Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-19 00:00:00

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за спожиті послуги в загальному розмірі 240 640,37 грн., з яких: основна сума заборгованості - 145 259,80 грн., інфляційні втрати - 77 837,41 грн., 3 % річних - 17 543, 16 грн. та судові витрати в розмірі 2 415,60 грн. Заява мотивована тим, що відповідач не сплачує кошти за період з листопада 2018 року по жовтень 2019 року за надання Позивачем комунальні послуги з вивезення твердих побутових відходів квартири [ADDRESS] , у зв`язку з чим виникла заборгованість, що стало підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом. Провадження в справі відкрито 01.03.2024 відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку за місцем реєстрації, в судові засідання не з`явився, поважності причин неявки суду не повідомив, у встановлений судом строк відзив на позов не подав. Представник Бенюмова І.М. подаав пояснення на позов да зазначив, що ,у позивача відсутні належні та допустимі докази які б свідчили про існування заборгованості в розмірі 145 259,80 грн. за період з листопада 2018 року по жовтень 2019 року за надання позивачем комунальні послуги з вивезення твердих побутових відходів квартири [ADDRESS] . Дослідивши докази наявні в матеріалах справи та надавши їм відповідну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Частиною першою статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно з частиною першою статті 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживачі зобов`язані укласти договір про поводження з побутовими відходами з особою, визначеною у встановленому законодавством порядку. Відповідно до статті 13 Закону України «Про відходи» суб`єктами у сфері поводження з відходами є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, а також підприємства, установи та організації усіх форм власності, діяльність яких пов`язана із поводженням з відходами. Статтею 17 Закону України «Про відходи» визначено обов`язки суб`єктів господарської діяльності у сфері поводження з відходами. В тому числі, але не виключно, суб`єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами укладають договори з юридичною особою, яка в установленому порядку визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів на певній території, на якій знаходиться об`єкт утворення відходів. Відповідно до статті 35-1 Закону України «Про відходи», поводження з побутовими відходами здійснюється відповідно до державних норм і правил. Власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів укладають договори з виконавцем послуг з вивезення побутових відходів, здійснюють оплату послуг з поводження з побутовими відходами та забезпечують роздільне збирання побутових відходів. Встановлено, що рішенням Київської міської ради від 17 квітня 2018 року № 479/4543 «Про визначення послуги з вивезення побутових відходів окремою комунальною послугою, право на здійснення якої виборюються на конкурсних засадах» послугу з вивезення побутових відходів визначено окремою послугою. Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 18 грудня 2017 року № 1589 «Про введення в дію рішення конкурсної комісії з визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів на території м. Києва», КП «Київкомунсервіс» визначено виконавцем послуг з вивезення побутових відходів у м. Києві. Послуги з вивезення побутових відходів надаються підприємством у межах міста Києва, на підставі публічного договору від 08 червня 2018 року, оферту до якого було опубліковано 08 червня 2018 року в газеті «Хрещатик» (далі - договір) з 01 липня 2018 року. Публічний договір від 08 червня 2018 року про надання послуг з вивезення побутових відходів (далі - договір) опубліковано на сайті КП «Київкомунсервіс» (https://kks.kiev.ua/). Відповідно до частини другої статті 205 ЦК України, правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Згідно з пунктами 5, 10 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Стаття 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV (який втратив чинність 01 травня 2019 року) споживач має право, зокрема одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV (який втратив чинність 01 травня 2019 року) обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Подібні за змістом норми закріплено у пункті 1 частини першої, пункті 5 частини другої статті 7 чинної редакції Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з відповідачем не позбавляє позивача за первісним позовом обов`язку оплачувати надані йому послуги. