Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

15.08.2024 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі розірвала шлюб 19.02.2010 Спільна дочка [PERSON] , [INFO] є повнолітньою та проживає з матір`ю. На даний час [PERSON] навчається в Національному університеті харчових технологій. Період навчання з 01.09.2023 по 30.06.2027. Оскільки їх спільна дочка навчається на денній формі навчання, коштів позивача недостатно для забезпечення дочці належних умов для проживання та забезпечення навчального процесу. З цих підстав просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача починаючи з 04.09.2024 (дня досягнення донькою повноліття) й проводити до досягнення нею 23 років. 05.11.2024 судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї зі сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Судом було встановлено зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] . На адресу відповідача судом було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позову разом з доданими матеріалами, а також запропоновано відповідачу подати заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження та відзив на позовну заяву. Будь-яких заяв, клопотань, відзиву від [PERSON] не надходило. Отже, оскільки до суду не надійшло клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін та проведенням судового засідання, суд, враховуючи ціну позову, категорію та складність справи, характер і обсяг доказів, дійшов висновку про розгляд спору за наявними у справі матеріалами (доказами), без проведення судового засідання. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] - є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Дибинецької сільської ради Богуславського району Київської області Україна від 21.09.2006, та копією свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого Богуславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 11, 12). З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблений відповідний актовий запис №10 від 19.02.2010 (а.с. 7). [PERSON] є повнолітньою, та навчається в Національному університеті харчових технологій, зарахована на навчання для здобуття освітнього ступеню бакалавр за спеціальністю: «Навчально-науковий інститут харчових технологій», на бюджетній основі, що підтверджується довідкою навчального закладу № 26/2-1223 від 15.07.2024 (а.с. 14). З копії витягу з реєстру територіальної громади, вбачається, що [PERSON] зареєстрована за однією адресою з матір`ю, а саме: [ADDRESS] (а.с. 10). Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Таким чином, судом встановлено, що повнолітня дочка продовжує навчання, у трудових відносинах не перебуває, додаткових джерел для існування немає, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги з боку батьків. Згідно із ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що матеріальну допомогу дочці забезпечує саме вона, відповідач допомоги на утримання дочки не надає. Дочка навчається на денній формі навчання, що позбавляє її можливості поєднувати навчання із оплачуваною працею, у зв`язку з чим перебуває на повному утриманні позивача. В той час як відповідач є працездатним та має змогу надавати допомогу дочці, яка навчається. Стаття 182 СК України визначає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок обох батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Відповідач не надав жодних доказів на підтвердження того, що він не може надавати матеріальну допомогу, даних які свідчили про втрату ним працездатності суду також не надано. За приписами ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Чинним законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов`язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв`язку між батьками й дитиною (кровний зв`язок між батьками та дитиною або зв`язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки, яка продовжує навчання є обґрунтованим. Щодо періоду стягнення аліментів, суд зазначає, що позивач звернулася до суду 15.08.2024. Однак, у зв`язку із тим, що спільна дочка сторін у справі досягла повноліття [INFO] , на теперішній час продовжує навчання, предмет позову - стягнення аліментів на повнолітню дочку, стягненню підлягають аліменти саме з 04.09.2024. При цьому слід зазначити, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір в сумі 1 211,20 гривень, слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved