Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-19 00:00:00

25.09.2024 року до Новобузького районного суду Миколаївської області звернувся представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» Шабатин Н.А. з позовом до [PERSON] , у якому просив стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором № 20.09.2023-100002002 від 20.09.2023 року у розмірі 12359,85 гривень, та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 20.09.2023 року укладено Кредитний договір № 20.09.2023-100002002. За яким ТОВ «Споживчий центр» зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 6000,00 гривень, а [PERSON] зобов`язався протягом 70 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 1,3% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Також відповідач зобов`язався сплатити комісію, пов`язану з наданням кредиту 15% від суми кредиту та дорівнює 900,00 гривень. ТОВ «Споживчий центр» виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 6000,00 гривень. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку із чим, станом на 28.11.2023 року утворилась заборгованість у розмірі 12359,87 гривень, яка складається із: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 6000,00 гривень; заборгованості по процентам у розмірі 5459,87 гривень; комісії у розмірі 900,00 гривень. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість. Також у позові зазначено, що 20.09.2023 року [PERSON] електронним цифровим підписом підписав пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 6000,00 гривень, а отже, акцептовано умови Договору. Позичальником [PERSON] під час укладення кредитного договору № 20.09.2023-100002002 пройдено ідентифікацію, шляхом використання Системи BankID Національного банку. За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані до провадження судді Вжещ С.І. Ухвалою судді від 26.09.2024 у справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні на 24.10.2024 . Ухвалою суду від 24.10.2024 на підставі пункту 2 частини 2 статті 223 ЦПК України розгляд справи відкладений до 28.11.2024 о 09:15 год., яке у зв`язку з відсутністю світла було відкладене до 20.12.2024 року о 09:15 год. Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом з позовом останній направив до суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи, у разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] в судові засідання 24.10.2024, 28.11.2024 та 20.12.2024 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причину своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не подавав. Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, судом, зі згоди представника позивача, вирішено розгляд справи проводити в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. При цьому, оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України,\~проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Встановлено, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 20.09.2023 року укладено Кредитний договір № 20.09.2023-100002002. За яким ТОВ «Споживчий центр» зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 6000,00 гривень, а [PERSON] зобов`язався протягом 70 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 1,3% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Також відповідач зобов`язався сплатити комісію, пов`язану з наданням кредиту 15% від суми кредиту та дорівнює 900,00 гривень. ТОВ «Споживчий центр» виконав своє грошове зобов`язання та надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 6000,00 гривень. Вказана обставина підтверджується квитанцією № 2367983886 від 20.09.2020 року. Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл. 48 «Виконання зобов`язання» та гл.71 «Позика. Кредит. Банківський вклад»\~ЦК України. Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3, ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з вимогами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~\~якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог\~законів України «Про електронні документи та електронний документообіг\~та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом ч.12 ст.11 цього Закону\~електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України\~позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч.1\~ст.256 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Встановлено, що кредитний договір № 20.09.2023-100002002 від 20.09.2023 року був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора Р341. У такий спосіб кредитний договір був укладений в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Споживчий центр» в електронній формі. Викладене у повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19. Всупереч вимогам ч.1 ст.81 ЦПК України\~відповідач не надав жодного доказу на спростування того, що він не укладав кредитний договір, не отримував та не вводив одноразовий ідентифікатор, не надавав ТОВ «Споживчий центр» відомості своєї банківської картки для переказу кредитних коштів. [PERSON] належним чином не виконував грошове зобов`язання за кредитним договором, тому у нього виникла заборгованість у розмірі 12359,87 гривень, яка складається із: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 6000,00 гривень; заборгованості по процентам у розмірі 5459,87 гривень; комісії у розмірі 900,00 гривень. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатив заборгованість за кредитним договором. Тому суд вважає, що з\~\~ [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» належить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 12359,87 гривень. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вказані витрати також повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача. З огляду на вищевикладене, суд стягує з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved