Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

22.10.2024 позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, покликаючись на те, що рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 14.06.2017 по справі №455/873/16-ц розірвано шлюб між ним та [PERSON] , визначено місце проживання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , визначено спосіб участі батька у вихованні дочки. Однак, з вересня 2018 року колишня дружина [PERSON] малолітню дочку від спільного подружнього життя залишила позивачу. Дочка знаходиться на утриманні та вихованні батька, проживає разом з ним в [ADDRESS] . Відповідачка проживає окремо, вихованням та утриманням дочки з моменту розірвання шлюбу не цікавиться, постійно перебуває у відрядженнях. Відповідачка проти проживання дитини з батьком не заперечувала, перешкод не чинила, фактично перестала спілкуватися зі своєю дитиною в обсязі, достатньому для її виховання, не забезпечує її матеріально. [PERSON] відмовляється давати кошти на утримання дитини, посилаючись на відсутність доходу, тому позивач змушений звернутися до суду. Ухвалою судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 24.10.2024 у справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження. 07.11.2024 через канцелярію суду надійшла заява про збільшення позовних вимог та уточнена позовна заява, згідно якої, окрім стягнення аліментів, позивач просить визначити місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , спільно з батьком [PERSON] . Ухвалою Старосамбірського районного суду Львівської області від 07.11.2024 прийнято до провадження уточнену позовну заяву [PERSON] до [PERSON] третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Старосамбірська міська рада Самбірського району Львівської області (орган опіки та піклування), про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини. Залучено Старосамбірську міську раду Львівської області (орган опіки та піклування) як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. 21.11.2024 через канцелярію суду надійшла заява від позивача про збільшення позовних вимог, згідно якої [PERSON] просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] самостійно виховує та утримує неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з ним. Ухвалою Старосамбірського районного суду Львівської області від 21.11.2024 прийнято до провадження заяву про збільшення позовних вимог. Позивач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій позов в частині стягнення аліментів просив залишити без розгляду, в іншій частині позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. Із урахуванням того, що позивач правомірно подав заяву про залишення без розгляду позовної заяви в частині стягнення аліментів, така заява подана до початку розгляду справи по суті тому, суд приходить до висновку про необхідність залишення заяви в частині стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі,- без розгляду. Відповідачка через канцелярію суду подала заяву, в якій вказала, що не заперечує проти уточненого позову, пояснила, що з вересня 2018 року, у зв`язку з навчанням, вона тривалий час проживала у м. Львові, дочку залишила її батькові. На той час у неї не було власного житла, доходу та часу для того, щоб виховувати та утримувати доньку. На даний час відповідачка отримала освіту та працює за цивільно-правовим договором, однак зароблених коштів вистачає лише на оренду житла та харчування. Розгляд справи просила проводити за її відсутності, з урахуванням її заяви. Представник органу опіки та піклування Старосамбірської міської ради Самбірського району Львівської області через канцелярію суду подав клопотання, в якому просив розгляд справи проводити за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам частини 2 статті 247 ЦПК України. Враховуючи визнання позову відповідачкою, суд, відповідно до правил частини 3 статті 200 ЦПК України, визнав за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 14.06.2017 по справі №455/873/16-ц розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 20.08.2011 року у відділі ДРАЦС по місту Самбору Самбірського МУЮ Львівської області, актовий запис №171; визначено місце проживання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , визначено спосіб участі батька у вихованні дочки (а.с.12 зв.-13 зв.). [INFO] , в шлюбі, народилася донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно Самбірським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 07.07.2016 серії [NUMBER] (а.с.6). Згідно довідки виконавчого комітету Старосамбірської міської ради Самбірського району Львівської області від 16 травня 2024 року за № 604 на утриманні та вихованні [PERSON] знаходиться неповнолітня дитина від спільного подружнього життя: дочка [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та фактично проживає разом з батьком однією сім`єю в [ADDRESS] (а.с.9). Згідно акту обстеження матеріальних умов проживання гр. [PERSON] від 17 травня 2024 року встановлено, що він проживає разом з неповнолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] , в [ADDRESS] та постійно здійснює догляд і займається вихованням, навчанням та утриманням малолітньої дочки (а.с.10). Згідно характеристики, виданої ПП «Агробуд» на [PERSON] , встановлено, що він працював з 2005 по 2009 рік на посаді майстра, з 2009 року по даний час працює у приватному підприємстві «Агробуд» на посаді виконроба. За час роботи зарекомендував себе з позитивної сторони як відповідальний, виконавчий, кваліфікований працівник. До своїх посадових обов`язків ставиться сумлінно. Скарг на роботу не надходило. Серед колег має авторитет. За час роботи трудової дисципліни не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався (а.с.11 зв.). Висновком виконавчого комітету Старосамбірської міської ради Самбірського району Львівської області №651/02-23 від 25.06.2024 про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] з батьком [PERSON] , визначено доцільним визначити місце проживання малолітньої [PERSON] з батьком [PERSON] (а.с.15). Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до частини 1 статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із частиною 3 статті 45 ЦПК України, суд сприяє створенню належних умов для здійснення малолітньою або неповнолітньою особою її прав, визначених законом та передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі статті 141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Відповідно до положень статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як роз`яснено у пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визначення його недійсним та поділ майна подружжя» № 11 від 21.12.2007, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 17.10.201 у справі № 402/428/16-ц зазначила, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага, в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини, приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07.12.2006). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16.07.2015). Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Правовідносини, які склались між сторонами, регулюються частиною 2 статті 315 ЦПК України відповідно до якої, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення та від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, у випадках коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, судом встановлено, що позивач бажає визначити місце проживання спільної дитини разом із собою та встановити факт того, що [PERSON] на теперішній час самостійно утримує та виховує неповнолітню доньку [PERSON] . Таке ж бажання виявила і відповідачка, яка своєю заявою в підготовчому судовому засіданні визнала позовні вимоги у повному обсязі. Представник третьої особи проти задоволення позову не заперечував. Враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження, а вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а також визнання заявлених вимог відповідачкою не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає доведеним факт перебування неповнолітньої [PERSON] на утриманні [PERSON] та приходить до висновку, що позовні вимоги про визначення місця проживання дитини з батьком підлягають задоволенню, оскільки таке рішення не суперечитиме найвищим інтересам дитини.

Outcome: approved