Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

Адвокат Павлов Ю.В., діючи в інтересах позивача [PERSON] , звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до Софіївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області в якому просить визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку загальною площею 1,8262 га, з кадастровим номером 4824580400:02:000:0737, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Софіївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, по праву спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , Новобузькою державною нотаріальною конторою Миколаївської області була заведена спадкова справа за № 286/2004. За життя, [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю ІІ-МК № 028461, виданого 23.05.2002 р. Баратівською сільською Радою народних депутатів, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4118, набув права приватної власності на земельну ділянку площею 5,49 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Баратівської сільської ради. Згідно поданих до нотаріальної контори заяв, [PERSON] , дружина померлого, і [PERSON] , дочка померлого, прийняли спадщину за законом, а [PERSON] , дочка померлого, відмовилась від прийняття спадщини на користь своєї матері [PERSON] [INFO] , спадкоємець [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частки земельної ділянки загальною площею 5,49 га. кадастровий номер 4824580404:05:000:0008, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташована на території Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області. [PERSON] померла [INFO] . Ще за життя, 25.06.2011 р. Баратівською сільською радою був посвідчений заповіт [PERSON] згідно із яким спадкоємцем 2/3 частки земельної ділянки, яку [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] , визначено її онука - [PERSON] 24.12.2020 р., [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом згідно із яким спадщина складається із земельної ділянки площею 3.64 кадастровий номер 4824580400:02:000:0632, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої за адресою: Миколаївська обл., Новобузький р-н, Баратівська сільська рада. Спадкоємець [PERSON] своє право на спадщину - на 1/3 частку земельної ділянки, яка належала її батьку [PERSON] , не оформила. З приводу оформлення даної спадщини [PERSON] у березні 2024 року звернулась до Новобузької державної нотаріальної контори Миколаївської області, де їй було надано запит від 22.03.2024 р. № 83/02-14 до компетентних органів про надання витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку загальною площею 5.49 га згідно державного акта на право приватної власності на землю ІІ-МК № 028461 від 23.05.2002 р., виданого [PERSON] , для можливості оформлення спадкоємцю 1/3 частки спадкового майна. У березні 2024 року позивач звернулась до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частину земельної ділянки після смерті батька. Через розбіжність загальної площі земельної ділянки, кадастрових номерів, а також відсутність у даному Витягу з ДЗК інформації про державний акт на земельну ділянку та про перехід права власності на 2/3 частки від загальної площі 5,49 га земельної ділянки до спадкоємця [PERSON] , яка вже отримала свідоцтво про право на спадщину і те, що площа 1,8262 га це залишок від загальної площі 5.49 га, що спадкується, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва. [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON] у вигляді 1/3 частки земельної ділянки загальною площею 5.49 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Із вищенаведених витягу з Державного земельного кадастру, технічної документації, свідоцтва про право на спадщину за заповітом слідує, що [PERSON] прийняла спадщину на земельну ділянку площею 1,8262 га. кадастровий номер 4824580400:02:000:07 яка межує із земельною ділянкою площею 3,666 га. кадастровий номер 4824580400:02:000:000:0632 власником якої є [PERSON] , який успадкував її після смерті [PERSON] . Також із вищенаведеного свідоцтва про право на спадщину за законом слідує, що [PERSON] успадкувала 2/3 часток земельної ділянки, яка належала [PERSON] , а на 1/3 частку земельної ділянки, яка належала [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом має отримати [PERSON] . Загальна площа земельної ділянки площею 1.8262 га. кадастровий номер 4824580400:02:000:0737, і земельної ділянки площею 3.666 га, кадастровий номер 4824580400:02:000:0632, становить 5.49 га (1,8262+3,666=5,49). Дані обставини вказують на те, що земельна ділянка площею 1.8262 га, кадастровий номер 4824580400:02:000:0737, як і земельна ділянка площею 3,666 га, кадастровий номер 4824580400:02:000:0632, є спадщиною [PERSON] , тому, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , право власності на неї має набути [PERSON] . На таке вказують і інші обставини. Так, земельна ділянка, кадастровий номер 4824580400:02:000:0737, згідно тієї ж технічної документації межує з іншого боку з земельною ділянкою, кадастровий номер 4824580400:02:000:0556. яка належить [PERSON] . Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом [PERSON] успадкувала право на земельну частку (пай), яка належала [PERSON] , який помер [INFO] . А в державному акті на право приватної власності на землю виданого на ім`я [PERSON] зазначено, що земельна ділянка [PERSON] межує із землями [PERSON] . Тому, для захисту права [PERSON] на земельну ділянку площею 1.8262 га кадастровий номер 4824580400:02:000:0737, позивач змушений звертатися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 24.06.2024 року відкрито провадження у справі та справу призначено в порядку загального позовного провадження до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 20.11.2024 року закрито підготовче провадження в справі та справу призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник Павлов Ю.В. позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Позивач додала, що усі роки, після смерті батька, вона розпоряджалась спірною земельною ділянкою, а саме передає її в оренду. Відповідач Софіївська сільська рада Баштанського району Миколаївської області явку свого представника у судове засідання не забезпечила, надала суду заяву про можливість розгляду справи у його відсутності. Заперечень проти позову не мають. Вислухавши позивача та її представника, дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~\~Суд, за правилами ч.1 ст.13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. \~\~ Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 15.10.2010 року (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,49 га, кадастровий номер: 4824580404:05:000:0008 розташована на території Баратівської сільської ради. З спадкової справи №286/2004, відкритої в Новобузькій державній нотаріальній конторі (копія) вбачається, що спадкоємцями після смерті [PERSON] були його: дружина - [PERSON] дочки [PERSON] , [PERSON] за законом, онук [PERSON] за заповітом на мотоцикл. Донька [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на користь матері [PERSON] . 29.05.2007 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] яка складалась 2/3 частки земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського господарства площею 5,49 га, кадастровий номер 4824580404:05:000:0008 розташованої на території Баратівської сільської ради. Свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частки вказаного спадкового майна за законом доньці спадкодавця [PERSON] ще не видано (а.с.77-104). 25.04.2024 року [PERSON] , державним нотаріусом Новобузької державної нотаріальної контори Миколаївської області Ткаченко Ю., у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва після спадкоємцю було відмовлено, про що державним нотаріусом винесено відповідну постанову від (а.с.4). Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що підставою для відмови у видачі свідоцтва є розбіжність загальної площі земельної ділянки, кадастрових номерів, а також відсутність у даному Витягу з ДЗК інформації про державний акт на земельну ділянку та про перехід права власності на 2/3 частки від загальної площі 5,49 га земельної ділянки до спадкоємця [PERSON] , яка вже отримала свідоцтво про право на спадщину і те, що площа 1,8262 га це залишок від загальної площі 5.49 га, що спадкується. Із технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виготовленої фізичною особою-підприємцем [PERSON] , державним кадастровим реєстратором Державного земельного кадастру були внесені відомості про земельну ділянку площею 1.8262 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування: Миколаївська обл., Баштанський р-н, Софіївська сільська рада. її кадастровий номер 4824580400:02:000:0737, про що [PERSON] отримала витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-3500333242024 ( а.с.14-53) Так, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст.1223 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.ч.1, 3 ст.1268 ЦК України). Частиною 1 ст.1269 ЦК України\~\~передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини згідно із ч.1 ст.1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.131 ЗК України, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Згідно положень ч.ч.1, 3 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як слідує зі змісту п.п.5, 10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За відсутності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину, або у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину спадкоємець має право пред`явити вимоги про визнання права на спадщину у судовому порядку за правилами позовного провадження. Згідно ст.67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні (п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4/-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»). Відповідно до п.4.15. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з урахуванням положень ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, передумовою для застосування положень ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Зі системного аналізу вищевикладеного слідує, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Оскільки нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі спадкоємцю [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, тому існують об`єктивні перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку. За таких обставин, суд приходить висновку, що визнання за спадкоємцем [PERSON] права власності на спадкове майно у виді земельних ділянок в судовому порядку є винятковим способом захисту її прав, тому вбачаються підстави для задоволення даного позову.

Outcome: approved