Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про позбавлення батьківських прав. Позов мотивує тим, що між нею та відповідачем був укладений шлюб 01.08.2009 року, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Перечинсього районного управління юстиції в Закарпатській області. Вказує, що від данного шлюбу у них народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.07.2019 року розірвано шлюб, укладений між нею та [PERSON] . Зауважує, що після розірвання шлюбу відповідач ніяким чином не підтримує зв`язок із своєю дитиною, виїхав з акордон, не просить про зустрічей з ним, участі у вихованні та розвитку дитини не приймає, його життям не цікавиться, жодного контакту не підтримує. Посилаючись на викладене, просить суд позбавити відповідача [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Позивач не скористалася правом на участь у судовому засіданні та в матеріалах справи міститься заява її представника, відповідно до якої вона просить розглянути справу у їх відсутності та задоволити позов. Відповідач повторно не з`явився у судове засідання, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв чи заперечень не подавав. Представник органу опіки та піклування не скористався правом на участь у судовому засіданні та подав заяву, згідно якої просить провести засідання без їх участі на підставі наявних матеріалів справи. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.07.2019 було розірвано, визначено місце проживання сина [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстарції актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 10.05.2022 (повторно), [PERSON] народився [INFO] , та його батьками записано [PERSON] та [PERSON] . Суд зауважує, що відповідно до Висновку №713/17/01-19 від 23.08.2024 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. росії [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці…». Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватись з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини є підставою, передбаченою п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України для позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення поновлення батьківських прав", особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення від виконання батьківських обов`язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовими рішеннями, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Судом встановлено, що відповідач мешкає окремо від дитини, його вихованням не займається, не виявляє інтересу до його життя, не виявляє бажання до спілкування з сином та не бере участі у його утриманні, проживає за кордоном. Таким чином, суд вважає, що з боку відповідача мала місце винна поведінка, яка проявилась у свідомому ухиленні ним від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого неповнолітнього сина, а тому з урахуванням наданого Висновку №713/17/01-19 від 23.08.2024, суд приходить до переконання, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно його дитини. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання заяви у розмірі 1 211,2 грн.

Outcome: approved