Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся з позовною заявою до Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області про визнання права власності на житловий будинок садибного типу по [ADDRESS] , як на майно «колгоспного двору», покликаючись на те, що він після смерті [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, в тому числі на житловий будинок по [ADDRESS] . Проте нотаріусом йому відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок. При підготовці позовної заяви до суду було встановлено, що означений житловий будинок належить до суспільної групи «колгоспний двір», тому спадщина на вказане майно не може бути відкрита. Оскільки він є членом колгоспного двору, не втратив частки у ньому, чинне законодавство не передбачає реєстрацію права влаcності на майно колгоспного двору через реєстраційні органи, та вказане майно не є об`єктом спадкових прав, виникла потреба у визнанні права власності на означений будинок, як на майно «колгоспного двору». В судове засідання позивач не з`явився, 12.11.2024 подав письмову заяву, у якій позов підтримав, просив про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, через систему «Електронний суд» міським головою Черевичником І.І. подано відзив на позовну заяву, за яким покладається на рішення суду та просить розглядати справу у відсутності представника міської ради. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, заяви позивача та відзив представника відповідача, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.1995 №\~20\~«Про судову\~практику у\~справах за\~позовами про\~захист права\~приватної власності» (з наступними змінами) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Із копії погосподарських книг за 1986-1991р.р., довідки Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області №\~85 від 05.03.2024 та копій свідоцтв про смерть серія [NUMBER] від 16.01.2024, серія [NUMBER] від 01.11.2004 і серія [NUMBER] від 26.05.2001 видно, що житловий будинок по [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого була [PERSON] , яка померла [INFO] , членами колгоспного двору також були [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] , який помер [INFO] і [PERSON] , який є останнім членом колгоспного двору і не втратив частку в майні цього двору. Відповідно до ч. 1 ст.\~120\~ЦК УРСР\~1963\~року (в редакції, що діяла до 1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до вимог ст. 120, 123, 563\~ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, а у разі смерті члена колгоспного двору спадщина в майні двору не відкривалася до смерті останнього члена колгоспного двору, а майно залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів не залишається, до майна двору застосовуються правила розділу «Спадкове\~право» ЦК\~України в редакції 1963року. Оскільки [PERSON] померла [INFO] , то спадщина в майні двору не відкривалась, члени колгоспного двору на тих же підставах продовжували володіти і користуватись цим майном. Після смерті [PERSON] його брат [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, в тому числі, на спірний житловий будинок, однак отримав відмову, у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Як встановлено в ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що житловий будинок по [ADDRESS] належав колгоспному двору, голова якого помер, позивач є останнім членом колгоспного двору і не втратив частку в майні цього двору, інший спосіб реєстрації права влаcності на майно колгоспного двору через реєстраційні органи чинним законодавством не передбачено, тому за [PERSON] слід визнати право власності на вищезазначений житловий будинок, як на майно «колгоспного двору». На підставі викладеного,

Outcome: approved