Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду і просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи тим, що відносини в сім`ї не склалися. В сім`ї було відсутнє взаєморозуміння. В жовтні 2022 року вони припинили спільне проживання. Між ними склалися такі стосунки при яких подружнє життя стало неможливе. Вважає, що їхня сім`я розпалася та зберегти її неможливо. Від спільного проживання мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею. Спору щодо місця проживання дитини не має. Водночас, просить визначити місце проживання дитини з нею.\~ Розгляд справи проводиться відповідно до положень ст.279 ЦПК України в порядку спрощеного провадження, з повідомленням учасників справи. Позивач в своїй позовній заяві просить справу слухати у її відсутність.\~\~ Відповідач, відповідно до положень ст. ст. 128-130 ЦПК України, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням та оголошенням про відкриття провадження та розгляд справи в порядку спрощеного провадження на офіційному веб-сайті судової влади України. Відзиву на позов не подав.\~\~ Врахувавши позицію позивача, наведену в позовній заяві, та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22.12.2021 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб 22.12.2021 (актовий запис №513). Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд\~ з`ясовує фактичні взаємини подружжя , дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя\~ подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В ст.51 Конституції України та ст.24 Сімейного Кодексу України законодавець закріпив, що шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. В судовому засіданні встановлено, що відносини між сторонами не склалися. В жовтні 2022 року вони припинили спільне проживання та проживають окремо. Позивач не бажає примирення, що вбачається з її позовної заяви. Тобто, фактично шлюб не існує, збереження сім`ї стало неможливим. Копія свідоцтва про народження від 06.06.2023 свідчить, що сторони від спільного проживання мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З довідки Словечанської сільської ради №984 від 28.08.2024 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , дійсно проживає без реєстрації разом зі своєю мамою [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] .\~ Доказів, що відповідач заперечує щодо проживання дитини з матір`ю, позивачем, до матеріалів справи не долучено, відповідно спір щодо визначення місця проживання дитини відсутній, про що зазначила і позивач в позовній заяві, а відтак в даній частині позов задоволенню не підлягає. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп. в дохід держави, який відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на її користь.\~

Outcome: partial