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18). Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Інформаційною довідкою №343198743 від 17.08.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме мано та Реєстру прав власності на нерухоме майно, яка міститься в матеріалах справи. Згідно з реєстру територіальної громади для виконавців комунальних послуг м. Києва за адресою: [ADDRESS] , опалювальна площа: 18,6 кв. м., житлова площа:18,6 кв. м., площа балкону: 0 кв. м. користувалися послугами 63 особи, які зареєстровані за зазначеною адресою в період з 01.12.2018 по 31.12.2018 (копія реєстру міститься в матеріалах справи). Відповідно до реєстру територіальної громади для виконавців комунальних послуг м. Києва за адресою: [ADDRESS] , опалювальна площа: 18,6 кв. м., житлова площа:18,6 кв. м., площа балкону: 0 кв. м. користувалися послугами 51 особа, які зареєстровані за зазначеною адресою в період з 01.11.2018 по 30.11.2018 (копія реєстру міститься в матеріалах справи). Долучений до матеріалів справи реєстр територіальної громади для виконавців комунальних послуг м. Києва за адресою: [ADDRESS] , опалювальна площа: 18,6 кв. м., житлова площа:18,6 кв. м., площа балкону: 0 кв. м. користувалися послугами 37 осіб, які зареєстровані за зазначеною адресою в період з 01.01.2019 по 31.01.2019. Реєстром територіальної громади для виконавців комунальних послуг м. Києва за адресою: [ADDRESS] , опалювальна площа: 18,6 кв. м., житлова площа:18,6 кв. м., площа балкону: 0 кв. м. користувалися послугами 61 особа, які зареєстровані за зазначеною адресою в період з 01.02.2019 по 28.02.2019 (копія реєстру міститься в матеріалах справи). Згідно з реєстру територіальної громади для виконавців комунальних послуг м. Києва за адресою: [ADDRESS] , опалювальна площа: 18,6 кв. м., житлова площа:18,6 кв. м., площа балкону: 0 кв. м. користувалися послугами 95 осіб, які зареєстровані за зазначеною адресою в період з 01.03.2019 по 31.03.2019 (копія реєстру міститься в матеріалах справи). Відповідно до реєстру територіальної громади для виконавців комунальних послуг м. Києва за адресою: [ADDRESS] , опалювальна площа: 18,6 кв. м., житлова площа:18,6 кв. м., площа балкону: 0 кв. м. користувалися послугами 99 осіб, які зареєстровані за зазначеною адресою в період з 01.04.2019 по 30.04.2019 (копія реєстру міститься в матеріалах справи). Долучений до матеріалів справи реєстр територіальної громади для виконавців комунальних послуг м. Києва за адресою: [ADDRESS] , опалювальна площа: 18,6 кв. м., житлова площа:18,6 кв. м., площа балкону: 0 кв. м. користувалися послугами 76 осіб, які зареєстровані за зазначеною адресою в період з 01.05.2019 по 31.05.2019. Реєстром територіальної громади для виконавців комунальних послуг м. Києва за адресою: [ADDRESS] , опалювальна площа: 18,6 кв. м., житлова площа:18,6 кв. м., площа балкону: 0 кв. м. користувалися послугами 105 осіб, які зареєстровані за зазначеною адресою в період з 01.06.2019 по 30.06.2019 (копія реєстру міститься в матеріалах справи). Згідно з реєстру територіальної громади для виконавців комунальних послуг м. Києва за адресою: [ADDRESS] , опалювальна площа: 18,6 кв. м., житлова площа:18,6 кв. м., площа балкону: 0 кв. м. користувалися послугами 114 осіб, які зареєстровані за зазначеною адресою в період з 01.07.2019 по 31.07.2019 (копія реєстру міститься в матеріалах справи). Відповідно до реєстру територіальної громади для виконавців комунальних послуг м. Києва за адресою: [ADDRESS] , опалювальна площа: 18,6 кв. м., житлова площа:18,6 кв. м., площа балкону: 0 кв. м. користувалися послугами 139 осіб, які зареєстровані за зазначеною адресою в період з 01.08.2019 по 31.08.2019 (копія реєстру міститься в матеріалах справи). Долучений до матеріалів справи реєстр територіальної громади для виконавців комунальних послуг м. Києва за адресою: [ADDRESS] , опалювальна площа: 18,6 кв. м., житлова площа:18,6 кв. м., площа балкону: 0 кв. м. користувалися послугами 122 особи, які зареєстровані за зазначеною адресою в період з 01.09.2019 по 30.09.2019. Реєстром територіальної громади для виконавців комунальних послуг м. Києва за адресою: [ADDRESS] , опалювальна площа: 18,6 кв. м., житлова площа:18,6 кв. м., площа балкону: 0 кв. м. користувалися послугами 151 осіб, які зареєстровані за зазначеною адресою в період з 01.10.2019 по 31.10.2019 (копія реєстру міститься в матеріалах справи). Отже, що за адресою: [ADDRESS] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] ( [NUMBER] ) на ім`я [PERSON] , що не заперечується сторонами. Крім того, у вказаній квартирі згідно з довідки про нарахування та сплату по особовому рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) наявна заборгованість за спожиті послуги в розмірі 145 259, 80 грн. за період 01.07.2018 по 01.11.2019 за адресою: [ADDRESS] , опалювальна площа: 18,6 кв. м., житлова площа:18,6 кв. м., площа балкону: 0 кв. м. користуються послугами 1348 осіб, які зареєстровані за зазначеною адресою (копія довідки міститься в матеріалах справи), що не заперечувалося відповідачем у заява по суті справи. Заперечуючи щодо задоволення позовних вимог, сторона відповідача посилається на те, що позивач не вчиняв жодних необхідних дій для укладення з Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» договору про надання послуг з вивезення побутових відходів. Однак, з листопада 2018 року по жовтень 2019 року позивач надавав комунальні послуги за адресою проживання відповідача: [ADDRESS] , що підтверджується Актом посвідчений Управителем Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» від 11.09.2024, який міститься в матеріалах справи. Виходячи з вищенаведених положень законодавства, а також зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що відповідач не користувався послугами КП «Київкомунсервіс» щодо вивезення побутових відходів, відповідач вважається таким, що погодивсяч з укладеним договором та його умовами. Жодних заперечень щодо невиконання умов договору (неотримання послуг) відповідач на адресу позивача не направляв. Разом з тим, представник відповідача підтвердив, що користувався послугами позивача. Невиконання умов цього договору, може лише свідчити про недобросовісну поведінку відповідача, як учасника договірних правовідносин. Крім того, представником відповідача вживались заходи щодо досудового врегулювання спору, а саме 23.09.2024 [PERSON] направив заяву про здійснення перерахунку за послуги вивезення побутових відходів за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з тим, що в зазначеній квартирі в період з листопада 2018 року по жовтень 2019 року не користувались послугами Позивача 1348 осіб. Долучений до матеріалів справи лист свідчить про фактичну відмову позивача в досудовому врегулюванні спору. Із довідки позивача, складеної 17 серпня 2023 року, суд установив, що заборгованість за послуги з вивезення побутових відходів за особовим рахунком № [NUMBER] ( [NUMBER] ) за період з 01.07.2018 до 01.11.2019 становить 145 259,80 грн. (копія довідки наявна в матеріалах справи). Відтак, суд установив, відповідач мав заборгованість зі сплати комунальних послуг, яка утворилась за період з листопада 2018 року по жовтень 2019 року. При цьому, після звернення позивача до суду з цим позовом (жовтень 2023 року), [PERSON] намагався здійснити перерахунок за отримані послуг з вивезення побутових відходів. Відповідно до частини першої, другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Позивач просив суд на підставі положень частини другої статті 625 ЦК України стягнути з відповідача: 77 837, 41 грн. - інфляційні втрати; 17 543, 16 грн. - 3 % річних. Перевіривши розрахунок інфляційного збільшення та 3% річних, наданий позивачем, судом встановлено невідповідність здійсненого нарахування. 05.03.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №206 " Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" (далі - Постанова №206). Абзацом 1 пункту 1 вказаної Постанови №206 установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Відповідно до пункту 2 Постанови №206 ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24.02.2022. Втім, нарахування 3% річних та інфляційних втрат на комунальні послуги, у випадку прострочення сплати коштів, поновлено на підставі постанови КМУ від 29.12.2023 № 1405, яка набрала чинності 30.12.2023, тобто такі нарахування проводяться з 31.12.2023. КП «Київкомунсервіс» не здійснив перерахунок сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Відповідач контррозрахунку здійснених КП «Київкомунсервіс» нарахувань 3 % річних чи інфляційних втрат суду не надав. Перевіривши розрахунок інфляційного збільшення та 3% річних, наданий позивачем, судом встановлено частково вірність здійсненого нарахування. У той же час, Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 19, відповідно до якого (в редакції, чинній на момент звернення позивача до суду), у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Ураховуючи наведені вище норми Закону, те, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває, суд дійшов висновку, що, звернувшись з позовом 18 жовтня 2023 року, позивач пропустив строк позовної давності, щодо нарахування інфляційного збільшення та 3% річних. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 19 листопада 2019 року в справі № 911/3677/17, якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими, а стороною в справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення ст. 267 ЦК України і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму). Відповідно до усталених загальних правових висновків Верховного Суду щодо порядку застосування позовної давності, викладених, зокрема, в постановах від 23 січня 2020 року у справі № 916/2128/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 914/197/19, виходячи з вимог ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Оскільки правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовими зобов`язаннями в силу вимог статті 509 ЦК України, суд дійшов висновку про те, що позивач має право на отримання заборгованості за надані послуги з вивезення побутових відходів без урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, а оскільки строк передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сплив, тому до таких правовідносин слід застосувати положення ст. 256 ЦПК України. Також встановлено, що після відкриття провадження в справі, відповідач надав суду докази, що за адресою: [ADDRESS] фактично проживає одна особа, тому суд відмовляє позивачу в задоволенні позову в частині стягнення з Відповідача за надані послуги з вивезення твердих побутових відходів на 1348 осіб. Суд констатує, що відповідач після звернення позивача до суду з цим позовом звернувся з досудовим урегулюванням спору до Позивача для перерахунку заборгованості за отримані послуги за період з листопада 2018 року по жовтень 2019 року, зазначена заява не прийнята до уваги Позивачем. Разом з тим, доводи відповідача про не укладання договорів з КП «Київкомунсервіс» не доводять того, що саме з вини позивача утворилась заборгованість зі сплати комунальних послуг. Направлення до суду пояснення [PERSON] про підтвердження фактичного проживання однієї особи в квартирі №74 , є виконанням вимог пункту 6 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», тому може слугувати підставою для перерахунку позивачем отриманих останнім послуг з вивезення побутових відходів за фактичним місцем проживання, оскільки з такою заявою відповідач звернувся до позивача, як до виконавця послуг, а Позивачем залишена заява без уваги, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково в частині стягнення заборгованості за надані послуги. Разом з тим, відповідач не довів, що заборгованість зі сплати комунальних послуг виникла з вини позивача, що в силу вимог статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. З інформації, яка опубліковано на сайті КП «Київкомунсервіс» (https://kks.kiev.ua/), судом встановлено, що вартість послуги з вивезення твердих побутових відходів загальна вартість таких послуг за період з 01.11.2018 по 31.12.2018 становить 312, 26 грн. та за період 01.01.2019 по 31.10.2019 становить 2 252, 47 грн. За таких обставин, з урахуванням вимог статті 13 ЦПК України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову КП «Київкомунсервіс», а саме стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з вивезення твердих побутових відходів за період з 01.11.2018 по 31.12.2018 у розмірі 312, 26 грн. та за період 01.01.2019 по 31.10.2019 у розмірі 2 252, 47 грн., в загальному розмір 2 564 (дві тисячі п`ятсот шістдесят чотири) грн. 73 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial