Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] в якій просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей - доньки, [PERSON] , [INFO] , та доньки, [PERSON] , [INFO] , до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позов мотивований тим, що судовим наказом з позивача стягнуто аліменти на користь [PERSON] ( [INFO] , уродженки м. Каховка Херсонської області, мешканки: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ), аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше встановленого чинним законодавством мінімального розміру аліментів для дитини відповідного віку, щомісячно, до\~досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи стягнення з 16 вересня 2019 року. Позивач вказує, що сплачував аліменти на утримання дітей за графіком, проте наразі виникли обставини для зменшення розміру аліментів, та він не має надалі можливості сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі, визначеному Судовим наказом від 07.10.2019 року, у зв`язку з чим я був вимушений звернутися до суду з даним позовом. В матеріалах наявний відзив на позовну заяву [PERSON] в якому остання просила відмовити у задоволенні позову, з тих підстав, що більшість \~обставин, на які посилається позивач існували на дату винесення судового наказу від 2019 року. Позивач є фізично здоровою особою працездатного віку, який має постійну роботу, постійний дохід та його матеріальний стан цілком дозволяє сплачувати аліменти на утримання власник доньок. Позивач не надав доказів, що проживає разом з батьками або що, батьки не знаходяться на тимчасово окупованій території. Позивач також не надав доказів зміни його матеріального стану порівняно з датою винесення судового наказу. Згідно правової позиції Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 серпня 2019 року у справі №760/11934/16-ц, не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів наявність у позивача на утриманні родича, що потребує утримання. Відповідач зазначила, що у неї змінили матеріальні обставини в зв`язку з виїздом за кордон. Також вказала на те, що вона та її донька [PERSON] є особами з інвалідністю (а.с.54-57) Сторони в судове засідання не з`явилися. В матеріалах наявна заява позивача, в якій останній підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Відзиву на позовну заяву не подав. На адресу суду повернувся конверт із рекомендованими повідомленнями із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п. 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких обставин, враховуючи, що судом судова повістка про виклик відповідача в судове засідання направлялася за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача, однак на адресу суду повернувся поштовий конверт із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до\~статті 280 ЦПК України. Згідно ч.2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріли справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони судовим наказом Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 07.10.2019 року стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , уродженця м. Каховка Херсонської області, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , адреса реєстраційного обліку місця проживання: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , уродженки м. Каховка Херсонської області, мешканки: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ), аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше встановленого чинним законодавством мінімального розміру аліментів для дитини відповідного віку, щомісячно, до\~досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи стягнення з 16 вересня 2019 року. Заборгованість по сплаті аліментів у позивача відсутня ( а.с.17) Згідно свідоцтва про народження, позивач є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.10) Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 23 грудня 2022 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] , актовий запис №с 690 ( а.с.16) Згідно наданих позивачем довідок, він обмежено придатний до військової служби (а.с.13, 14, 15) Суд вважає, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду з огляду на наступне. Згідно ст. 180\~СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182\~СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч. 3ст. 181\~СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 192\~СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 273\~СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів:а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналізуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Так,Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. У\~статті 192 СК України\~наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Крім того,пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192\~СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тількист.192\~СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Відповідно дост.263\~ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі\~статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі\~статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбаченихст.192\~СК України. Так, належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився матеріальний стан позивача або стан його здоров`я, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Що ж стосується посилання позивача в якості підстави позову на те, що він\~ вчасно сплачує аліменти, то суд зазначає що добровільна сплата аліментів не є підставою для зменшення розміру аліментів на утримання дітей. Доводи позивача в частині сплати аліментів на іншу дитину, суд відхиляє в зв`язку з тим, що на час винесення судового наказу 07 жовтня 2019 року дана обставина існувала та була врахована при визначенні розміру аліментів, відтак не може свідчити про погіршення матеріального становища. Щодо наявності важкого поранення пов`язаного з проходженням військової служби та обмеженої придатності до військової служби, то суд зазначає, що позивачем не доведено, що він проходить коштовне лікування та потребує тривалого вживання лікарських засобів, як і не можливості працювати після поранення. Щодо наявності на утриманні батьків пенсіонерів, суд їх відхиляє, так як позивачем не надано доказів участі позивача в утриманні батьків. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначеніст.192\~СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Таким чином, враховуючи вищевикладене та те, що належних доказів в обґрунтування позову не надано, суд не вбачає підстав для задоволення вимог про зменшення розміру аліментів, а тому відмовляє в задоволенні позову. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, то відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed