Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

представник позивача [PERSON] адвокат Мужилівська Н.М. 12.03.2024 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, вказавши третьою особою виконавчий комітет Орининської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що [INFO] в сторін народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Спільне життя сторін не склалось, син залишився проживати з позивачем, перебуває під його опікою. Вказане підтверджується довідкою Орининською сільською радою від 06.02.2024 року №95/02-21. В довідці також зазначено, що мати дитини [PERSON] у вихованні дитини не приймає участі. 01.02.2024 року комісією у складі директора ЦНСП Орининської сільської ради [PERSON] та соціального робітника [PERSON] було проведено обстеження умов проживання малолітнього [PERSON] [INFO] та складено відповідний акт. Згідно акту він містить все необхідне для гармонійного повноцінного розвитку, продуктами та коштами забезпечений. Тимчасово опікуном є бабуся [PERSON] . На момент подання позовної заяви дитина є учнем 1го класу Орининського ліцею. Впродовж 2020-2023 рр [PERSON] відвідував Ориниський заклад дошкільної освіти «Калинка» Орининської сільської ради, що підтверджується довідкою №67 від 02.02.2024 року. За вказаними довідками [PERSON] цікавився життям дитини, успішністю, поведінкою, відносинами з однолітками тільки батько, на період його військової служби в ЗСУ - бабуся [PERSON] . Згідно довідки №29 від 05.02.2024 року КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Староушицької селищної ради позивач звертався до лікаря у випадку захворювання сина, виконував усі рекомендації лікаря, регулярно проводив дитині обстеження. Вказане підтверджує те, що тільки батько приймає участь у житті та вихованні дитини. Позивач позитивно характеризується за місцем реєстрації, на обліку у лікаря психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. Відповідачка нехтує своїми обов`язками по відношенню до сина [PERSON] , матеріально сина не забезпечує, відсутні підтримка, розуміння та піклування з її боку до дитини. На підставі викладеного просить суд, позбавити відповідачку батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . В судове засідання позивач не з`явився, його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила суд їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю, просить суд відмовити в його задоволенні. Суду відповідач пояснила, що проживали з позивачем без реєстрації шлюбу, в неї є двоє дочок від попереднього шлюбу, від спільного проживання з позивачем у них народився [PERSON] , проживали спільно поки дитині не виповнилося 1 рік та 8 місяців, після конфліктів які мали місце з позивачем вони з часом помирилися, він разом із сином приходив проживати до них, а вона з доньками до нього, однак шлюбні відносини з позивачем не поновили, шлюб не реєстрували; змінила своє прізвище з « [PERSON] », після припинення спільного проживання з позивачем неодноразово робила спроби забрати сина проживати до себе однак позивач та його мати перешкоджали їй, чинять їй перешкоди в спілкуванні із сином, має намір забрати проживати сина до себе, в органи опіки та піклування не зверталася оскільки не знала про таку можливість, позивач перебуває на військовій службі по мобілізації, його мати не допускає її до дитини; середня донька навчається разом із [PERSON] в одній школі, вони дружать із [PERSON] . Представник третьої особи виконавчого комітету Орининської сільської ради в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, вказала, що відповідачка бажає здійснювати опіку та піклування за дитиною. Ухвалою суду від 27.03.2024 року відкрито провадження у справі та призначено по справі підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 04.06.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони проживали без реєстрації шлюбу. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження сина (а.с.4). Сторони припинили спільне проживання коли дитині виповнилося 1 рік та 8 місяців. Син проживає з позивачем та його матір`ю, перебуває на його утриманні, вказане підтверджується актом обстеження умов проживання від 01.02.2024 року (а.с.5), довідкою від 02.02.2024 року №68 виданої Орининським ліцеєм Орининської сільської ради, за якою, батько та бабуся опікуються дитиною, цікавляться його розвитком та досягненнями (а.с.6); довідкою від 02.02.2024 року №67 виданої Орининським ліцеєм Орининської сільської ради, за якою, батько та бабуся займаються вихованням дитини, впровдовж 2020-2023 рр. вони приводили дитину до ЗДО «Калинка» (а.с.7); Лікуванням та станом здоров`я займається позивач та його мати, що підтверджується довідкою від 05.02.2024 №29 (а.с.10) КНП «Центра первинної медико-санітарної допомоги» Староушицької селищної ради. Позивач, мобілізований, перебуває на військовій службі з серпня 2022 року, що підтверджується довідкою від 21.04.2023 року №1138, за місцем проживання скарг на нього не надходило, характеризується позитивно, згідно довідки №79/02-21 від 01.02.2024 року (а.с.9). На час перебування на службі, доглядом за дитиною займається його мати [PERSON] , що підтверджується довідкою (а.с.8) від 06.02.2024 року №95/02-21. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини як особистості. Батьки мають рівні права та обов`язки щодо освіти і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Як зазначено у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року №3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно із ч.1 ст.152 СК України право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року №3 позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. При вирішенні питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські (материнські) обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ході розгляду справи встановлено, що відповідач неналежно виконувала свої батьківські обов`язки щодо сина [PERSON] після припинення спільного проживання із позивачем, що в суді підтвердив допитаний в якості свідка позивач по справі, а також свідки [PERSON] , [PERSON] , що також підтверджується наданими суду представником позивача доказами: довідкою директора Оринінського ліцею від 02.02.2024 р., довідкою Оринінської сільської ради від 06.02.2024 р. № 95/02-21, довідкою лікуючого лікаря. В той же час після ініціювання позивачем питання щодо позбавлення її батьківських прав відповідач своє ставлення до дитини змінила, врахувала зауваження органу опіки. Вказані обставини в суді підтвердила допитана в якості свідка старша донька відповідача [PERSON] , яка суду пояснила що вони із сестрою часто спілкуються із братом, проводять вільний час, позивач чинив перешкоди матері спілкуватися із [PERSON] , в мами є всі належні умови для проживання [PERSON] . Обставиною, за якої позбалення батьківських прав є необхідним заходом, є лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно сина в матеріалах справи відсутні. Навпаки у ході судового розгляду з пояснень відповідача встановлено, що позивач та його мати чинили їй перешкоди в спілкуванні із сином, вона своє ставлення до виховання дитини змінила, бажає, що син проживав з нею. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Згідно висновку (а.с.35-37) служби у справах дітей Орининської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, затвердженого протоколом засідання комісії з питань захисту прав дитини від 29.04.2024 року №7, у наданні висновку про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] відмовлено, надано висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав , контроль за виконанням даного рішення покладено на службу у справа дітей Орининської сільської ради. У висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідачки вказано, що мати дитини спілкується з ним, надає йому матеріальну допомогу. Дитина на вихідні дні приходить до неї з ночівлею. Причини несистематичних та рідкісних побачень з дитиною пояснює тим, що їздить на роботу в інший район, однак в подальшому зобов`язується сумлінно ставитись до виконання батьківських обов`язків відносно сина. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed