Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] . про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] (далі по тексту - Відповідач, Позичальник) укладено кредитні договори: 30.07.2019 кредитний договір №2001368707901, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 20758.39 грн.; 14.04.2021 кредитний договір №1001856656601, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 10050 грн.; 23.07.2021 кредитний договір №1010155557, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 7000 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 09.09.2024 склала: за кредитним договором від 30.07.2019 № 2001368707901 33998,22 грн., за кредитним договором від 14.04.2021 № 1001856656601- 14782,18 грн.; за кредитним договором від 23.07.2021 № 1010155557- 9070,36 грн., на загальну суму заборгованості по вищевказаним кредитним договорам станом на 09.09.2024 склала 57850,76 грн. Позивачем на адресу відповідача, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, було направлено письмові вимоги щодо відшкодування заборгованості, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. У зв`язку з цим, просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 57850,76 грн. та витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 гривень. Ухвалою суду від 15 листопада 2024 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позові просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розглядом справи повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення розміщене на веб сайті Судової влади України. Відповідно до ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно інформації відділу державної реєстрації виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області № 9833/02-33 від 14.11.2024, яка надійшла на адресу суду 15.11.2024 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.ст. 223,\~280\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 18 грудня 2024 року згідно зі ст.\~281\~ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 14.04.2021 підписав Заяву №1001856656601 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб з АТ «ПУМБ», згідно якої відповідачу надано споживчий кредит на загальні споживчі цілі у сумі 10050 грн. строком на 24 місяці на банківський рахунок [NUMBER] в АТ «ПУМБ» [PERSON] на умовах процентної ставки 0,01% річних та щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості 4.99% ( а.с. 12). [PERSON] 23.07.2021 підписав Заяву №1010155557 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб з АТ «ПУМБ», згідно якої відповідачу надано споживчий кредит на загальні споживчі цілі у сумі 7000 грн. строком на 24 місяці на банківський рахунок [NUMBER] в АТ «ПУМБ» [PERSON] на умовах процентної ставки 0,01% річних та щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2.99% ( а.с. 14-16). [PERSON] 30.07.2019 підписав Заяву №2001368707901 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб з АТ «ПУМБ», згідно якої відповідачу надано споживчий кредит на загальні споживчі цілі у сумі 3000 грн. строком на 12 місяці на банківський рахунок шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії в межах встановленого кредитного ліміу на картковий рахунок з дня прийняття рішення банком на умовах процентної ставки 47,88% річних. Згодом кредитний ліміт було збільшено до 20\~758,39 грн. (а.с. 17, 42). Відповідно до платіжних інструкцій: № TR.48713335.32779.8810 від 14.04.2021 [PERSON] отримав від АТ «ПУМБ» кредитні кошти у сумі 10050,00 грн., № TR.50922053.65057.8810 від 23.07.2021 [PERSON] отримав від АТ «ПУМБ» кредитні кошти у сумі 7000,00 грн., що також підтверджується випискою по особовому рахунку з 14.04.2021 по 09.09.2024 ( а.с. 43, 49-58). Як вбачається із розрахунків заборгованості [PERSON] перед АТ «ПУМБ» станом на 09.09.2024 становить: за кредитним договором від 30.07.2019 № 2001368707901 - 33998 гривень 22 копійки, з яких: 20758,39 грн. - заборгованість за кредитом; 13239,83 грн. - заборгованість процентами; 0 грн. - заборгованість за комісією; за кредитним договором від 14.04.2021 № 1001856656601- 14782 гривень 18 копійок, з яких: 7532,96 грн. - заборгованість за кредитом; 1,84 грн. - заборгованість процентами; 7247., 8 грн. - заборгованість за комісією; за кредитним договором від 23.07.2021 № 1010155557- 9070 грн. 36 коп., з яких: 6104,96 грн. - заборгованість за кредитом; 1,45 грн. - заборгованість процентами; 2963,95 грн. - заборгованість за комісією, отже загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам станом на 09.09.2024 становить 57850,76 гривень (а.с. 44-48). 31.10.2023 АТ «ПУМБ» направив відповідачу письмові вимоги(повідомлення) № вих. КНО-44.2.2/555, згідно яких просить виконати зобов`язання перед АТ «ПУМБ» за кредитними договорами, а саме негайно погасити заборгованість у загальному розмірі 57850,76 грн. в строк не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання повідомлення (а.с. 38-40). Проте відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості в зв`язку з чим позивач звернувся до суду. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначає Закон України від 15.11.2016 «Про споживче кредитування». Стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» станом на дату укладення кредитного договору містить положення про те, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». За змістом статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту; споживчий кредит (кредит) грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» не забороняє встановлення у договорі про споживчий кредит комісій та інших обов`язкових платежів за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) (крім тих, які згідно із законом надаються безоплатно) для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Укладення договору про споживчий кредит може бути пов`язано з необхідністю отримання споживачем додаткових чи супутніх послуг кредитодавця або третіх осіб (ч. 1 ст. 20 Закону України «Про споживче кредитування»). Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 30.06.2021 у справі № 201/10403/19. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які с несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким із моменту укладення договору. Суд установив, що між сторонами АТ «ПУМБ» та [PERSON] були укладені договори комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, згідно яких відповідачу були надані кредити на умовах, визначених у заяві-анкеті №2001368707901, №1001856656601, №1010155557. Заяви підписані особисто відповідачем, умовами заяви передбачена сплата щомісячних періодичних платежів, комісії та процентів за користування кредитом. Також визначений кінцевий термін повернення кредиту. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У підписаних відповідачем заявах чітко зазначено, що комісія нараховується за обслуговування банком кредитної заборгованості за кредитним договором від 14.04.2021 №1001856656601 у розмірі 4,99 %, за кредитним договором від 23.07.2021 №1010155557 у розмірі 2,99 %, за кредитним договором від 30.07.2019 №2001368707901 у розмірі 4,99 % отже між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Дослідженні судом письмові докази підтверджують укладення відповідачем кредитних договорів та отримання ним кредитних коштів, а також неналежне виконання ним умов договорів. Розрахунки заборгованості та виписки по рахунках підтверджують існування заборгованості, зазначеної у позовній заяві, які відповідачем не спростовані. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договорами, що є порушенням законних прав ті інтересів АТ ПУМБ, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. Як встановлено судом, при зверненні до суду позивачем було сплачено 2422,40 грн. судового збору (а.с. 9), у той час, коли розмір такого за даною категорією справ становить 3028,00 грн. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений ним за подання позову до суду, у розмірі 2422,40 грн., а іншу частину недосплаченого судового збору у розмірі 605,60 грн. стягнути у дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved