Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

Адвокат Бінько М.А., яка діє в інтересах позивача [PERSON] , звернулася до Доманівського районного суду Миколаївської області із позовом до ТОВ «Південь Агро Інвест», у якій, посилається на невиконання відповідачем умов договору оренди землі щодо сплати орендної плати за 2022-2023 роки, просила стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по виплаті орендної плати за 2022-2023 роки в сумі 41161 грн. 28 коп., пеню за несвоєчасну виплату орендної плати у розмірі 8149,68 грн., інфляційних втрат в сумі 2037, 48 грн., 3% річних на суму 1061, 32 грн. та судові витрати по справі понесені позивачем. Вказані кошти позивач просить стягнути за договором оренди №2 від 01.09.2015 року земельної ділянки площею 7,1721 га. кадастровий номер 4822780900:17:000:0080, призначеного для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташованого в межах території Богданівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області, укладеного між [PERSON] і ТОВ «Агротекс-Миколаїв». Вказана земельна ділянка перебувала в користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротекс-Миколаїв» на підставі договору оренди землі від 01.09.2015 року, укладеного між [PERSON] і ТОВ «Агротекс-Миколаїв», зареєстрованого 03.09.2015 року за №11086349, даний договір укладено до 20.11.2023 року. 01 березня 2018 року позивач уклала додаткову угоду до договору оренди землі з ТОВ «Агротекс-Миколаїв» та ТОВ «Південь Агро Інвест», відповідно до умов якої, відбулося відступлення прав орендаря на користь нового орендаря ТОВ «Південь Агро Інвест» за договором №11086349 від 03.09.2015 року. Окрім того, 15.10.2018 року між [PERSON] і ТОВ «Південь Агро Інвест» укладена додаткова угода до договору оренди земельної ділянки зареєстрованого за №11086349 від 03.09.2015 р., згідно якого позивачка передала відповідачу вищевказану земельну ділянку площею 7,1721 га в оренду терміном до 31 січня 2024 року. В п. 4.5 угоди визначено, що орендна плата вноситься орендарем не пізніше 30 грудня поточного року; згідно з п. 4.7 у разі невнесення орендної плати у строки, визначені договором, справляється пеня у розмірі 0,1 % несплаченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до п. 4.1 додаткової угоди від 01 січня 2018 року орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 12% нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, що складає: 20580,64 грн. за рік оренди. За твердженням позивачки, відповідачем не виплачена орендна плата за 2022-2023 роки. Тому, посилаючись на викладене, [PERSON] просила стягнути з ТОВ «Південь Агро Інвест» заборгованість за орендною платою за 2022 рік у сумі 20580,64 грн., заборгованість за орендною платою за 2023 рік у сумі 20580,64 грн., пеню за несвоєчасну виплату орендної плати за 2022 рік у сумі 7511,70 грн., пеню за несвоєчасну виплату орендної плати за 2023 рік у сумі 637,98 грн., інфляційних втрат за 2022 рік в розмірі 1029,03 грн., за 2023 рік в розмірі 1008,45 грн., 3% річних за 2022р. в розмірі 616,85 грн., 3% річних за 2023р. в розмірі 444,47 грн. Також просила стягнути на свою користь з відповідача витрати зі сплати судового збору у сумі 1 211 грн. 20 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн. Ухвалою суду від 23.09.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного првовадження з повідомленням (викликом) сторін. У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Південь Агро Інвест» не заперечує дію Договору оренди земельної ділянки до 31.12.2023 року. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідно до п. 4.1 Договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 12% нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, що складає: 17693,94 грн. за рік оренди. Згідно з п.4.2 договору оренди з суми орендної плати орендарем, як податковим агентом утримуються податки (збори), передбачені чинним законодавством України, а саме податок на доходи з фізичних осіб 18% та військовий збір 1,5%, тому розмір орендної плати на рік складає 14243 грн 62 коп., у зв`язку з чим вважав надані позивачем розрахунки необґрунтованими. Крім того зазначав, що товариство зареєстроване та здійснює свою діяльність на території Миколаївської області та затримка виплати орендної плати у 2022 році відбулась через введення військового стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації, через що в умовах дії непереборної сили майже всі працівники підприємства покинули територію Миколаївської області, частина якої навіть була окупована, відновлення діяльності відбулося лише на початку 2023 року. Вважає, що відповідно до п.13.2 договору оренди відповідач звільняється від відповідальності, оскільки порушення сталося не з його вини, що також зазначено в листі Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили). У заяві про розгляд справи без участі, представник позивача - адвокат Бінько М.А. від 12.11.2024р., фактично виклала заперечення на відзив та зазначала, що посилаючись на форс-мажорні обставини, відповідач не надав будь-яких доказів того, що вказані обставини об`єктивно унеможливили виконання підприємством зобов`язань за договором оренди. У Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, Богданівська сільська територіальна громада відсутня. Щодо заперечення відповідача про нарахування заборгованості з виплати орендної плати без відрахування ПДФО та військового збору, адвокат зазначила, що відповідно до Податкового кодексу України об`єктом оподаткування земельним податком є земельні ділянки (паї), які перебувають у власності. Враховуючи, що відповідачем, як платником орендної плати, орендна плата позивачу не сплачувалась, а об`єктом оподаткування є земельні ділянки, надані в оренду, за які відповідач податки та інші збори не сплачував, відповідно заборгованість по вказаним платежам органом ДПС України буде нарахована власнику земельних ділянок. Позивач в судове засідання не з`явилася, представником позивача подана до суду заява із клопотанням про проведення розгяду справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі відповідно до розрахунку, який нею сформовано у позові та стягнути судові витрати на її користь. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, попередньо ним надано відзив на позов з викладенням позиції щодо позовних вимог. Фіксування судового засідання не здійснювалось у зв`язку із неявкою сторін. З`ясувавши позиції сторін згідно відзиву, відповіді на відзив, заяв, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 7,1721 га, кадастровий номер 4822780900:17:000:0080, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташованого в межах території Богданівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області. 01.09.2015 між [PERSON] і ТОВ «Агротекс-Миколаїв» було укладено Договір оренди землі №2 з кадастровим номером: 4822780900:17:000:0080, площею 7,1721 га, нормативною грошовою оцінкою 122874,58 грн. строком до 30.11.2023р.; орендна плата вноситься орендарем у розмірі 4914,98 грн. за рік, за згодою сторін орендна палата може здійснюватися у натуральній формі; із суми орендної плати орендарем, як податковим агентом утримуються податки (бори), передбачені чинним законодавством України; відповідно до п.4.4 договору обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексації у відповідності до п.4.7 даного Договору. Згідно п.4.7 розмір орендної плати переглядається один раз на рік, в інших випадках передбачених чинним законодавством, або частіше в сторону збільшення на розгляд орендаря. 4.5. угоди визначено, що орендна плата вноситься орендарем з 01 серпня по 31 грудня кожного року, орендар перераховує грошові кошти на банківський розрахунковий рахунок орендодавця та /або виплачує через касу, та /або здійснює виплату засобами поштового зв`язку через місце відділення УДППЗ "Укрпошта", шляхом надіслання на адресу орендодавця поштових переказів. 01 березня 2018 року між [PERSON] , ТОВ «Агротекс-Миколаїв» та новим орендарем ТОВ "Південь Агро Інвест" укладено додаткову угоду до договору оренди землі №2 від 01.09.2015 року, згідно з якою відбулось відступлення прав і обов"язків орендара ТОВ «Агротекс-Миколаїв» новому орендареві ТОВ "Південь Агро Інвест", якому передано в оренду земельну ділянку площею 7.1721 га кадастровий номер площею 7,1721 га, кадастровий номер 4822780900:17:000:0080; згідно п. 4.1 Договору, орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі в розімір 4% нормативно грошової оцінки земельних ділянок, яка складає - 5897,98 грн., згідно з п.4.7., у разі невнесення орендної плати у строки, визначені договором, справляється пеня у розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожний день прострочення. Новий орендар приймає права та обов`язки передбачені договором оренди. Згідно з п.4.2 Додаткової угоди, з суми орендної плати орендарем, як податковим агентом утримуються податки (збори), передбачені чинним законодавством України. Також 15 жовтня 2018 року між [PERSON] і ТОВ «Південь Агро Інвест» укладена додаткова угода до договору оренди земельної ділянки зареєстрованого за №11086349 від 03.09.2015 р., згідно якого внесено зміни до п.п.3.1. Договору, та збільшено строк оренди вищевказаної земельної ділянки площею 7,1721 га до 31 січня 2024 року. В п. 4.5 угоди визначено, що орендна плата вноситься орендарем не пізніше 30 грудня поточного року; згідно п. 4.1., орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 12% нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, що складає: 17693,94 грн. на рік оренди. Відповідно до п.4.4 Договору (Додаткової угоди) обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюються з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування (в залежності від того, яка з подій сталася раніше), при цьому коефіцієнт індексації для орендної плати застосовується станом на 01 січня року виплати/нарахування. Пунктом 4.5 угоди визначено, що орендна плата вноситься орендарем не пізніше 30 грудня поточного року. Орендар перераховує грошові кошти на банківський розрахунковий рахунок орендодавця та/або виплачує через касу орендаря та/або здійснює виплату засобами поштового зв`язку через місцеві відділення УДППЗ «Укрпошта» шляхом надіслання на адресу орендодавця поштових переказів або в іншій формі, погодженій сторонами. Згідно з п.4.6 угоди розмір орендної плати переглядається один раз на 7 років у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендної земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до умов п.4.7 угоди, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені договором, справляється пеня у розмірі 0.1% від несплаченої суми за кожний день прострочення. Відповідно до п.9.1 Додаткової угоди до договору оренди землі орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Пунктом 9.4 угоди, окрім іншого, встановлено, що орендар земельної ділянки зобов`язаний вчасно сплачувати всі належні за цим договором орендні платежі. Позивач, посилаючись виключно на невиконання зобов`язань за договором оренди, подав цей позов до суду та просив про стягнення з орендаря на свою користь орендної плати в сумах, визначених в п.4.1 додаткової угоди (за 2022-2023 року) без врахування податків та зборів та з врахуванням коефіцієнту індексації нормативно грошової оцінки землі, а також додаткового стягнення, пені згідно до п.4.7 умов угоди, інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасність виконання грошового зобов`язання відповідно до п.13.1 додаткової угоди та положень ст.625 ЦК України. Не спростовуючи факту невиплати орендної плати за 2022-2023 роки, відповідач, як орендар, вважав належним її розмір за відрахування сплачених ним податків та зборів, та посилався на відсутність підстав для її стягнення та додаткового стягнення з нього збитків від інфляції, пені та 3% річних за відсутністю його вини у несвоєчасному виконанні зобов`язання, з огляду на введення в країні з 24 лютого 2022 року воєнного стану та проведення бойових дій на території Миколаївської області. Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України). Відповідно до ч. 1ст. 526 ЦК Українизобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зіст. 610 ЦК Українипорушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно дост. 1 Закону України "Про оренду землі"оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зіст. 13 цього Закону України "Про оренду землі"договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Істотними умовами договору оренди землі, в тому числі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі"). Частинами 1-3 ст. 762 ЦК України визначено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна. За змістом ст. ст. 21, 22, 23 Закону України "Про оренду землі", орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. За правилами ч.3 ст.792 ЦК Українивідносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно з положеннями ст.24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати. Отже, згідно положень Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Систематична несплата орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У постанові Верховного Суду від 14 червня 2022 року в справі № 922/2394/21 зазначено, що «статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Так, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Таких висновків дотримується Верховний Суд у постанові від 16 липня 2019 року у справі №917/1053/18 та у постанові від 09 листопада 2021 у справі № 913/20/21». У даній справі, судом встановлено, що ТОВ «Південь Агро Інвест» не виплатило [PERSON] орендну плату за користування земельною ділянкою за 2022 рік та 2023 рік. При цьому, саме на відповідача у справі покладено обов`язок доказування відсутності вини у невиконанні зобов`язання за договором оренди землі з внесення орендної плати або ж доведення факту виконання ним цього зобов`язання. ТОВ «Південь Агро Інвест» не надало суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що позивач відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, а саме, отримати орендну плату за 2022-2023 роки у строки та на умовах, що встановлені договором оренди, не доведено відсутності вини у порушенні зобов`язання щодо внесення орендної плати та прийняття заходів щодо внесення орендної плати за договором оренди щороку. Порушення відповідачем умов договору щодо виплати орендної плати є істотним, оскільки позивач внаслідок такого порушення значною мірою позбавлявся того, на що він розраховував при укладенні договору. Визначаючи розмір заборгованості за договором оренди, яка підлягає сплаті з орендаря на користь орендодавця, суд не може погодитися із розрахунком позивача, з огляду на наступне: Судом установлено, що за 2022-2023 роки підлягала нарахуванню орендна плата в узгодженому сторонами розмірі - 17693,94 грн 69 коп. щорічно. При цьому, посилання позивача при розрахунку орендної плати з урахування оновленої нормативно грошової оцінки землі, станом на 22.08.2024 року, згідно витягу нормативної грошової оцінки - 180252,09 грн., не заслуговують на увагу суду. Оскільки, згідно з п. 289.1 ст.289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Відповідно до положень п.289.2 ст.289 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Хоча природа як індексації нормативної грошової оцінки, так і індексації орендної плати базується на індексі споживчих цін, обрахованих Державною службою статистики України, проте механізм їх застосування є різними як за правовим змістом так і за суб`єктами застосування. Зокрема, індексація нормативної грошової оцінки здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, із застосуванням певної методики (ст.289 ПК України). Більше того, різні числові показники індексації нормативної грошової оцінки та індексу споживчих цін за 2020, 2021, 2022, 2023 роки підтверджують відмінність цих двох показників. Пунктами 288.5.1, 288.5 статті 288 ПК України передбачено, що мінімальна орендна плата встановлена у розмірі трьох відсотків нормативної грошової оцінки землі. Відповідно до ст.ст.1,2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об`єкти індексації, що не передбачені частиною першою цієї статті. Положеннями п.2 ч.1 ст.13, ч.1 ст.15 Закону України «Про оцінку земель» визначено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Згідно з п.3 ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» істотною умовою договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення, перегляду та відповідальності за її несплату. Таким чином, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати. Отже, орендар зобов`язаний самостійно за наявності відомостей про нормативну грошову оцінку землі перераховувати розмір орендної плати. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 03 грудня 2013 року у справі №3-34гс13 та від 20 серпня 2013 року у справі №3-21гс13 та підтримана Верховним Судом, зокрема у постанові від 26 травня 2021 року у справі №540/544/18 (провадження №61-13979св19). Умовами укладеної 15 жовтня 2018 року додаткової угоди до договору оренди землі між [PERSON] та ТОВ «Південь Агро Інвест» у п. 4.1 передбачено, що сторони погодили розмір орендної плати у грошовій формі в розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що складає - 17693 грн 94 коп. за рік оренди. Нормативно грошова оцінка земельних ділянок визначена в п.2.4 додаткової угоди до договору оренди землі. Згідно з відомостями Держгеокадастру про індексацію нормативної грошової оцінки земель за 2020, 2021 та 2022 роки, які розміщено у вільному доступі на сайті Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (https://land.gov.ua/derzhheokadastr-povidomliaie-pro-indeksatsiiu-normatyvnoi-hroshovoi-nky-zemel-za-2021-rik/) у 2020, 2021, 2022 роках індексація нормативно грошової оцінки землі проводилась. Відповідно до інформації, наданої Державною службою статистики України, індекс споживчих цін за 2021 рік становив 110%. Пунктом 9 підрозділу 6 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України (в редакції Закону України від 30 листопада 2021 року №1914-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень») встановлено, що індекс споживчих цін, який використовується для визначення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, застосовується із значенням 100 відсотків, зокрема за 2017-2022 роки - для сільськогосподарських угідь (ріллі, багаторічних насаджень, сіножатей, пасовищ та перелогів). Відповідно значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок становлять: - для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) за період за 2017 - 2022 роки - 1.0; - для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) за 2016 рік - 1.0. Тобто, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земельних ділянок сільськогосподарського призначення у період з 2020 - 2022 років не змінювався, та становив 1.0 %, що не впливало на визначений договором розмір орендної плати, у тому числі і за 2022 рік. До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 10 квітня 2019 року у справі №732/1705/16-ц (провадження №61-29685св18), від 03 лютого 2021 року у справі №618/1078/19-ц (провадження №61-12935св20). Також, з матеріалів справи встановлено, що позивач даних про зміну нормативно грошової оцінки належної йому земельної ділянки відповідачу не подавав, а також не ініціював питання про перегляд розміру орендної плати за 2023 рік. Як встановлено з матеріалів справи, позивачу не була виплачена сума коштів за договором оренди землі за 2022-2023 роки в загальному розмірі 41161 грн. 28 коп. (сума визначена без відрахування податків та обов`язкових платежів), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача та з якої підлягає відрахуванню податок та обов`язкові платежі. Втім, вказана сума зазначена позивачем без врахування податків та зборів, що повинні сплачуватись відповідачем, як податковим агентом. Так, згідно п.164.2.5 ст.164 Податкового Кодексу України (далі - ПК України) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід від надання майна в лізинг, оренду або суборенду (строкове володіння та/або користування), визначений у порядку, встановленому п.170.1 ст.170 цього Кодексу. У відповідності до положень п.170.1.1 ст.170 ПК України податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду (емфітевзис) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар. З врахуванням передбаченого законом обов`язку орендаря сплатити податок на доходи фізичних осіб і військовий збір з орендної плати за землю, як податковим агентом, позивач мав би отримати орендну плату за 2022-2023 роки у загальному розмірі 28487 грн. 24 коп. (14243 грн. 62 коп. орендна плата за рік х 2), яка і підлягає стягненню з відповідача на його користь. Доводи позивача про необхідність стягнення за рішенням суду орендної плати, у розмірі визначеному за умовами додаткової угоди без врахування здійснених відповідачем обов`язків, як податковим агентом, суперечать висновкам, зробленим Об`єднаною Палатою КЦС в складі ВС у постанові від 25 березня 2024 року при розгляді справи №461/2729/22, оскільки у цьому разі перерахування стягувачеві суми меншої, ніж зазначена у резолютивній частині судового рішення (виконавчому документі), не буде вважатися належним виконанням судового рішення. Сплата (перерахування) коштів у розмірі меншому, ніж зазначена у резолютивній частині судового рішення (виконавчому документі), свідчить про порушення принципу належного виконання в частині належного предмету виконання. Тобто стягнення на користь позивача суми без врахування здійсненої виплати податків та зборів призведе до штучного збільшення обов`язків відповідача та безпідставного виконання судового рішення у розмірі, що перевищує розмір зобов`язання. При вирішенні справи судом також встановлено невнесення орендарем орендної плати у строки, визначені додатковою угодою до договору, тобто наявність підстав для стягнення з відповідача пені у відповідності до п.4.7 додаткової угоди. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч.1 ст.611 ЦК України). Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності (ч.1 ст.546 ЦК України). В силу ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Як встановлено після відрахування податків та обов`язкових платежів розмір орендної плати за рік становить 14243 грн. 62 коп. За умовами договору орендодавець має право на отримання пені за затримку у виплаті орендної плати в розмірі 0.1% від несплаченої суми за кожен день прострочення (п.4.7 додаткової угоди). З урахуванням наданих доказів та в межах пред`явлених вимог, пеня підлягає обрахуванню за наступні періоди: за 2022 рік за 365 днів - буде становити 5198 грн. 92 коп. та за 2023 рік за 31 день - буде становити 441 грн. 55 коп., а загалом в сумі - 5640 грн. 47 коп. При цьому, суд звертає увагу, що розмір пені розрахований судом із суми заборгованості 14243 грн. 62 коп. (після відрахування податків та обов`язкових платежів) в межах позовних вимог заявлених позивачем за 2022 рік в розрахунку за 365 днів та за 2023 рік в розрахунку за 31 календарний день. Також, підлягає відповідному стягненню і перерахунку коштів з врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми у відповідності до ст.625 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція) (Постанова Вищого господарського суду України від 05.04.2011 № 23/466 та лист Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 № 62-97р). Інфляційні втрати розраховуються шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка виникла з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу виникла з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права від 17.07.2012 № 01-06/928/2012). З врахуванням наведеного, інфляційні втрати за 2022 рік (коефіцієнт індексації з січня 2023р. по грудень 2023р. в розрахунку-105,1%) становлять 724 грн. 12 коп., інфляційні втрати за 2023 рік (коефіцієнт індексації з січня 2024р. по 18 вересня 2024р. в розрахунку - 106,46%) становлять 919 грн. 96 коп., всього в загальній сумі - 1644 грн. 08 коп. Також, відповідач повинен сплатити позивачці три відсотки річних, що складає 427 грн. 31 коп. (за період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року); (14243,62 х 3% річних /365 днів у році х 365 днів), та 305 грн. 89 коп. (за період з 01.01.2024 року по 18.09.2024 року (день звернення з позовом): (14243,62 х 3% річних / 365 днів у році х 262 днів). Всього нарахованих три відсотки річних разом з розрахунку суми боргу 14243 грн. 62 коп. (після відрахування податків та обов`язкових платежів) по день звернення до суду становить: 733 гривні 20 коп. Отже, позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 36504 грн. 99 коп. загальної суми боргу, яка складається з: заборгованості по орендній платі за 2022-2023 роки в розмірі 28487 грн. 24 коп., пені в сумі 5640 грн. 47 коп., інфляційних втрат в розмірі 1644 грн. 08 коп. та трьох процентів річних в сумі 733 грн. 20 коп. Посилання відповідача на затримку виплати орендної плати за 2022 рік з поважних причин та наявність обставин непереборної сили суд не бере до уваги з таких підстав. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 внаслідок військової агресії уведено воєнний стан в Україні строком на 30 діб з 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та діє по сьогодні. Сторони у пунктах 13.1 та 13.2 додаткової угоди домовились, що за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору. Сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини. Тобто будь-яких обставин, які сторони вважають форс-мажорними, вони у договорі оренди не визначили. Відповідач, обґрунтовуючи свої заперечення, посилається на лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2924/02.0-7.1, у якому ТПП України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про Торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо. Згідно з наведеними положеннями Закону та висновками Верховного Суду, у разі, якщо боржник (у даному випадку орендар ТОВ «Південь Агро Інвест») посилається на причину невиконання зобов`язання на наявність обставин, які він вважає форс-мажорними, він має надати докази того, що саме ці обставини перешкодили йому у виконання зобов`язань. З матеріалів справи встановлено, що відповідач обмежився лише посиланням на військові дії на території України та Миколаївської області зокрема, але не надало доказів на підтвердження того, які саме обставини (окупація територій, де розташовані орендовані земельні ділянки; їх безпосередня близькість до зони бойових дій тощо) вплинули на господарську діяльність підприємства; докази отримання відповідачем відповідного сертифіката Торгово-промислові палати в Україні із засвідченням таких обставин суду не надані, тобто відповідачем не доведено належними, достатніми та допустимими доказами існування форс-мажорних обставин, які б перешкоджали йому виконати передбачений договором сторін обов`язок з виплати позивачу орендної плати. Суд зважає, що наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією" територія Богданівської об`єднаної селищної громади не віднесена та не відносилась до цього Переліку. Відповідно до ч.ч. 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Зокрема, за змістом частин 1 - 6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Як передбачено частинами 1 - 5, 8 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, виходячи із принципу пропорційності відшкодування судових витрат до задоволених вимог (69.65%) підлягає стягненню з відповідача в користь позивача розмір судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 843 грн 60 коп. та в частині витрат на правничу допомогу, понесених позивачем у розмірі 3482 грн. 50 коп. Ураховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: partial