Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

15 листопада 2024 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з Кіровського районного суду м. Дніпропетровська згідно ухвали суду від 04 вересня 2024 року надійшла цивільна справа № 203/4459/24 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 00-7684923 від 25 квітня 2023 року у загальному розмірі 18\~337,50 грн., а також судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 25 квітня 2023 року між ТОВ «Качай гроші» та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії № 00-7684923 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора. У кредитному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, розміру і типу процентної ставки. Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 Договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії у розмірі 4\~725,00 грн. (з яких 225,00 грн. - комісія) на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. ТОВ «Качай гроші» свої зобов`язання за договором виконав та надав позичальникові грошові кошти. Однак, всупереч умов Договору, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 18\~337,50 грн., з яких: 4\~725,00 грн. заборгованість по кредиту; 13\~612,50 грн. заборгованість по несплачених відсоткам за користування кредитом. В подальшому, 30 жовтня 2023 року між ТОВ «Качай гроші» та «Фінансова компанія «ЕЙС» було укладено Договір факторингу № 30102023, відповідно до якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до Акту приймання-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу № 30102023 від 30 жовтня 2023 року, від ТОВ «Качай гроші» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 18\~337,50 грн. При цьому, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» не здійснювало нарахувань за кредитним договором. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС». Крім того, позивачем також понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6\~000,00 грн. Тому, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» вимушено звернутися до суду для стягнення з відповідача вказаної вище суми заборгованості. Ухвалою суду від 18 листопада 2024 року вказану справу було прийнято до провадження та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач у встановлений судом строк не надав відзиву на позовну заяву. Розглянувши клопотання представника позивача [PERSON] про витребування у АТ «Універсал Банк» інформації щодо емітування на ім`я [PERSON] платіжної картки, інформації про зарахування коштів на картковий рахунок, а також інформації про фінансовий номер телефону [PERSON] , суд ухвалив відмовити у задоволенні вказаного клопотання, оскільки воно належним чином не обґрунтоване та представником позивача не доведено, що обставини на підтвердження яких він просить витребувати докази, мають значення для правильного вирішення справи. Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами. Суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 25 квітня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» як кредитодавцем та [PERSON] як позичальником було укладено кредитний договір № 00-7684923, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, з сумою кредитного ліміту 4 725,00 грн., строком на 120 днів, тобто до 23 серпня 2023 року, з фіксованою процентною ставкою (знижена процентна ставка 1,00% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, стандартна процентна ставка 2,50% від суми кредиту за кожен день користування кредитом), а позичальник зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (а.с. 13-15). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, є договором приєднання, що визначено у ст. 634 ЦК України. При цьому, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що правочин є\~правомірним,\~якщо його\~недійсність прямо\~не встановлена\~законом або\~якщо він\~не визнаний\~судом недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до\~статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Кредитодавець Товариство з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику [PERSON] обумовлені договором суму грошових коштів. Відповідач [PERSON] скористалась наданими кредитними коштами, проте зобов`язання належним чином за вищезазначеним договором не виконала, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі\~статтею 514\~ЦК України - до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон не вимагає, щоб при заміні кредитора, новий кредитор укладав з боржниками договір. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Згідно з вимогами чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва. В подальшому, 30 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» як клієнтом та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» як фактором укладено Договір факторингу № 30102023, відповідно до якого фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги (а.с. 45-47). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 30 жовтня 2023 року до Договору факторингу № 30102023 від 30 жовтня 2023 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» набуло право грошової вимоги за кредитним договором № 00-7684923 від 25 квітня 2023 року, укладеним зі [PERSON] , загальна сума заборгованості становить 18\~337,50 грн., з яких: 4\~725,00 грн. заборгованість по кредиту; 13\~612,50 грн. заборгованість по простроченим відсоткам (а.с. 51-52), що також підтверджується детальним розрахунком заборгованості за кредитним договором № 00-7684923 від 25 квітня 2023 року станом на 30 жовтня 2023 року (а.с. 54). Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші», та стало новим кредитором у зобов`язанні за кредитним договором, який укладений зі [PERSON] . Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, відповідач заборгованість за вищезазначеним кредитним договором так і не сплатила. Таким чином судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у кредит (позику). З огляду на те, що відповідач прострочила погашення поточних платежів за кредитним договором та не повернула отримані кредитні кошти, не виконавши взятих за договором зобов`язань, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 00-7684923 від 25 квітня 2023 року у загальному розмірі 18\~337,50 грн., яка складається з: 4\~725,00 грн. заборгованість по кредиту; 13\~612,50 грн. заборгованість по простроченим відсоткам. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: розмір\~витрат на\~правничу допомогу\~адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Судом встановлено, що позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» правничу допомогу у вказаній справі надавав адвокат Тараненко А.І., що підтверджується довіреністю від 30 жовтня 2023 року (а.с. 66), договором про надання правничої допомоги № 17/06/24-01 від 17 червня 2024 року, укладеним між Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (а.с. 55-56) та додатковою угодою № 1 від 17 червня 2024 року до договору про надання правничої допомоги № 17/06/24-01 від 17 червня 2024 року (а.с. 57-63). Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно роз`яснень,\~наведених у\~п.\~48\~Постанови Пленуму\~Вищого спеціалізованого\~суду України\~з розгляду\~цивільних і\~кримінальних справ\~«Про застосування\~судами законодавства\~про судові\~витрати у\~цивільних справах»\~від 17.10.2014\~року №10\~визначено,\~що підстави,\~межі та\~порядок відшкодування\~судових витрат\~на правову\~допомогу,\~надану в\~суді регламентовано\~ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. 17 червня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» та Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» було підписано Акт прийому-передачі наданих послуг, який є невід`ємною частиною договором про надання правничої допомоги № 17/06/24-01 від 17 червня 2024 року, в якому, серед іншого, зазначено, що ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» отримало від Адвокатського бюро «Тараненко та партнери» послуги по справі щодо стягнення заборгованості зі [PERSON] , вартість яких становить 6\~000,00 грн. Позивач дійсно отримав правову допомогу від адвоката Тараненко А.І., а тому не викликає сумнівів, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу у справі. Разом з цим, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З урахуванням складності даної справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що зазначена позивачем вартість та обсяг виконаної адвокатом роботи у розмірі 6 000,00 грн., а також витрачений на надані послуги час (6 годин) є завищеними та належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу пропорційності розподілу судових витрат. Суд вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу виходить з того, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Отже, відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір. При цьому, вартість послуг з проведення консультації, вивчення матеріалів справи, підготовки адвокатського запиту, клопотання про витребування доказів та складання позовної заяви є очевидно завищеною та такою, що не відповідає складності виконаних адвокатом робіт. Враховуючи викладене, з урахуванням складності справи, виконаної адвокатом роботи,

Outcome: partial