Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернулася в суд з позовом до [PERSON] (далі Відповідач) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що між нею та Відповідачем шлюб зареєстрований 24 лютого 2014 року виконкомом Білоцерківської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис за №7. З позовної заяви вбачається, що у період шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що спільне життя з Відповідачем не склалося, оскільки у Відповідача з`явилася коханка, через що в сім`ї стали виникати конфлікти та сварки, що призвело до того, що з квітня 2024 року вони перестали проживати як подружжя. Впевнившись у тому, що примирення суперечить її інтересам, просить шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 24 лютого 2014 року виконкомом Білоцерківської сільської ради Рахівського району Закарпатської області за №7, розірвати. Крім того, [PERSON] просить стягувати з Відповідача аліменти на утримання дітей щомісячно у розмірі по 7000 гривень на кожну дитину, оскільки Відповідач є молодий за віком, повним силам та здоров`я чоловік, непрацездатних утриманців не має, працює офіційно за кордоном повний робочий день, є матеріально забезпеченим, має нерухоме майно. Також просить стягнути з Відповідача понесені нею судові витрати. Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 16.09.2024 відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано\~Відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання\~ відзиву на позовну заяву. Відповідачу, [PERSON] , копія ухвали про відкриття провадження з копією позовної заяви була направлена за місцем проживання, але конвент з кореспонденцією повернутий до суду з відміткою уповноваженої особи про те, що адресат відсутній за місцем проживання, отже відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України він вважається таким, що 27.11.29024 повідомлений про відкриття провадження у справі, дату, час та місце розгляду справи. Представник позивачки - адвокат Пачута Оксана Михайлівна в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на розірвання шлюбі між сторонами та стягненні аліментів з Відповідача на користь Позивачки на утримання дітей у розмірі по 7000 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, відзиву та заяви про відкладення розгляду справи суду не подавав. Судова повістка була вручена йому 06.12.2024. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що Відповідач у встановлений законом строк відзив не подав, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у справі матеріалів. Заслухавши представника позивачки, дослідивши матеріали справи, всебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи й вирішення спору по суті, суд приходить до такого висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 24 лютого 2014 року виконкомом Білоцерківської сільської ради Рахівського району Закарпатської області за №7, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно з основними засадами цивільного судочинства суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню відповідно до ст. 112 СК України, оскільки встановлено, що причина розпаду подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною - зрада у подружній вірності Відповідачем. Подружжя фактично припинило спільне проживання і сімейне життя з поважної причини. Встановлено, що сторони спільно не проживають та не підтримують сімейних відносин з квітня 2024 року. Нині шлюб має формальний характер, збереження нормальних сімейних відносин між сторонами є неможливим, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам Позивачки, яка звернулася з даним позовом про розірвання шлюбу, тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне. Позивачка, як особа, яка під час укладення шлюбу змінила прізвище, у позовній заяві своїх бачень стосовно залишення їй того чи іншого прізвища суду не представляла, тому суд позбавлений можливості вирішувати це питання. Згідно з вимогами ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набранням ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Таким чином, копію даного рішення суду, після набрання ним законної сили, слід надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану, для внесення відповідних відомостей. Частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Що стосується вимоги про стягнення з Відповідача аліментів, то тут слід зазначити таке. Спірні правовідносини регулюються нормами СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину та його виконання. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.\~\~ Згідно зі ст. 3 ч. 1 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 і ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 (Конвенція про права дитини), ст. 7 ч.ч. 7, 8 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами,… судами, адміністративними … органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Особа діє у цивільних, у тому числі, в сімейних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається; цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 3 ч. 1 п.п. 3, 6, ст. 11, ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 7, 8 СК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-81 ЦПК України). Як уже зазначалося сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] відповідно. Згідно з довідкою старости села Біла Церква Тячівського району Закарпатської області №84 від 24.07.2024, довідкою про зареєстрованих у житловому будинку, виданої адміністратором ЦНАП Солотвинської селищної ради Тячівського району №8172 від 31.07.2024 вказані діти проживають зі своєю матір`ю в будинку батька позивачки [PERSON] , у [ADDRESS] . Згідно з довідкою з місця роботи ТОВ "Джуно Хоум" м. Секешфегервар, Угорщина від 14.06.2024 [PERSON] працює підсобним робітником на повну зайнятість, на підставі договору на невизначений строк за період з 19.10.2020. Середньомісячна заробітна плата за останні три місяці складає 214120 угорських форинтів, що за даними Мінфіну конвертується як 22375,54 гривні. Зі змісту статті 12, 81 та 83 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи й на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Конвенція про права дитини передбачає, що держави-учасниці: зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ст. 3 ч. 2); поважають відповідальність, права і обов`язки батьків … належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються (ст. 5); забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ст. 6 ч. 2); докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини; батьки … несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини; найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ст. 18 ч. 1); визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини; батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ст. 27 ч.ч. 1, 2); визнають право дитини на відпочинок і дозвілля, право брати участь в іграх і розважальних заходах, що відповідають її віку, та вільно брати участь у культурному житті та займатися мистецтвом (ст. 31 ч. 1); жодне в цій Конвенції не торкається будь-яких положень, які більшою мірою сприяють здійсненню прав дитини і можуть міститися: a) в законі Держави-учасниці, або b) в нормах міжнародного права, що діють щодо даної держави (ст. 41). Відповідно до Конституції України, норм СК України, які узгоджуються з приписами Конвенції про права дитини: кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї (ст. 51 Конституції України); мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; за загальним правилом, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 141 ч.ч. 1, 2 СК України); батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України); за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст. 181 ч. 3); розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (182 ч. 2); суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі; розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше; за заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період (ст. 184 ч.ч. 1, 2). У рішенні від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява № 31111/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54). Таким чином, матеріальне утримання дітей є обов`язком батьків, у контексті виконання якого може йтися лише про порядок надання такого утримання та про його розмір з урахуванням відповідних обставин. Присудження аліментів у твердій грошовій сумі допускається за заявою позивача безвідносно до характеру доходу платника та способу його одержання. Прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення (ст.ст. 1, 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст.ст. 1, 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). У 2024 році розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років становить 3196 гривень. З урахуванням динаміки прожиткового мінімуму слід враховувати, що вже лиш з огляду на цей показник матеріальне утримання дитини з часом значно дорожчає. Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, своєю чергою, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, на забезпечення гармонійного розвитку, освіти, відпочинку дитини тощо, є загальнозрозумілими та не викликають заперечень у сторін чи сумнівів у суду. Такими самими загальновідомими та загальнозрозумілими обставинами є те, що внаслідок повномасштабного вторгнення Російської Федерації до України та воєнних дій, які тривали на час пред`явлення позову та тривають на час судового розгляду справи, купівельна спроможність населення України значно знизилася, що має наслідком, серед іншого, додаткові матеріальні труднощі в забезпеченні належного утримання дітей. Маючи на своєму утриманні малолітніх дітей позивачка поза будь-яким обґрунтованим сумнівом несе основний тягар як матеріального утримання дитини, так і їх виховання, розвитку, догляду, лікування тощо, несе основну відповідальність за дітей та організацію їхнього життя. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування (ст. 82 ч. 3 ЦПК України). Зважаючи на інтереси дитини, такі обставини не можуть повністю залишатися поза увагою суду в спорі, що розглядається. При визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 ч. 1 СК України). У справі немає доказів наявності у відповідача вад здоров`я, які б перешкоджали йому працювати, ба більше, згідно з доказами, наданими Позивачкою, він працює за кордоном та має стабільний дохід. Зазначене вказує на його фактичну спроможність надавати матеріальне утримання своїм донькам. Суд враховує, що на даний час діти сторін потребують не тільки здорового зростання, але й повноцінного розвитку, а отже потреби на їх утримання є очевидними. Своєю чергою відповідач є здоровою, працездатною особою у продуктивному віці, здатний і має можливість заробляти своєю працею кошти і реалізує її на свій розсуд, спроможний заробляти кошти на власне утримання та для виконання обов`язку з надання достатнього утримання своїй дитині, не позбавлений можливості вживати активних заходів для працевлаштування. Протилежного в справі не встановлено і відповідачем не доведено. За наведених обставин слід визнати, що у позивачки [PERSON] виникли дійсні підстави для вимоги до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Власне недостатність у матері коштів на утримання дитини сумнівів не викликає, відповідні доводи позивачки не спростовані. За таких обставин, суд, виходячи з принципу розумності та справедливості, вважає за можливе задовольнити позов Позивачки, але частково, адже середній розмір доходу Відповідача на місяць, що доведений належними доказами, становить 22375,54 гривні, отже у разі повного задоволення вимог Позивачки, з Відповідача будуть стягуватися аліменти у розмірі, що становитиме понад половину заробітку [PERSON] й у такому випадку коштів на його проживання залишиться в обмеженому розмірі, що є підставою для зменшення суми аліментів, що будуть з нього стягуватися, тому на переконання суду, з урахуванням фактичних обставин справи, реалій життя в Україні, які існують на час виникнення і вирішення спору, динаміки значення базового соціального стандарту та маючи на увазі забезпечення тривалого та достатньо стабільного матеріального утримання малолітньої дитини аліменти у твердій грошовій сумі 4000 гривень на кожну дитину протягом тривалого часу забезпечуватимуть грошове утримання в розмірі, який відповідатиме інтересам дитини, покриватиме частину витрат на дитину. Такий розмір аліментів забезпечуватиме тривалу, реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дитини та зважаючи на фактичні обставини не порушуватиме правила щодо дотримання загалом паритету батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини. Аліменти на утримання дитини згідно зі ст. 191 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в цьому випадку з 10.08.2024, коли було подано позовну заяву до поштового відділення. Крім того, відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України слід стягнути з Відповідача судові витрати, понесені Позивачкою при пред`явленні цього позову в сумі 1211,20 гривні, що були понесені нею на оплату судового збору за вимогу про розірвання шлюбу, а також з Відповідача слід стягнути судовий збір за розгляд вимоги про стягнення аліментів у сумі 1211,20 гривні. Відповідно до ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~слід допустити\~негайне виконання\~рішення суду\~в частині\~стягнення аліментів\~у межах\~суми платежу\~за один\~місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial