Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

[PERSON] ,\~в інтересах\~якої діє\~представник \~адвокат Ісмайлова\~А.В.,\~звернулася в\~суд з\~позовом до\~ [PERSON] \~про виділ\~частки в\~натурі із\~майна,\~що є\~спільною частковою\~власністю,\~а саме виділити рахунок належних їй 7/10 часток житлового будинку [ADDRESS] : з житлового будинку «А,а»: кімнату №1-1 площею 6,1 кв.м., кімнату №1-3 площею 6,1 кв.м., кімнату №1-4 площею 8,6 кв.м., кімнату №1-5 площею 9,1 кв.м., кімнату №2-5 площею 14,69 кв.м.; сарай «Б»; вбиральню «В»; погріб «пд»; колодязь «Г»; водовід «Е»; каналізацію «к»; замощення І; огорожу №1. В обґрунтування позову позивач вказує на те, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом належить 7/10 часток житлового будинку [ADDRESS] , що складається з житлового будинку «А,а», сараю «Б», вбиральні «В», погрібу «пд», погрібу «Ж», вбиральні «З», колодязю «Г», водопроводу «Е», замощення І, огорожі №1, каналізації «к». Інші 3/10 частки належать відповідачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Земельна ділянка під будинком не приватизована. Позивач в усній формі звернулася до відповідача з пропозицією укласти договір про поділ житлового будинку, на що остання погодилась. Однак, після виготовлення висновку щодо технічної можливості здійснити поділ, відповідач відмовилася укладати таку угоду. Позивач не може дійти домовленості з відповідачем щодо поділу житлового будинку, а тому просить поділити його в судовому порядку відповідно до варіанту, відображеному у висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна №02/2022. 17.04.2023 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області ухвалено заочне рішення №398/2512/22 (провадження №2/398/708/23) за позовом [PERSON] до [PERSON] про виділ частки в натурі із майна, що є спільною частковою власністю. Ухвалою суду від 08.08.2023 року вказане заочне рішення було скасовано за заявою відповідача та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 19.09.2023 року відповідачем [PERSON] подано зустрічний позов до [PERSON] про приведення у відповідність до фактичного розміру часток в праві спільної часткової власності на нерухоме майно, виділ частки в натурі із майна, що є спільною частковою власністю. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони є учасниками спільної часткової власності на житловий будинок і господарські споруди за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорту від 27.03.2017 року вказаний житловий будинок має загальну площу - 69,4 кв.м.; житлову площу - 36,3 кв.м.; з господарсько-побутовими будівлями: сарай літ. «Б», вбиральня літ «В», погріб літ. «пд», сарай літ. «Д», погріб літ «Ж», вбиральня літ. «З», колодязь літ «Г», водопровід літ «Е», замощення І, огорожа літ № 1, каналізація літ «к». Частка [PERSON] в праві спільної власності, набута нею на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.03.2017 року, становить 3/10 частки вказаної нерухомості. [PERSON] є власником 7/10 частки майна на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.10.2017 року. Фактично нерухоме майно утворюють дві окремі квартири, оснащені окремими входами, порядок користування якими був визначений за домовленістю співвласників з 1989 року. Реальні частини нерухомого майна, що перебувають у фактичному користуванні кожного із учасників права спільної власності становлять: [PERSON] - 57/100 частки, [PERSON] - 43/100 і не відповідають тим часткам, що зазначені у правовстановлюючих документах на житло. Вказана обставина підтверджується договором купівлі продажу від 24.04.1989 року, відповідно до умов якого [PERSON] (мати [PERSON] ) продала, а [PERSON] (дядько [PERSON] ) купив 3/10 частини будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , який розташований на присадибній земельній ділянці розміром 600 кв.м. Згідно умов вказаного договору, в користування покупця переходить: 1-4 = 19,9м.кв. ;1-5 =7,8 м.кв.; 1-6= 5,5 м.кв. Вказані обставини також підтверджуються копією технічного паспорту на житловий будинок від 31.07.1991 року. Отже, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу фактично став власником частини будинку із загальною площею 33,2 м2. Водночас у фактичному користуванні [PERSON] залишилось 29,9 м.кв. загальної площі будинку. Після смерті [PERSON] (дядька [PERSON] ) належне йому майно успадкувала [PERSON] (мати [PERSON] ), зокрема і 3/10 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.09.2003 року № 1475. За життя [PERSON] (матері [PERSON] ) до належних їй 3\\10 частин спірного будинку було прибудовано коридор та ванну кімнату, які і у технічному паспорті від 27.03.2017 року і згідно висновку експерта, наданого [PERSON] , позначені як № 2-1 та № 2-6, загальною площею 5,7 м.кв. Також нею було побудовано сарай, який згідно технічного паспорту від 27.03.2017 року позначений літ. «Д». Зазначені приміщення були збудовані за згоди матері [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується копією її заяви від 29.10.2003 року. Відповідно до акту Державної технічної комісії від 06.11.2003 року збудовані [PERSON] веранда і сарай були прийняті в експлуатацію. Рішенням виконкому Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 13.11.2003 року № 891 було затверджено акт приймальної комісії від 06.11.2003 року на веранду до житлового будинку та господарські будівлі, збудовані [PERSON] по [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] успадкувала після смерті своєї матері, [PERSON] 3/10 частки житлового будинку, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом. Загальна площа успадкованої частки будинку становить 39,5 м2, житлова - 27,2 м.кв. Отже, фактично загальна площа спірного житлового будинку становить 69,4 м.кв., з яких у користуванні [PERSON] перебуває 39,5 м.кв., а у користуванні [PERSON] 29,9 м.кв. Житловий будинок розташований на присадибній земельній ділянці загальною площею 917,8 м.кв. Вважає, що наведене переконливо свідчить про невідповідність визначених в правовстановлюючих документах часток співвласників будинку фактичним часткам, які перебувають у власності та користуванні сторін по справі, тому просить привести у відповідність з реальними ідеальні частки співвласників у праві спільної часткової власності на вказаний житловий будинок, встановивши, що реальний розмір часток співвласників у праві спільної часткової власності на житловий будинок становить: за [PERSON] 57/100 частки, за [PERSON] 43/100. Виділити в натурі [PERSON] в рахунок 57/100 частки, що належить їй на праві власності в «А,а» кімнату 2-1 площею 3,5 м.кв., 2-2 площею 6,6 м.кв., 2-3 площею 7,8 м.кв., 2-4 площею 10,7 м.кв., 2-5 площею 8,7 м.кв., 2-6 площею 2,2 м.кв. А також господарсько-побутові будівлі та споруди: «Д» сарай, «Ж» погріб, «Г» колодязь. Виділити [PERSON] у користування присадибну земельну ділянку площею 523,15 м2 призначену для обслуговування житловому будинку [ADDRESS] . Ухвалою суду від 02.10.2023 року зустрічний позов [PERSON] прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] та об`єднано в одне провадження. Ухвалою суду від 02.11.2023 року за клопотанням представника відповідача [PERSON] у справі призначено комплексну будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу. Провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 13.12.2023 року провадження у справі відновлено, призначено підготовче засідання для розгляду клопотання експерта. Ухвалою суду від 20.12.2023 року надіслано матеріали даної цивільної справи, а також оригінал технічного паспорту на домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , виготовлений 27.03.2017 року, до Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз для проведення комплексної будівельно-технічної\~та земельно-технічної\~експертизи за ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області №398/2512/22 від 02.11.2023 року. Провадження по цивільній справі на час проведення експертизи зупинено. 27.02.2024\~року до\~суду повернулася\~ухвала №398/2512/22\~від 02.11.2023\~рокупро призначення комплексної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи без виконання в зв`язку з несплатою рахунку за проведення експертизи. Ухвалою суду від 05.03.2024 року провадження у справі відновлено, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 08.04.2024 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Позивач [PERSON] посилаючись на обставини викладені в позові, додатково суду пояснила, що має намір розпорядитись своєю часткою нерухомого майна. Звернулась до відповідача з пропозицією укласти договір про поділ житлового будинку, на що остання погодилась. В грудні 2021 року вони почали консультації у нотаріуса. В ході консультації нотаріус пояснила, що при вирішенні питання про поділ спільного майна, він бере до уваги частки вказані в свідоцтвах про право на спадщину сторін. Попередній договір купівлі-продажу укладений в 1989 році між [PERSON] , її матір`ю, та [PERSON] , дядьком [PERSON] , до уваги не береться. Кімната 1-6, зображена на а.с.198 зараз виглядає як зображено на а.