Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

Представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» Усенко М. І., який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВС № 1266140 від 01 березня 2024 року, звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 96973831000 від 27 листопада 2020 року у розмірі 105559, 5 грн, а також судові витрати, з яких: судовий збір у розмірі 2422, 40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 27 листопада 2020 року між АТ «УкрСиббанк» та відповідачкою укладений договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 96973831000. За умовами вказаного договору відповідачці був наданий кредит, який вона зобов`язалася повернути та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов Договору та Правил. Підписуючи цей Договір, позичальник погодився умовами, викладеними у Правилах споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК» з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків, які розміщені для ознайомлення на сайті www.my.ukrsibbank.com/ua/personal/credits. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі - надав відповідачці грошові кошти в обсязі та у строк, визначені умовами Договору. У порушення умов договору відповідачка не виконала своєчасно та у повному обсязі свої зобов`язання, не сплачувала проценти за користування кредитом, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість у розмірі 105\~559, 5 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 40 132, 14 грн; заборгованість за відсотками - 65\~427, 36 грн. 16 квітня 2024 року між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладений договір факторингу № 269, за умовами якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які є боржниками АТ «УКРСИББАНК», у тому числі до [PERSON] за кредитним договором № 96973831000 від 27 листопада 2020 року. У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань у відповідачки утворилась загальна сума заборгованості за кредитним договором № 96973831000 від 27 листопада 2020 року у розмірі 105 559, 5 грн. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2024 року справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості передано на розгляд до Київського районного суду м. Харкова. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 жовтня 2024 року вищевказану цивільну справу передано в провадження суді Київського районного суду м. Харкова Демченко С.В. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2024 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» Усенко М. І. у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судових засідань була повідомлена своєчасно та належним чином, що підтверджується особистим підписом [PERSON] у розписках про дату та час слухання справи. Суд враховує, що судові засідання неодноразово відкладалися за клопотанням відповідачки від 11 листопада, 02 та11 грудня 2024 року з метою урегулювання спору мирним шляхом. 17 грудня 2024 року від відповідачки надійшло клопотання про відкладення слухання справи за станом здоров`я, проте жодних доказів на підтвердження зазначених обставин до клопотання не долучено. Суд розцінює таку поведінку відповідачки як зловживання своїми процесуальними правами та вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності належно повідомленої відповідачки, яка не з`явилась у судове засідання без поважних причин. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Відповідно до ухвали суду від 22 жовтня 2024 року, враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачка належним чином повідомлена про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідачки та згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що 11 листопада 2020 року [PERSON] звернулася до АТ «УкрСиббанк» з метою отримання кредиту, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву на надання споживчого кредиту. 27\~листопада 2020\~року між\~АТ «УкрСиббанк»\~та [PERSON] \~укладений договір\~про надання\~споживчого кредиту\~з можливістю\~відкриття карткового\~рахунку № 96973831000. У п. 1.1 вказаного договору зазначено, що підписуючи цей Договір, позичальник погоджується з викладеними у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК» з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків, які розміщені для ознайомлення на сайті www.my.ukrsibbank.com/ua/personal/credits. Положеннями п. 3.1 Договору встановлені умови кредитування, а саме: сума кредиту за договором 49 960 грн. Кредит надається для особистих потреб, а саме: у сумі 49 700 грн на споживчі цілі шляхом перерахування в безготівковій формі на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] , відкритий у Банку; у сумі 260 грн на оплату страхового платежу відповідно до умов договору. Згідно з п. 3.5 Договору позичальник зобов`язався повернути кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення ануїтетних платежів відповідно до графіка, що викладений у Додатку № 1 до договору, але в будь-якому випадку кредит повинен бути повернений не пізніше 25.11.2024. Відповідно до п. 3.6, 3.7 Договору, сторони погодили, що розмір ануїтетного платежу становить 3012 грн. Розмір останнього ануїтетного платежу може відрізнятися від розміру попередніх платежів. Ануїтетний платіж повинен сплачуватись щомісячно до 25 числа (включно) кожного місяця. За змістом п. 3.8 та 3.9 Договору процентна ставка за договором встановлюється в розмірі 67 % річних. За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін встановлюється процентна ставка в розмірі 74 % річних. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника за договором та починає нараховуватись на прострочену суму основного боргу з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня після дня несплати або неповної сплати платежу, встановленого у договорі, і нараховується до моменту погашення такої заборгованості. Вказаний договір підписаний [PERSON] власноручно. Додатком № 1 до Договору № 96973831000 від 27 листопада 2020 року передбачено сплату комісії за надання послуг по управлінню кредитом при використанні кредиту при простроченні плати чергового платежу у розмірі 500,00 грн, а також визначений графік здійснення платежів. \~ \~ \~ \~Вказаний Додаток № 1 до Договору № 96973831000 від 27 листопада 2020 року підписаний відповідачкою власноручно. Умови кредитування, серед іншого, відображені й в паспорті споживчого кредиту, підписаному відповідачкою 27 листопада 2020 року власноручно. Суд дійшов висновку, що між сторонами була досягнута згода щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами у письмовій формі та підписаний ними власноручно. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у АТ «УКРСИББАНК» виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідачки - зобов`язання з повернення кредитних коштів. Факт отримання [PERSON] споживчого кредиту у сумі 49 700 грн. підтверджується випискою з карткового рахунку за кредитним договором № 96973831000 від 27 листопада 2020 року за період з 27 листопада 2020 року 16 квітня 2024 року. 16 квітня 2024 року між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір факторингу № 269, за умовами якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які є боржниками АТ «УКРСИББАНК». Зі змісту акту приймання-передачі права вимоги від 16 квітня 2024 року вбачається, що вказаний акт складений на виконання договору факторингу № 269 від 16 квітня 2024 року. Клієнт передав фактору права вимоги, а фактор прийняв права вимоги в обсязі та на умовах, визначених договором та реєстром боржників від 16 квітня 2024 року, що є додатком до договору факторингу № 269 від 16 квітня 2024 року. З Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 269 від 16 квітня 2024 року вбачається, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 96973831000 від 27 листопада 2020 року у розмірі 105559, 5 грн, з яких: заборгованість за основним боргом 40\~132, 14 грн, заборгованість за відсотками 65\~427, 36 грн. 13 вересня 2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» направило на адресу [PERSON] досудовому вимогу, в якій повідомлялося про необхідність погасити заборгованість у розмірі 105\~559, 5 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частинами 1 та 2 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. За змістом вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі, а відповідно частини 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитодавця у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором. За змістом статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. З аналізу долучених до матеріалів справи доказів підтверджено факт відступлення права грошової вимоги АТ «УКРСИББАНК» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до боржника [PERSON] за кредитним договором № 96973831000 від 27 листопада 2020 року. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір № 96973831000 від 27 листопада 2020 року укладений у спосіб, визначений чинним законодавством України, з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором, відповідачка порушила зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Відповідачка не надала даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку, не надала беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав її звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Виходячи з\~того,\~що відповідачка\~не надала\~суду доказів\~на підтвердження\~тих обставин,\~що вона\~належним чином\~виконувала умови\~вказаного вище\~кредитного договору,\~а також\~з огляду\~на встановлені\~фактичні обставини\~справи,\~які свідчать\~про наявність\~порушення відповідачкою\~прав позивача\~за вказаним\~вище кредитним\~договором,\~суд приходить\~до висновку\~про наявність\~підстав для\~задоволення позовних\~вимог позивача\~у частині\~стягнення з\~відповідачки на\~користь ТОВ\~«ФК «Кредит-Капітал»\~заборгованості за кредитним договором № 96973831000 від 27 листопада 2020 року у розмірі 105 559, 5 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» суд задовольняє у повному обсязі, тому сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір у розмірі 2422, 40 грн підлягає стягненню з відповідача. При визначенні розміру витрат за надану позивачу професійну правничу допомогу адвокатом суд виходить з такого. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За змістом ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги підлягає доказуванню в суді. Відповідно до ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті щодо співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно з якою розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження або інший розрахунковий документ). При цьому, матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об`ємів робіт, їх кількості та видів. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач надав суду договір про надання правової (правничої) допомоги № 0103 від 01 березня 2024 року, витяг із замовлення № 12 до договору про надання провової (правничої) допомоги № 0103 від 01 березня 2024 року, детальний опис наданих послуг за договором про надання правової (правничої) допомоги від 01 березня 2024 року, рахунок оплату № 20 від 20 вересня 2024 року, ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВС № 1266140 від 01 березня 2024 року. Відповідно до Витягу із замовлення № 12 до договору про надання прравової (правничої) допомоги № 0103 від 01 березня 2024 року вбачається, що АО «Апологет» надало ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» послуги з комплексного супроводу судової справи зі стягнення заборгованості за кредитним договором до боржника [PERSON] , право вимоги щодо якого належить клієнту, вартість послуг 5000 грн. Суд враховує, що складання позовної заяви не потребувало аналізу великої кількості документів, а у справах даної категорії наявна усталена судова практика, адвокат не вивчав додаткові джерела права, законодавства, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежна сторона у справі обґрунтовує свої заперечення, справа розглядається у спрощеному провадженні, сторони у судове засідання не з`явилися, тобто, надання правничої допомоги АО «Апологет» у цій справі зводилося до складання позовної заяви. Враховуючи предмет позову, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до 4000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved