СК України. Тлумачення пункту 2 частини першої\~статті 164 СК України\~дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судова практика у цій категорії справ є сталою і підстави для відступлення від вказаних висновків відсутні, відмінність стосується лише фактичних обставин конкретної справи й доказування. За результатами судового розгляду справи, із врахуванням пояснень позивача та його законного представника щодо підстав для задоволення позову, досліджених у судовому засіданні письмових доказів, а також допитаних в якості свідків знайомих матері позивача суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав. З наявних у справі доказів, у тому числі із висновку органу опіки та піклування Хмельницької міської ради вбачається, що відповідач [PERSON] з`явився на засідання комісії, заперечує проти позбавлення його батьківських прав, що свідчить про його зацікавленість у прийнятті участі у житті позивача. При прийнятті рішення суд враховує, що відповідач не є тією особою, поведінка чи дії якої можуть свідчити про негативний вплив на дитину, а тому розрив з батьком сімейних відносин не відповідає інтересам дитини. Суд погоджується із висновком органу опіки та піклування щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , оскільки цей висновок не містить відомостей щодо наявності виключних обставин, які б свідчили про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, та які б були законною підставою для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батька батьківських прав. Висновок не містить даних, які об`єктивно характеризують відповідача як особу, яка не здійснює своїх батьківських обов`язків. Суд критично оцінює покази в якості свідків: законного представника позивача [PERSON] , а також [PERSON] та [PERSON] , оскільки указані особи є зацікавленими у розгляді справи. [PERSON] та [PERSON] близькі родичі неповнолітнього [PERSON] , а свідок [PERSON] є близькою подругою матері позивача. Крім цього, їх свідчення підтверджують наявність конфлікту між колишнім подружжям та, як наслідок, погіршення відносин із сином у відповідача. Судом не встановлено за результатами розгляду справи про позбавлення батьківських прав обставин гострої соціальної необхідності у цьому, оскільки фактичні взаємовідносини між сином та батьком дійсно створюють певні труднощі у налагодженні стосунків, однак це не свідчить про те, що батько усувається від виховання та утримання свого сина, не цікавиться його життям та навпаки бажає в подальшому належним чином виконувати свої батьківські обов`язки. Встановлені судом обставини у справі не є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав, оскільки позбавлення батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого позивач не довів. Також позивач [PERSON] при розгляді спору не довів суду, яка реальна мета має бути досягнута шляхом позбавлення [PERSON] батьківських прав, як це змінить існуючу ситуацію на кращу і сприятиме захисту інтересів дітей. [PERSON] не виносилися попередження про неналежне виконання батьківських обов`язків і його поведінка не була предметом розгляду компетентних органів. Натомість позиція відповідача при розгляді спору, а саме під час засідання комісії органу опіки та піклування Хмельницької міської ради з розгляду питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача, переконливо свідчить про небайдужість та інтерес [PERSON] до дитини, бажання брати активну участь у його житті. Суд, з урахуванням якнайкращих інтересів дитини, бажання відповідача брати участь у вихованні та спілкуванні з сином та з огляду на відсутність свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов`язками, дійшов висновку про відмову в позові. Як зазначив ЄСПЛ у рішенні від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» (пункт 49), розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Таких обставин у справі не встановлено. Матеріали справи не містять беззаперечних доказів винної поведінки та свідомого нехтування батьківськими обов`язками батька [PERSON] , в позовній заяві взагалі не наведено підстав для позбавлення його батьківських прав. Зі слів позивача, він спілкується з відповідачем та підтримує з ним зв`язок. Згідно висновку органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача, не встановлено вини [PERSON] в ухиленні від виконання батьківських обов`язків та належного обґрунтування доцільності позбавлення його батьківських прав, відповідач не є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дитини, що вказує на відсутність підстав для застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення його батьківських прав. Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позивачем належними та допустимими доказами перед судом недоведено факт порушення його права у вказаних правовідносинах із [PERSON] , а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Розподіл судових витрат у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із врахуванням того, що у задоволенні позву судом відмолено у повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору, а також витрати на правничу допомогу не підлягають стягненню із відповідача..

Outcome: dismissed