с.197 і фактично перебуває у користуванні [PERSON] . Погоджується здійснити переміщення простінку за власний кошт. Зустрічні позовні вимоги не визнає. Наполягає на тому, що визначальним в даному спорі є розмір часток, зазначений в свідоцтвах про право на спадщину сторін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Її представник адвокат Бугайченко Т.А. в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала. Зустрічний позов підтримала. Посилаючись на обставини викладені в ньому просила задовольнити. Наполягає на тому, що при вирішенні даного спору необхідно виходити з умов договору купівлі продажу від 24.04.1989 року, відповідно до яких [PERSON] , мати [PERSON] , продала [PERSON] , дядьку [PERSON] , частину будинку, що складається з кімнат: 1-4 = 19,9м.кв. ;1-5 =7,8 м.кв.; 1-6= 5,5 м.кв. Вказані обставини відображені в технічному паспорті на житловий будинок від 31.07.1991 року. Отже, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу став власником частини будинку із загальною площею 33,2 м2, яка в подальшому була успадкована [PERSON] . Водночас [PERSON] не може успадкувати частку будинку, більшу за 29,9 м.кв. від загальної площі будинку, а лише в межах прав власності спадкодавця [PERSON] . Вислухавши пояснення присутніх учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд встановив таке. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу, посвідчений державним нотаріусом Першої олександрійської державної нотаріальної контори 24.04.1989 року, зареєстровано в реєстрі за №2-1794 (а.с.11) згідно умов якого [PERSON] продала, а [PERSON] купив 3/10 частини будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , який розташований на присадибній земельній ділянці розміром 600 кв.м. Згідно умов вказаного договору, в користування покупця переходить: 1-4 = 19,9м.кв. ;1-5 =7,8 м.кв.; 1-6= 5,5 м.кв. Фактично [PERSON] на підставі вказаного договору купівлі-продажу став власником частини будинку із загальною площею 33,2 м2. Водночас у фактичному користуванні [PERSON] залишилось 29,9 м.кв. загальної площі будинку. Вказані обставини також підтверджуються копією технічного паспорту на житловий будинок від 31.07.1991 року (а.с.133). В подальшому позивач [PERSON] успадкувала 7/10 часток житлового будинку [ADDRESS] , після смерті матері [PERSON] , яка настала [INFO] , що підтверджується світлокопією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 Кіровоградської області 24.10.2017 року, зареєстровано в реєстрі за №1-667 (а.с.8). Право власності позивача на вказаний об`єкт нерухомості зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.10.2017 року (а.с.9). В свою чергу, після смерті [PERSON] , яка настала [INFO] , право власності на 3/10 часток спірного будинку успадкувала його сестра [PERSON] , що підтверджується світлокопією свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Першої олександрійської міської державної нотаріальної контори 23.09.2003 року, зареєстровано в реєстрі за №1475 (а.с.136). В подальшому відповідач [PERSON] успадкувала 3/10 часток житлового будинку [ADDRESS] , після смерті матері [PERSON] , яка настала [INFO] , що підтверджується світлокопією свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 Кіровоградської області 29.03.2017 року, зареєстровано в реєстрі за №3-170 (а.с.13). Право власності відповідача на вказаний об`єкт нерухомості зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.03.2017 року (а.с.14). Сторонами надано копії технічних паспортів на спірний будинок від 31.07.1991 року (а.с.133), від 04.09.2003 року (а.с.138), від 27.03.2017 року (а.с.130), з яких вбачається, що спірна кімната площею 19,9м.кв., за договором купівлі-продажу від 24.04.1989 року перейшла у власність [PERSON] та в подальшому успадкована відповідачем [PERSON] та перебуває у її фактичному користуванні. З технічного паспорту на житловий будинок від 27.03.2017 року та архівної довідки №1026 виданої КП «ОМБТІ» (а.с.10, 130) вбачається, що домоволодіння складається: з житлового будинку «А, а» загальною площею - 69,4 кв.м., житловою площею 36,3 кв.м., з господарсько-побутовими будівлями та спорудами - сарай «Б», вбиральня «В», погріб «пд», погріб «Ж», сарай «Д» вбиральня «З», колодязь «Г», водопровід «Е», замощення І, огорожа №1, каналізація «к». [PERSON] (матір відповідача [PERSON] ) за життя до належних їй частин спірного будинку прибудувала коридор та ванну кімнату, які і у технічному паспорті від 27.03.2017 року позначені як № 2-1 та № 2-6, загальною площею 5,7 м.кв., а також сарай літ. «Д». Зазначені приміщення були збудовані за згоди матері позивача [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується копією її заяви від 29.10.2003 року (а.с.137). Відповідно до акту Державної технічної комісії від 06.11.2003 року збудовані [PERSON] веранда і сарай були прийняті в експлуатацію. Рішенням виконкому Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 13.11.2003 року № 891 було затверджено акт приймальної комісії від 06.11.2003 року на веранду до житлового будинку та господарські будівлі, збудовані [PERSON] по [ADDRESS] (а.с.132). Також з наданих копій технічних паспортів вбачається, що спірна кімната площею 19,9м.кв., яка в кінцевому результаті перейшла у власність відповідача [PERSON] , в технічному паспорті на спірний будинок від 31.07.1991 року позначена №1-4 площею 19,9 кв.м. (а.с.134). В технічному паспорті на спірний будинок від 04.09.2003 року позначена №2-4 площею 19,9 кв.м. (а.с.139). З пояснень сторін та їх представників, наданих в судовому засіданні з`ясовано, що відповідач [PERSON] здійснила перебудову спірної кімнати площею 19,9 кв.м. Тож в технічному паспорті від 27.03.2017 року (а.с.131) спірна кімната вже поділена на два приміщення відображена як №2-4 площею 10,7 кв.м. та №2-5 площею 8,7 кв.м. (а.с.131). Обидві сторони бажають виділити належну їй частку в об`єкті спільної часткової власності, тобто фактично провести поділ нерухомого майна на два окремі об`єкти. Відповідно до положень ч.1 ст.355, ч.1 ст.356\~ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності (ст. 358 ЦК України). За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом. Згідно зі ст.364 ЦК України, співвласник має\~право на\~виділ у\~натурі частки\~із майна,\~що є\~у спільній\~частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до\~ст.367\~ЦК України\~майно,\~що є\~у спільній\~частковій власності,\~може бути\~поділене в\~натурі між\~співвласниками за\~домовленістю між\~ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Виходячи з положень ст.ст.183, 367 ЦК України та роз`яснень, що містяться в пп. 6, 7, 8 Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок», виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. Якщо виділ технічно можливий, але з відступленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364\~ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. Розглядаючи позовні\~вимоги [PERSON] \~про виділ\~її частки\~в натурі\~із майна,\~що є\~спільною частковою\~власністю,\~а саме виділити рахунок належних їй 7/10 часток житлового будинку [ADDRESS] : з житлового будинку «А,а»: кімнату №1-1 площею 6,1 кв.м., кімнату №1-3 площею 6,1 кв.м., кімнату №1-4 площею 8,6 кв.м., кімнату №1-5 площею 9,1 кв.м., кімнату №2-5\~площею 14,69 кв.м.; сарай «Б»; вбиральню «В»; погріб «пд»; колодязь «Г»; водовід «Е»; каналізацію «к»; замощення І; огорожу №1, суд дійшов до наступного висновку. На підтвердження заявлених позовних вимог позивачем [PERSON] надано суду висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна №02/2022 від 24.02.2022 року (а.с.195-202), на два самостійних об`єкта з присвоєнням окремих адрес. Експертом запропоновано єдиний варіант поділу в натурі об`єкту нерухомості з виділом в рахунок належних [PERSON] 7/10 часток нерухомого майна по [ADDRESS] : - з житлового будинку «А,а» кімнату №1-1 площею 6,1 кв.м., кімнату №1-3 площею 6,1 кв.м., кімнату №1-4 площею 8,6 кв.м., кімнату №1-5 площею 9,1 кв.м., кімнату №2-5 площею 14,69 кв.м., загальна площа 29,9 кв.м., житлова площа 9,1 кв.м.; - господарсько-побутові будівлі та споруди - сарай «Б»; вбиральню «В»; погріб «пд»; колодязь «Г»; водовід «Е»; каналізацію «к»; замощення І; огорожу №1. Співвласнику [PERSON] в рахунок її 3/10 часток залишається: з житлового будинку «А,а» кімната №2-2 площею 6,6 кв.м., кімната №2-3 площею 7,8 кв.м., кімнату №2-4 площею 4,7 кв.м., господарсько-побутові будівлі та споруди погріб «Ж», вбиральня «З», замощення І, огорожа №1, каналізація «к». При цьому до розрахунку часток не увійшли коридор № 2-6 площею 2,2 кв.м. та санвузол № 2-1 площею 3,5\~кв.м.які збудовані за життя [PERSON] (матір`ю відповідача [PERSON] ), однак увійшов сарай літ. «Д». В судовому засіданні експерт Макітренко Ю.О. пояснив, що на замовлення [PERSON] виконав дослідження щодо можливості поділу об`єкта нерухомості, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Він здійснив виїзд на об`єкт, провів обстеження та фотофіксацію після чого надав висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна на два самостійних об`єкта з присвоєнням окремих адрес №02/2022 від 24.02.2022 року. При цьому частку об`єкта належну [PERSON] оглянув візуально бо вдома господарів не було. Врахував розмір часток співвласників, які зазначені в правовстановлюючих документах. Згідно ст.ст.1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Отже в судовому засіданні встановлено, що реальні складові часток нерухомого майна відображені у договорі купівлі-продажу, посвідченому державним нотаріусом Першої олександрійської державної нотаріальної контори 24.04.1989 року, зареєстрованому в реєстрі за №2-1794 (а.с.11), які на теперішній час перебувають у фактичному користуванні кожної із учасників права спільної власності не відповідають тим часткам, що зазначені у правовстановлюючих документах на житло. Відповідач [PERSON] успадкувала 3/10 часток житлового будинку [ADDRESS] , до яких фактично входять з житлового будинку «А,а» кімната №2-2 площею 6,6 кв.м., кімната №2-3 площею 7,8 кв.м., кімнату №2-4 площею 10,7 кв.м., кімнату №2-5 площею 8,7 кв.м. З яких до 2017 року кімнати №2-4 площею 10,7 кв.м. та №2-5 площею 8,7 кв.м. складали одну кімнату площею 19,9м.кв., яка у договорі купівлі-продажу, посвідченому державним нотаріусом Першої олександрійської державної нотаріальної контори 24.04.1989 року позначена як кімната 1-4. Фактично позивач [PERSON] просить позбавити відповідача [PERSON] права власності на частину спірної кімнати площею 19,9м.кв, а саме площею 14,7 кв.м., яка згідно варіанту поділу за висновком експерта №02/2022 від 24.02.2022 року позначена за №1-6 (а.с.198), без належної грошової компенсації та не зазначаючи за чий рахунок повинно відбуватися переобладнання будинку. Останнє також не відображено у висновку експерта №02/2022 від 24.02.2022 року. З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] про виділ в натурі належних їй 7/10 часток житлового будинку за Варіантом запропонованим експертом у висновку №02/2022 від 24.02.2022 року, слід відмовити. Щодо зустрічних позовних вимог [PERSON] про приведення у відповідність з реальними ідеальні частки співвласників у праві спільної часткової власності на спірний житловий будинок, встановивши, що реальний розмір часток співвласників у праві спільної часткової власності на житловий будинок становить: за [PERSON] 57/100 частки, за [PERSON] 43/100, з виділом в натурі [PERSON] в рахунок належних їй 57/100 часток в «А,а» кімнату 2-1 площею 3,5 м.кв., 2-2 площею 6,6 м.кв., 2-3 площею 7,8 м.кв., 2-4 площею 10,7 м.кв., 2-5 площею 8,7 м.кв., 2-6 площею 2,2 м.кв. А також господарсько-побутові будівлі та споруди: «Д» сарай, «Ж» погріб, «Г» колодязь, з виділом [PERSON] у користування присадибної земельної ділянки площею 523,15 м2 призначену для обслуговування житлового будинку [ADDRESS] , суд дійшов до наступного висновку. Під час вирішення спору між сторонами, суд окрім зазначених вище норм цивільного кодексу України, враховує роз`яснення, викладені в постанові Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~04.10.1991\~року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок». Відповідно до вказаних роз`яснень, виходячи з того, що порядок користування спірною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до ст.88 Земельного кодексу України бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на житловий будинок і для яких зазначена угода також є обов`язковою. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час\~виникнення останньої (пункт21). Відповідно, суб`єктом права власності або користування земельною ділянкою, наданою для будівництва та обслуговування жилого будинку, є тільки та особа, якій належить право власності на жилий будинок або його частину. У разі належності будинку на праві спільної часткової власності кільком особам, право на земельну ділянку визначається пропорційною їх часткам у будинку. Для вирішення наявності технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна, встановлення порядку користування присадибною земельною ділянкою, на якій розташовано спірне нерухоме майно необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право. Сторонами суду не надані відповідні висновки експертів із цих питань, тому суд позбавлений можливості дійти висновку, що запропонований [PERSON] варіант приведення у відповідність з реальними ідеальних часток кожного із співвласників та виділу в натурі належної їй частки нерухомого майна технічно можливий та вірний. Враховуючи викладене у задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат понесених сторонами, суд на підставі ст.141 ЦПК України, вважає за необхідне залишити їх по фактично понесеним.

Outcome: dismissed