Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із вказаним вище позовом. Посилався на те, що 26.09.2009 року між ним та [PERSON] , укладено шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Сербичанської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області. Під час шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 09.10.2024 року шлюб між ним та [PERSON] розірвано. Відповідно до довідки №69 від 29.10.2024 року він проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із малолітнім сином - [PERSON] , [INFO] . Дитина навчається у Чернівецькому ліцеї №7. Вихованням та утриманням дитини займається виключно він, забезпечує йому високий рівень навчання, підтримує постійний зв`язок з ліцеєм та класним керівником. Натомість мати дитини - [PERSON] протягом 2023-2024 років не приймала участі у вихованні дитини та не відвідувала ліцей. Із дитиною не проживає, у вихованні дитини участі не бере. З класним керівником на зв`язок не виходить, на батьківські збори не з`являється. 24.10.2024 року між ним та відповідачкою укладено договір між батьками щодо здійснення виховання та визначення місця проживання дитини, який посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Душинською Н.В. За умовами даного договору дитина - [PERSON] , [INFO] , проживає разом з ним, а також перебуває на його вихованні та утриманні. Таким чином, він опікується та матеріально утримує сина, зокрема придбаває продукти харчування, засоби особистої гігієни та одяг, дає гроші на кишенькові витрати, несе витрати пов`язані із навчанням, оплачує лікування та медикаменти, супутні потреби, створює умови для фізичного, морального та духовного розвитку дитини. Вказував, що згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стягнення аліментів на дитину є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК). Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи те, що [PERSON] є здоровою та працездатною особою, а також її матеріальне становище, з якого вбачається її реальна можливість сплачувати щомісячно аліменти, вік дитини, яка потребує належного забезпечення, вважає, що розумним та достатнім буде стягнення з відповідачки на утримання [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення нею повноліття, починаючи з дня звернення до суду з позовом. Окрім цього позивач зазначав, що відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Як батько, він відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, створює всі необхідні умови для проживання сина та забезпечує його усім необхідним, приділяє велику кількість часу для розвитку дитини, сприяючи його інтелектуальному та духовному зростанню: слідкує за навчанням, додатково займається з сином, що безперечно сприяє покращенню його подальшого розвитку. Окрім того, він турбується про здоров`я дитини: забезпечує проходження ним медичних оглядів, купує необхідні ліки та медикаменти, піклується про здорове харчування сина, використовуючи натуральні та корисні продукти. З огляду на те, що дитина - [PERSON] , знаходиться на його одноособовому вихованні та утриманні, примусити матір, [PERSON] , брати участь у вихованні дитини він не може, адже такий спосіб захисту чинним законодавством не передбачений. Враховуючи викладене просив стягнути з [PERSON] , на його користь аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення нею повноліття, починаючи з дня звернення до суду з позовом та залишити малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , проживати із ним, адже він самостійно його виховує та утримує. Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату і час розгляду справи до суду не з`явились, натомість 10.12.2024 року звернулись до суду з письмовими заявами, в якій позивач заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, а відповідачка позовні вимоги визнала та просила провести розгляд справи без її участі. Представник третьої особи Служби у справах дітей Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області Гладкий О.М. в судове засідання також не з`явився, 16.12.2024 року звернувся до суду з письмовою заявою, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечував, просив розглянути справу без його участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що 26.09.2009 року між [PERSON] та [PERSON] , укладено шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Сербичанської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області за актовим записом 07. Під час шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 09.10.2024 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно вказаного рішення суду, [PERSON] з [PERSON] , починаючи з 2023 року і по день винесення рішення, спільно не проживали, шлюбних відносин не підтримували. Відповідно до довідки №69 від 29.10.2024 року, виданої головою правління ОСББ «Чернівці-2014» Гудюр І.О., [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із малолітнім сином - [PERSON] , [INFO] . Згідно витягу з реєстру Сокирянської територіальної громади відповідачка [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з договору між батьками, щодо здійснення виховання та визначення місця проживання дитини від 24.10.2024 року, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Душинською Н.В., малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем і перебуває на його вихованні та утриманні. Зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідач [PERSON] є здоровою та працездатною особою, участі у вихованні та утриманні сина не приймає. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні стягуваного розміру аліментів, суд виходить з розумності та достатності заявленого позивачем розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення його потреб на утримання сина, а також з реальної можливості відповідачки такий розмір аліментів сплачувати щомісяця, не порушуючи прав останньої. Таким чином, беручи до уваги стан здоров`я відповідачки, відсутність у неї на утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків чи інших утриманців суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідачки аліментів на утримання сина підлягають задоволенню. Судом також встановлено, що згідно характеристики, наданої директором Чернівецького ліцею №7 Л. Редько та класним керівником [PERSON] , малолітній [PERSON] навчається у ліцеї в 6-В класі. Дитина систематично відвідує ліцей. Має середній та достатній рівень знань. Навчається не в повну міру своїх сил. Має хорошу довільну та змішану пам`ять. Гарно запам`ятовує учбовий матеріал. Виявляє логічне та творче мислення. Має здібності до вивчення математики та іноземних мов. На уроках завжди активний. Має добрий загальний розвиток. Багато читає. Сергія виховує батько [PERSON] , який відповідально ставиться до виховання та навчання дитини, забезпечує високий рівень навчання, підтримує постійний зв`язок з ліцеєм та класним керівником. Мати дитини [PERSON] протягом 2023-2024 років не приймала участі у вихованні дитини та не відвідувала ліцей, із дитиною не проживає. У вихованні сина участі не бере. З класним керівником на зв`язок не виходить, на батьківські збори не з`являлася. Як зазначалося судом, 24.10.2024 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір щодо здійснення виховання та визначення місця проживання дитини, який посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Душинською Н.В. За умовами даного договору дитина - [PERSON] , [INFO] , проживає разом з [PERSON] і перебуває на його вихованні та утриманні. Тобто, саме позивач опікується та матеріально утримує сина, зокрема придбаває продукти харчування, засоби особистої гігієни та одяг, дає гроші на кишенькові витрати, несе витрати пов`язані із навчанням, оплачує лікування та медикаменти, супутні потреби, створює умови для фізичного, морального та духовного розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61- 14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 грудня 2021 року у справі № 339/143/20 (провадження № 61-6809св21). Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У спірних правовідносинах суд виступає у ролі арбітра, який уповноважений всебічно сприяти розгляду справи та, за результатом такого розгляду, постановити рішення. При цьому, одним з головних аспектів здійснення цивільного судочинства є принцип диспозитивності, за яким суд зобов`язаний розглянути справу в межах заявлених позивачем вимог та не уповноважений виходити за їх межі. Тобто, цивільний процесуальний закон не передбачає право суду, під час розгляду справи по суті, ініціювати на власний розсуд розгляд позовних вимог, відмінних від заявлених позивачем, та не вправі змінювати їх формулювання, викладене в прохальній частині позову. Таким чином, із врахуванням наведених вище вимог закону та встановлених обставин суд вважає, що заявлені вимоги [PERSON] слід задовольнити в повному об`ємі. Враховуючи викладене та

Outcome: approved