Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

Заявник\~ [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: Чернівецька міська рада, Відділ з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради. Посилалась на те, що 30 червня 1990 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , про що зроблено актовий запис № 1206. Відтак, після укладення вищевказаного шлюбу заявнику було присвоєно прізвище « [PERSON] » взамін дошлюбного « [PERSON] » Зареєструвавши шлюб, заявник також отримала паспорт гр. України серії [NUMBER] від 17.03.1998 року, у якому прізвище останньої було невірно перекладено на українську мову, та зазначено як « [PERSON] ». Поряд з цим, 16 грудня 1994 року заявнику та її матері було видано свідоцтво про право власності на житло, а саме про право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Вказане свідоцтво було зареєстровано 06.08.2009 року у електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно. У подальшому, 29.01.2001року Заявник отримала новий паспорт гр. України серії [NUMBER] від 29.01.2001року, який було видано Ленінським РВ ЧМВ УМВС в Чернівецькій області на ім?я « [PERSON] » взамін паспорта серії [NUMBER] від 17.03.1998 року виданого на ім?я « [PERSON] ». Вказане вище підтверджується довідкою від 05.02.2001 року, якою зокрема зазначається, що [PERSON] і [PERSON] одна й та ж особа. Заявник зазначає, що 17 серпня 2020 року гр. між нею та гр. [PERSON] на підставі укладеного між ними договору про визначення часток у квартирі, що є спільною сумісною власністю, який було посвідчено приватним нотаріусом Соломко В.В., домовились, що їх частки у спільному майні (житлової квартири [ADDRESS] ) є рівними і становлять по частки цілої квартири. Отже, згідно домовленості між співвласниками квартири [ADDRESS] , за заявником було визначено право власності на частки згаданої житлової квартири, а іншу частку у праві власності на квартиру було визначено за матір?ю заявника. Крім того, 17 серпня 2020 року між [PERSON] та гр. [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір дарування частки квартири, згідно умов якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар належну на праві власності [PERSON] частку квартири [ADDRESS] . Ціла квартира, одна друга частина якої відчужувалась, складається з двох житлових кімнат, загальною площею - 56.00 кв.м., в тому числі житловою площею - 34.30 кв.м. Відтак, станом на день звернення до суду із даною заявою заявник є єдиною власницею усієї житлової квартири [ADDRESS] . 3 огляду на вказане вище, у листопаді 2024 року заявник звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно Чернівецької міської ради Чернівецької області із заявою про державну реєстрацію прав, згідно якої прохала зареєструвати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] . Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 08.11.2024 року № 75985503, зупинено розгляд заяви заявника. Оскільки є наявність обставин, які є підставою для зупинення розгляду заяви: подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством, а саме: рішення суду про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі, прізвище якої, що зазначене в документі, не збігається з прізвищем цієї особи, зазначеним у паспорті громадянина України». Як було зазначено заявнику, з огляду на те, що свідоцтво про право власності на житло від 19.12.1994 року (правовстановлюючий документ) видано на ім?я [PERSON] , а прізвище заявника у паспорті гр. України вказано як [PERSON] , убачається, відсутність підтвердження того, що правовстановлюючий документ, який видано на загадану житлову квартиру дійсно належить заявнику. Просила встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , (паспорт серії [NUMBER] , РНОКПП: [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ), правовстановлюючого документу, - свідоцтва про право власності на житло від 19 грудня 1994 року, яке видано на ім?я [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 18.11.2024 року провадження у справі було відкрито та призначено розгляд справи за правилами окремого провадження. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Представник заявника надала суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Доводи, наведені в заяві, підтримала у повному обсязі та просила суд задовольнити їх. Представник заінтересованої особи: Чернівецької міської ради у судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутності. Встановлення фактів, зазначених у заяві [PERSON] залишає на розсуд суду. Представник заінтересованої особи: Відділ з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради у судове засідання не з`явився. У відповідності до ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~у зв`язку з неявкою у засідання усіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що заява підлягає задоволенню, так як обставини, викладені в ній знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Статтею 15\~Цивільного кодексу\~України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.\~\~\~Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України,кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1\~ст.13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, у відповідності до\~ст.293 ЦПК України\~окреме провадження\~це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності оспорюваних прав. Відповідно до п.6 ч.1\~ст.315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що 30 червня 1990 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , про що зроблено актовий запис № 1206. Відтак, після укладення вищевказаного шлюбу заявнику було присвоєно прізвище « [PERSON] » взамін дошлюбного « [PERSON] » (а.с. 9). 16 грудня 1994 року заявнику та її матері було видано свідоцтво про право власності на житло, а саме про право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Вказане свідоцтво було зареєстровано 06.08.2009 року у електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно. (а.с. 11). 17 серпня 2009 року гр. між нею та гр. [PERSON] на підставі укладеного між ними договору про визначення часток у квартирі, що є спільною сумісною власністю, який було посвідчено приватним нотаріусом Соломко В.В., домовились, що їх частки у спільному майні (житлової квартири [ADDRESS] ) є рівними і становлять по частки цілої квартири. (а.с. 13). 17 серпня 2009 року між [PERSON] та гр. [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір дарування частки квартири, згідно умов якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар належну на праві власності [PERSON] частку квартири [ADDRESS] . Ціла квартира, одна друга частина якої відчужувалась, складається з двох житлових кімнат, загальною площею - 56.00 кв.м., в тому числі житловою площею - 34.30 кв.м. (а.с. 12) Довідка паспортного відділення Чернівецького відділу ЧМВ УМВС України в Чернівецькій обл. видана [PERSON] в тому, що 29.01.2001 року їй виданий новий паспорт [NUMBER] Ленінським РВ ЧМВ УМВС України в Чернівецькій обл. взамін паспорта [NUMBER] від 17.03.1998 року на прізвище [PERSON] . Зазначено, що [PERSON] та [PERSON] одна й та ж особа. (а.с. 15). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 08.11.2024року № 75985503, зупинено розгляд заяви заявника, в якій просила зареєструвати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] . (а.с. 16). Згідно до вимог ч.1\~ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як передбачено ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Таким чином, оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в свідоцтві про право власності на житло від 19.12.1994 року (правовстановлюючий документ) видано на ім?я [PERSON] , допущена помилка у написанні прізвища заявника, оскільки всі інші документи, які ідентифікують особу [PERSON] , збігаються та свідчать про дійсне її прізвище. При цьому, суд вважає, що заявник позбавлений можливості у позасудовому порядку встановити даний факт. Дані розбіжності не можуть бути усунуті іншим шляхом, ніж звернення до суду та перешкоджають заявнику в реалізації її права на подальше оформлення документів. Отже, факт про встановлення якого просить заявник, має юридичне значення, при цьому спір про цивільне право відсутній. Таким чином, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючих документів підлягає задоволенню.

Outcome: approved