Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

22.10.2024 згідно даних реєстрації вхідної кореспонденції позивач звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надані послуги теплопостачання в сумі 80 287,53 грн. станом на 01.07.2024 та судовий збір. В обґрунтування позову зазначено те, що Державне міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго» надає послуги теплопостачання для квартири [ADDRESS] , (ос. рах.№ [NUMBER] ), в якій проживає [PERSON] та яка є споживачем. ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» визначено виконавцем послуг із центрального опалення та підігріву води для населення на підставі рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №17 від 26.01.2010. В перехідний період від моменту введення в дію 01.05.2019 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 до моменту укладення нових договорів про надання комунальних послуг, п.3 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених таким договором, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг укладеними за правилами визначеними законом. У разі якщо, якщо згідно з договорами про надання комунальних послуг укладеними до введення в дію цього закону передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах. Відтак, не укладення договорів, які передбачені новим законом не виключає можливості стягнення з боржника на користь заявника вартості отриманих послуг з надання теплопостачання. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом (місяцем). Відповідач свої зобов`язання, як споживач виконувала неналежним чином, у зв`язку з чим, станом на 01.07.2024 має заборгованість 80 287,53 грн. з оплати за постачання теплової енергії та гарячого водопостачання. Не проживання відповідача у квартирі, яка належить йому/їй на праві власності та факт відсутності реєстрації в цій квартирі не звільняє особу від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг (а.с. 1-2). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 22.10.2024 справу передано судді Кіндратишин Л.Р. (а.с. 11-12). 25.10.2024 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с. 20-21). 07.11.2024 згідно штампу на поштовому конверті відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що вважає позовну заяву не обгрунтованою та такою, що порушує її права. Зазначає, що позивач звертався до суду з аналогічними вимогами, однак ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області було відмовлено у видачі судового наказу, оскільки з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність. Просила врахувати її важке матеріальне становище. У зв`язку із пропущенням строку позовної давності просила відмовити у задоволенні позову (а.с. 26-27). Представник позивача в судове засідання не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, щодо заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений відповідно до вимог закону, в тому числі через сайт «Судова влада». Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 17.12.2024 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Державне міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго» визначено виконавцем послуг із централізованого опалення та підігріву води для населення на підставі рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 17 від 26.01.2010. Як вбачається із відповіді №862936 від 23.10.2024 з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно, яку сформовано засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» за запитом містяться відомості щодо майна [PERSON] за адресою : [ADDRESS] (а.с. 13-15). Згідно відповіді Управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради відділу з питань реєстрації місця проживання, зняття з реєстрації місця проживання та ведення реєстру територіальної громади м. Івано-Франківська, яка надійшли до суду 31.10.2024, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 24), що також підтверджується довідкою ВОМІРМП УДМС в Івано-Франківській області яка надійшли до суду 06.11.2024 (а.с. 25). Відповідно до розрахунку боргу за теплоенергію, складеного ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» за адресою: [ADDRESS] за період часу з 01.09.2021 по 01.09.2024 [PERSON] , особовий рахунок № [NUMBER] , нараховано заборгованість в загальній сумі 80 287,53 грн. (а.с.4). Згідно довідки за опалення (2017р) за адресою [ADDRESS] ,\~залишок на\~01.01.2017\~-\~20503,27\~грн.,\~нараховано:\~6185,41\~грн.,\~оплачено:\~0,00\~грн.,\~субсидія +\~компенсація:\~0,00\~грн.,\~борг -\~26688,68\~грн.;\~та довідки\~за ГВ\~(2017р) залишок на 01.01.2017 - 4765,22 грн., нараховано: 0,00 грн., оплачено: 0,00 грн., субсидія + компенсація: 0,00 грн., борг - 4765,22 грн. (а.с. 51). Згідно довідки за опалення (2018р) за адресою [ADDRESS] ,\~залишок на\~01.01.2018\~-\~26688,68\~грн.,\~нараховано:\~6648,95\~грн.,\~оплачено:\~0,00\~грн.,\~субсидія +\~компенсація:\~0,00\~грн.,\~борг -\~33337,63\~грн.;\~та довідки\~за ГВ\~(2018р) залишок на 01.01.2018 - 4765,22 грн., нараховано: 0,00 грн., оплачено: 0,00 грн., субсидія + компенсація: 0,00 грн., борг - 4765,22 грн. (а.с. 50). Згідно довідки за опалення (2019р) за адресою [ADDRESS] ,\~залишок на\~01.01.2019\~-\~33337,63\~грн.,\~нараховано:\~6370,20\~грн.,\~оплачено:\~0,00\~грн.,\~субсидія +\~компенсація:\~0,00\~грн.,\~борг -\~39707,83\~грн.;\~та довідки\~за ГВ\~(2019р) залишок на 01.01.2019 - 4765,22 грн., нараховано: 0,00 грн., оплачено: 0,00 грн., субсидія + компенсація: 0,00 грн., борг - 4765,22 грн. (а.с. 49). Згідно довідки за опалення (2020р) за адресою [ADDRESS] ,\~залишок на\~01.01.2020\~-\~39707,83\~грн.,\~нараховано:\~6575,69\~грн.,\~оплачено:\~0,00\~грн.,\~субсидія +\~компенсація:\~0,00\~грн.,\~борг -\~46283,52\~грн.;\~та довідки\~за ГВ\~(2020р) залишок на 01.01.2020 - 4765,22 грн., нараховано: 0,00 грн., оплачено: 0,00 грн., субсидія + компенсація: 0,00 грн., борг - 4765,22 грн. (а.с. 48). Згідно довідки за опалення (2021р) за адресою [ADDRESS] ,\~залишок на\~01.01.2021\~-\~46283,52\~грн.,\~нараховано:\~9217,40\~грн.,\~оплачено:\~0,00\~грн.,\~субсидія +\~компенсація:\~0,00\~грн.,\~борг -\~55500,92\~грн.;\~та довідки\~за ГВ\~(2021р) залишок на 01.01.2021 - 4765,22 грн., нараховано: 0,00 грн., оплачено: 0,00 грн., субсидія + компенсація: 0,00 грн., борг - 4765,22 грн. (а.с. 47). Згідно довідки за опалення (2022р) за адресою [ADDRESS] ,\~залишок на\~01.01.2022\~-\~55500,92\~грн.,\~нараховано:\~7929,12\~грн.,\~оплачено:\~0,00\~грн.,\~субсидія +\~компенсація:\~0,00\~грн.,\~борг -\~63430,04\~грн.;\~та довідки\~за ГВ\~(2022р) залишок на 01.01.2022 - 4765,22 грн., нараховано: 0,00 грн., оплачено: 0,00 грн., субсидія + компенсація: 0,00 грн., борг - 4765,22 грн. (а.с. 46). Згідно довідки за опалення (2023р) за адресою [ADDRESS] ,\~залишок на\~01.01.2023\~-\~63430,04\~грн.,\~нараховано:\~8042,36\~грн.,\~оплачено:\~0,00\~грн.,\~субсидія +\~компенсація:\~0,00\~грн.,\~борг -\~71472,40\~грн.;\~та довідки\~за ГВ\~(2023р) залишок на 01.01.2020 - 4765,22 грн., нараховано: 0,00 грн., оплачено: 0,00 грн., субсидія + компенсація: 0,00 грн., борг - 4765,22 грн. (а.с. 45). Згідно довідки за опалення (2024р) за адресою [ADDRESS] ,\~залишок на\~01.01.2024\~-\~71472,40\~грн.,\~нараховано:\~3910,64\~грн.,\~оплачено:\~5,00\~грн.,\~субсидія +\~компенсація:\~0,00\~грн.,\~борг -\~75378,04\~грн.;\~та довідки\~за ГВ\~(2024р) залишок на 01.01.2024 - 4765,22 грн., нараховано: 0,00 грн., оплачено: 0,00 грн., субсидія + компенсація: 0,00 грн., борг - 4765,22 грн. (а.с. 44). Зазначений будинок забезпечується тепловою енергією, наданою позивачем, отже позивач надавав послуги з теплопостачання відповідачу. Відповідно до п. 8 Правил надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, послуги надаються споживачеві згідно із договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Між позивачем та відповідачами не було укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Однак 01.12.2021 ДМП «ІФТКЕ» оприлюднило типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії (офіційно опублікований на сайті www.tke.if.ua) (а.с. 5-7). Відповідно до п. 20 Правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У разі відсутності засобів обліку гарячої води і теплової енергії, плата за надані послуги справляється відповідно до вимог п. 21 Правил, тобто згідно з установленими нормативами (нормами) споживання. Згідно з пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року №-630, плата за надані послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлений інший строк. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Пункт 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вказує, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. У силу статті 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору, в даному випадку - Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21.07.2005. Відповідно до частини 4 статті 319 ЦК України власність зобов`язує, а згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що згідно відповіді №862936 від 23.10.2024 з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно, яку сформовано засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» за запитом містяться відомості щодо майна [PERSON] за адресою : [ADDRESS] (а.с. 13-15). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом із тим, відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.264 ЦПК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно із приписами ст.ст. 260, 261 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому норма частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. Верховний Суд у постанові від 23.12.2020 по справі № 127/23910/14-ц дійшов висновку, що правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Крім цього згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким було доповнено Цивільний кодекс України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 №540-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки, визначені у тому числі статтями 257 та 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211 карантин було встановлено з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України. Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 № 1236 «з метою запобігання поширенню на України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-, з 19 грудня 2020 р. до 28 лютого 2021 р. на території країни діяв карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом» та наступними постановами КМУ з цього ж питання. В подальшому Кабінет Міністрів України постановою № 1336 від 15.12.2021 продовжив дію адаптивного карантину на території України до 31 березня 2022 року продовжено внесення змін до постанови № 1236 від 9 грудня 2020 р., постановою від 09.12.2020 №1236 продовжено дію до 30.04.2023 року. Постановою від 27.04.2023 №383 продовжено дію до 30.06.2023 року. Отже Карантин в Україні безперервно встановлено з 12.03.2020 до 30.06.2023 року. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). В випадку перебіг позовної давності обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Отже, строк позовної давності до яких не сплив на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, тобто станом на березень 2020 року, не можуть бути застосовані наслідки пропуску строку позовної давності. При цьому, оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувались позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісяця платежу. 30.03.2020 Верховна Рада прийняла закон № 540-IX (набрав чинності 02.04.2020), який продовжив низку процесуальних та інших строків (зокрема, позовну давність) на строк дії карантину. Зокрема, пунктом 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України було визначено, що під час дії карантину, строки, встановлені низкою статей цього Кодексу (зокрема, позовна давність), продовжуються на строк дії карантину. За загальним правилом, визначеним у статті 58 Конституції України та статті 5 Цивільного кодексу, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності, і не мають зворотної дії у часі. З огляду на це, сплив строків до набрання чинності Законом № 540-IX разом із відсутністю норми про зворотну дію цього закону в часі дають підстави стверджувати, що строки, які спливли до 02.04.2020, не є продовженими. При застосуванні приписів пункту 12 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України суд враховує також, що такий строк слід застосовувати відносно кожного щомісячного платежу. Суд враховує ті обставини, що оплата комунальних послуг має здійснюватись споживачами цих послуг не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом (місяцем). Встановлено, що платежі за послуги позивача у спірний період не здійснювалися. З цього вбачається, що позовна давність по заборгованості з 01.01.2005 року по квітень 2017 спливла до введення карантину, а тому на неї дія пункту 12 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України щодо продовження строку позовної давності не поширюється. А тому у стягненні заборгованості, яка виникла з 01.01.2005 року до квітня 2017 року слід відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Разом з тим, сплив строку позовної давності щодо решти періоду заборгованості, починаючи з квітня 2017 по червень 2023 припадає на час дії карантину, який не закінчився у день подання позову, тому на цю заборгованість поширюються приписи ст. 12 «Прикінцевих та перехідних положень» до ЦК України в частині продовження строку позовної давності на весь час дії карантину. А тому ця заборгованість підлягає стягненню з відповідача. Таким чином в межі строку позовної давності з урахуванням приписів пункту 12 «Прикінцевих і перехідних положень» ЦК України вкладається період щомісячних платежів, яка наявна з травня 2017 року ( оскільки заборгованість, що наявна станом на квітень нарахована за березень 2017 року) по липень 2024 включено, а борг у цьому періоді згідно довідок за опалення становить: 46 759,27 грн. Належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність заборгованості відповідача з наданих послуг теплопостачання або ж спростовували доводи представника позивача в обґрунтування ним позовних вимог, відповідачем суду не подано. Та обставина, що ухвалою судді Івано-Франківського міського суду у справі №344/6219/24 відмовлено у видачі судового наказу у зв"язку із пропуском строку позовної давності, то вказане не позабаляє права на заявлення відповідних вимог у пор"ядку позовного провадження ( ч.2 ст. 166 ЦПК України). Внаслідок неналежного виконання споживачем зобов`язання по оплаті наданих послуг станом на 01.07.2024 виникла заборгованість перед позивачем в загальній сумі 46 759,27 грн., а тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за надані послуги теплопостачання в розмірі 46 759,27 грн. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню витрати на сплату судового збору в сумі 1763,50 грн. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 13, 78, 81, 141, 223, 258, 259, 263-265, 280-285 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved