Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

Акціонерне товариство КБ «Приватбанк» в особі його представника Кіріченка В.М. звернулося до суду із позовною заявою, в якій позивач просив суд стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором, укладеним між його сторонами 22 грудня 2020 року, у розмірі 69197 гривень 88 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 56061 гривня 34 копійки; заборгованості по відсоткам в сумі 13136 гривень 54 копійки. Крім того позивач просив суд стягнути із відповідача судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2422 гривні 40 копійок. В обґрунтування\~заявлених вимог\~представник позивача\~зазначив,\~що 22 грудня 2020 року [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою укладення договору про надання банківських послуг і, ознайомившись з умовами кредитування, власноручно підписав Паспорт споживчого кредиту та Заяву про приєднання до умов та правил надання послуг, погодивши наступні умови: тип кредиту і розмір кредитного ліміту відновлювальна кредитна лінія до 50000 гривень; тип кредитної картки картка «Універсальна»; строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією; процентна ставка (відсотків річних) 42 %; кількість та розмір платежів, періодичність сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту; розмір мінімального обов`язкового платежу 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 гривень, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 гривень, щомісячно, у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення; проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 60%. Крім того, як зазначив представник позивача, Заява про приєднання до умов та правил надання послуг підписана відповідачем власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13 грудня 2019 року за №151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». Також, обґрунтовуючи заявлені вимоги, представник позивача вказав, що на підставі укладеного Договору [PERSON] отримав платіжний інструмент кредитну картку номер за № [NUMBER] , строк дії 01/24, тип Універсальна, і в подальшому користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, але потім припинив своєчасно надавати АТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, внаслідок чого станом на 21 липня 2024 року виникла заборгованість за договором у розмірі 69197 гривень 88 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 56061 гривня 34 копійки; заборгованості по відсоткам в сумі 13136 гривень 54 копійки, що й стало підставою для звернення АТ КБ «ПриватБанк»» до суду із позовом про стягнення вказаної заборгованості. Відповідною ухвалою, постановленою суддею Коломацького районного суду Харківської області 30 серпня 2024 року, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження за вказаним вище позовом і справу призначено до розгляду у судовому засіданні. 27 вересня 2024 року представником відповідача адвокатом Лисенком А.О., діючим в інтересах [PERSON] , шляхом формування відповідного документа в системі «Електронний суд» до суду подано відзив на позовну заяву, в якому представник позивача адвокат Лисенко А.О., не заперечуючи\~факту підписання [PERSON] . Заяви про приєднання до умов та правил надання послуг, повністю \~заперечив проти задоволення позову та просив суд відмовити у задоволенні заявлених позивачем вимог \~з тих \~підстав, що:\~1)\~між позивачем та відповідачем правовідносини не оформленні належним чином, а тому не можна вважати, що між сторонами укладено саме кредитний договір, і що стягнення слід проводити за кредитним договором; 2) позивачем не надано доказів підтвердження факту передачі грошових коштів саме як кредиту; 3) позивачем незаконно стягнуті з відповідача проценти, які не були обумовленні в двосторонньому порядку, а тому відбулося штучне збільшення суми заборгованості. Крім того представник відповідача у відзиві відобразив свій контррозрахунок заборгованості, згідно якого, на думку представника відповідача, сума заборгованості, яку просить стягнути позивач із відповідача, має бути зменшена на загальну суму не погоджених та безпідставно стягнутих із відповідача відсотків, а тому її розмір повинен становити 30739 гривень 00 копійок, а не 38458 гривень 00 копійок. Також представник відповідача у відзиві просив суд вирішити питання про стягнення із АТ КБ «ПриватБанк» на користь відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 гривень 00 копійок. . Не погодившись із запереченнями представника відповідача на позов, викладеними ним у відзиві, представник позивача Меркулова В.В., діючи на підставі довіреності від імені та в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», 31 жовтня 2024 року подала до суду відповідь на відзив, де виклала свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених представником відповідача у відзиві заперечень і мотиви їх відхилення. Так, представник позивача зазначила, що: 1) підписавши заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, відповідач ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі і з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованими на сайті банку, тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування, і відповідач ознайомився з Умовами та Правилами в письмовому вигляді, про що свідчить його підпис в заяві про приєднання, а тому між банком та позичальником укладено договір в письмовій формі, його укладання не суперечить чинному законодавству України і сторонами здійсненні всі необхідні дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; 2) на підставі поданої заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг відповідачу було відкрито картковий рахунок і банк забезпечив позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема за допомогою картки та фінансового телефону, на який приходить динамічний (змінюваний) ОТП пароль; 3) факт укладання кредитного договору та наявність не виконаних кредитних зобов`язань підтверджується розрахунком заборгованості, випискою по рахунку, довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, довідкою про видані картки, копією заяви позичальника та копією паспорту споживчого кредиту; 4) випискою з карткового рахунку підтверджується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт і відповідач користувався грошовими коштами, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, що свідчить про отримання ним кредитної картки «Універсальна», позаяк проведення вказаних операцій є неможливим без її наявності. Відповідачем частково сплачувалася заборгованість за договором, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою з карткового рахунку; 5) в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази погашення кредитної заборгованості за договором і відповідачем не доведено відсутності заборгованості та, відповідно, виконання умов договору належним чином; 6) згідно Умов та правил надання банківських послуг банк має право здійснювати зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків, а клієнт у разі незгоди зі змінами Правил та / або Тарифів Банку може звернутися до банку для розірвання цього договору і погасити заборгованість, що виникла перед банком. Водночас відповідач до банку з повідомленням про незгоду з внесеними змінами до банку не звертався та не ініціював розірвання договору, а навпаки - активно користувався карткою; 7) представником відповідача не надано доказів, що відображають розмір та обсяг понесених відповідачем витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката. 28 жовтня 2024 року шляхом формування відповідного документа в системі «Електронний суд» представником відповідача [PERSON] адвокатом Лисенком А.О. до суду подано заперечення на відповідь на відзив, в яких представник позивача виклав свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених представником позивача у відповіді на відзив пояснень, міркувань, а також мотиви їх відхилення. Так, представник відповідача, в черговий раз акцентував увагу суду на тому, що редакції Умов та правил надання банківських послуг є мінливими і повністю залежать від волі позивача, а тому твердження представника позивача про те, що відповідач не міг приєднатися до іншої редакції Умов та правил надання банківських послуг, які розміщенні на сайті банку за посиланням https://privatbank.ua/terms, є необґрунтованими, позаяк не відповідають фактичним обставинам справи. Також представник відповідача у запереченнях на\~відповідь на\~відзив зазначив про те, що: 1) у позовній заяві, а також у відповіді на відзив позивач вказав про укладання договору про надання банківських послуг, а не кредитного договору в розумінні Глави 71 ЦК України, а отже не можна стверджувати про те, що процентна ставка була узгоджена із відповідачем, доказів укладання саме кредитного договору позивач не надав, так як і не надав доказів отримання відповідачем саме кредитних коштів; 2) користування відповідачем грошовими коштами (розрахунки у торгівельних мережах чи поповнення готівкою своєї картки в терміналі самообслуговування) жодним чином не свідчить про те, що відповідач використовував саме кредитні кошти та кредитний рахунок, про що свідчить власне призначення платежу у транзакціях зазначених у виписці за рахунком; 3) позивачем не надано доказів отримання відповідачем кредитних карток; 4) позивачем не надано доказів узгодження процентної ставки, а тому банком незаконно списано з рахунку відповідача грошові кошти на погашення не погоджених в двосторонньому правочині процентів, а також доказів укладання між сторонами саме кредитного договору; 5) позивачем не надано доказів отримання відповідачем кредитної картки; 6) підписання паспорту споживчого кредиту не свідчить про укладання кредитного договору, адже він підписаний до укладання договору та містить надану споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору. Будь-які процесуальні дії, як то забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо, не вчинялися. Представник позивача\~за довіреністю\~Хміль В.В.\~усудове засідання не з`явився, подавши до суду заяву за вх. № ЕЛ2160/01-51/24 (а.с. 190-193), в якій просив розгляд справи провести за відсутності представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Представник відповідача та сам відповідач також у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином (а.с. 183, 187), водночас представником відповідача адвокатом Лисенком А.О. до суду подано заяву за вх.№1947/01-51/24 від 12 листопада 2024 року (а.с. 156), в якій представник відповідача просив суд провести розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, а також відмовити у задоволені позову. Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено право учасника справи заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Матеріали справи свідчать про те, що всім учасникам судового процесу судом створені належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог і заперечень, а також надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством України повноважень, спрямованих на всебічне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи. З`ясувавши всі фактичні обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд зазначає наступне. Так, частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 22 грудня 2020 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг та паспорту\~споживчого кредиту,\~відповідно до\~умов якого\~банк надав\~позичальнику кредит\~у вигляді\~відновлювальної кредитної\~лінії (а.с.31-38). У заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг зазначено, що відповідач підписанням цього документу приєднується до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», які розміщені в мережі інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї заяви, які разом становлять Договір банківського рахунка, приймає всі права та обов`язки, встановленні в цьому договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати. Крім того у вказаній заяві зазначені основні умови кредитування, зокрема: тип кредиту\~відновлювальна кредитна лінія; сума/ліміт кредиту\~до 50000 гривень 00 копійок для карт «Універсальна» та 75000 гривень 00 копійок для карт «Універсальна GOLD»; строк кредитування\~12 місяців з пролонгацією; мета отримання кредиту -\~споживчі цілі; спосіб та строк надання кредиту безготівковим шляхом; процентна ставка, відсотків річних \~42% для карт «Універсальна» та 40,8% для карт «Універсальна GOLD»; тип процентної ставки\~- фіксована; повернення кредиту здійснюється шляхом договірного списання з рахунку клієнта, у т.ч. за рахунок кредитного ліміту, у розмірі процентів, що підлягають сплаті за цим Договором, першого числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта, та шляхом внесення клієнтом коштів у розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту. Розмір мінімального обов`язкового платежу 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 гривень щомісячно, у разі прострочення з 31 дня 10% від заборгованості, у разі прострочення з 181 дня 100% від заборгованості; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків річних - 84% для карт «Універсальна» та 81,6 % для карт «Універсальна GOLD». Також заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг містить окремий розділ «Умови та Правила надання банківських послуг на дату приєднання та підписання їх клієнтом», які є їх новою редакцією та починають діяти для клієнтів по чинним кредитам з моменту направлення їм повідомлення про зміну умов договору в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про споживче кредитування» та цими Умовами та Правилами, і визначають: загальні положення; порядок та умови надання кредиту; порядок повернення кредиту; строк дії договору; тарифи банку та інші умови договору. Згідно п. 2.1.1.1 розділу «Умови та Правила надання банківських послуг на дату приєднання та підписання їх клієнтом» на підставі ст. 634 ЦК України анкетою заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк» клієнт приєднується до цих Умов та Правил Паспорт споживчого кредиту та Тарифи Банку є невід`ємною частиною цього договору. За змістом заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг сторони визнають простим електронним підписом такі способи підпису клієнта: ОТР-пароль, QR-код, підпис стилусом на планшеті у відділені Банку, кнопки «Підпис», «Підписав», «Підтверджую», «Ознайомився» тощо в програмних комплексах, мобільних додатках або на офіційних сайтах Банку в мережі інтернет, де клієнту надається технічна можливість ознайомитися з умовами надання відповідних послуг та підписати відповідний договір, дати доручення Банку на здійснення операції по переказу коштів тощо, якщо інтерфейс відповідного ПК Банку дає клієнту змогу зробити однозначний висновок про суть операції, доручення на здійснення якої клієнт надає Банку шляхом підписання способами, узгодженими сторонами вище. Сторони визнають правочини у вигляді електронних документів з використанням зазначених простих електронних підписів дійсними та обов`язковими для сторін та такими, які не потребують додаткового підтвердження. Таким чином, суд вважає, що наданими позивачем доказами підтверджено підписання [PERSON] заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг, яка підписана в електронному вигляді. Відповідач з викладеними в заяві умовами погодився без будь-яких зауважень або застережень, на підтвердження чого на примірнику заяви ним проставлено свій підпис стилусом на планшеті у відділенні банку (а.с. 38). З паспорта споживчого кредиту, який також підписаний відповідачем 22 грудня 2020 року в електронному вигляді шляхом проставлення свого підпису стилусом на планшеті у відділенні банку, вбачається, що в ньому зазначені основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші умови (а.с. 29-30). Як вбачається із довідки за №00000003672559342 від 22 липня 2024 року, наданої АТ КБ «Приватбанк», за кредитним договором, укладеним між банком та [PERSON] , останньому 22 грудня 2020 року надана картка типу «Універсальна» № [NUMBER] з терміном дії до 01/24, а тому погоджений сторонами розмір відсотків становив 42,0% - базова процентна ставка для карт «Універсальна», та 84,0% - підвищена ставка для карт «Універсальна», яка застосовується у випадку невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків річних (а.с.24). За умовами укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем кредитного договору від 22 грудня 2020 року, Банком відповідачеві надано кредит в розмірі 10000 гривень 00 копійок, який у подальшому було збільшено до 57000 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у порядку та розмірі встановленому цим договором. Згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н від 22 грудня 2020 року, наданого АТ КБ «ПриватБанк», [PERSON] своєчасно не сплачував Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом та відсотками, внаслідок чого станом на 21 липня 2024 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 69197 гривень 88 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 56061 гривня 34 копійки; заборгованості за\~відсотками в сумі 13136 гривень 54 копійки (а.с. 19-23). З виписки за договором № б/н за період з 22 грудня 2020 року по 22 липня 2024 року вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами як шляхом зняття готівки у банкоматах, так і шляхом здійснення розрахунків за покупки в магазинах, аптеках, ресторанах, а також шляхом перераховування коштів на інші карткові рахунки. Крім того [PERSON] здійснював поповнення кредитної картки (а.с. 26-28). Вказана виписка за договором є належним і достатнім доказом щодо розрахунку вимог АТ КБ «ПриватБанк». Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові в справі № 554/4300/16-ц, датованій 25 травня 2021 року. Крім того банківська виписка має статус первинного документа, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12 квітня 2012 року № 578/5(далі - Перелік № 578/5), згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Згідно із бухгалтерським обліком якість кредиторської заборгованості характеризується показниками, що відбивають своєчасність здійснення розрахунків по зобов`язанням. Приклад цього дає показник частки простроченої кредиторської заборгованості в загальному обсязі. Дані для розрахунку таких показників (саме розрахунку заборгованості) приводяться в розділі «Дебіторська і кредиторська заборгованість» Додатка до бухгалтерського балансу (форма № 5), який складається на підставі первинної бухгалтерської документації в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Водночас у вказаному розділі наводяться дані про рух відповідних показників кредиторської заборгованості. Аналіз кредиторської заборгованості проводиться на підставі використання фінансової звітності, бухгалтерського балансу і форми № 5. Для того, щоб співвіднести динаміку величини кредиторської заборгованості зі змінами масштабів діяльності установи, при складанні розрахунку заборгованості, використовуються ряд коефіцієнтів оборотності кредиторської заборгованості, як показники фінансових результатів. Таким чином, розрахунок заборгованості відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» є похідним від первинної бухгалтерської документації та містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Як вже зазначалося вище із виписки за договором та розрахунку заборгованості, вбачається, що відповідач впродовж 2020-2023 років активно користувався кредитною карткою, ним систематично вносились кошти на погашення заборгованості. Таким чином, відповідач своїми діями визнавав наявність кредитних правовідносин з АТ КБ «ПриватБанк». Ці обставини відповідачем не спростовані, доказів щодо неотримання коштів або їх фактичного повного повернення останнім не надано. Розмір заявленої банком заборгованості за кредитом в розмірі 69197 гривень 88 копійок підтверджується наданими позивачем випискою за договором та розрахунком заборгованості, який є арифметично правильним, він проведений та відповідає умовам вказаного договору, тобто є належним і допустимим доказом існування заборгованості та її розміру, що, в свою чергу, жодним чином не спростовано відповідачем. Водночас суд зазначає, що наданий представником відповідача у відзиві на позовну заяву контррозрахунок суми заборгованості в противагу наданого банком розрахунку заборгованості за договором, є арифметично неправильним і таким, що жодним чином не узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами. Враховуючи вищевикладене, кредитний договір №б/н, укладений між\~його сторонами\~22\~грудня 2020\~року,є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст. 3 ЦК України, а також ст. 1054 ЦК України, ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", оскільки позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ст. 3 ЦК України. А це значить, що дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1 ст.1047 ЦК України). Нормою, закріпленою у абз. 2 ч.2 ст. 639 ЦК України, передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно п. 5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. У п.6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» закріплене визначення, згідно якого електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно частини 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України (п.13ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Приписами, закріпленими у статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. В ч.1 ст. 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). А у ч. 2 ст. 1054 ЦК України закріплене правило, за яким до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до\~ч.\~1\~ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина 3 статті 1054 ЦК України). Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (частина перша статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). У відповідності до вимог ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ч.\~1\~ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За правилами, визначеними ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. У ч.ч. 1 та 2 ст. 77 ЦПК України закріплено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За правилами, визначеними ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як з`ясовано судом, підписані 22 грудня 2020 року особисто [PERSON] стилусом на планшеті у відділенні банку заява про приєднання\~до Умов та Правил надання послуг та паспорт споживчого кредиту, складають між ним та банком кредитний договір, укладений його сторонами в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію", Закону України «Про споживче кредитування»,\~та в ньому викладено інформацію про тип кредиту, строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, процентну ставку, платежі за додаткові та супутні послуги, загальні витрати за кредитом, орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом, реальну річну процентну ставку, а тому відповідач був ознайомлений з умовами кредитування. Підписавши заяву про приєднання\~до Умов та Правил надання послуг та паспорт споживчого кредиту, які є складовою частиною кредитного договору, позичальник відповідно до статей 3 та 627 ЦК України добровільно погодив такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання. Як зазначив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 30 березня 2012 року за №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов`язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії. Суд констатує, що правочин, укладений між його сторонами, відповідно до статті 204 ЦК України є правомірним та укладений у письмовій формі, отже сторонами дотримано вимоги ст. 1055 ЦК України щодо форми кредитного договору. З огляду\~на вищевикладене,\~на підставі\~досліджених у\~судовому засіданні\~доказів,\~суд вважає\~доведеним факт\~невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим має місце порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №б/н, укладеного між його сторонами 22 грудня 2020 року, у розмірі 69197 гривень 88 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 56061 гривня 34 копійки; заборгованості по відсоткам в сумі 13136 гривень 54 копійки. Водночас до доводів представника відповідача з приводу відсутності підстав для задоволення позову, викладених ним у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив, суд ставиться критично, позаяк такі доводи не узгоджуються із наявними в матеріалах справи доказами та з`ясованими судом фактичними обставинами справи. Крім того, суд за правилами, визначеними ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача суму сплаченого ним судового збору у розмірі 2422 гривні 40 копійок. Суд також вважає за доцільне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав на те, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Outcome: approved