Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

У жовтні 2024 року [PERSON] через свого представника - адвоката Яресько Т.В. звернулась до суду з позовом до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1170 від 19.05.2021 р., що вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», та стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти в розмірі 14 431,42 грн. та збитки в розмірі 1 775,15 грн. та сплачені витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 8000,00 грн. та сплачені витрати на судовий збір в розмірі 2 422,40. Свої вимоги\~позивач мотивувала\~тим,\~що виконавчим\~написом приватного\~нотаріуса Київського\~міського нотаріального\~округу Данич\~О.Ф.,\~вчиненим 19.05.2021\~року,\~за реєстраційним\~№1170,\~з неї\~стягнуто на\~користьТОВАРИСТВА\~З ОБМЕЖЕНОЮ\~ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА\~КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» 14431 грн. 42 коп. на підставі кредитного договору №2150160, укладеного між нею та ТОВ «МІЛОАН», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення права вимоги №58-МЛ від 29.12.2020 року є ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» При цьому, позивач вважає, що нотаріусом не було належним чином перевірено безспірність вимог відповідача, а також, було порушено вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5\~та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що порушено вимоги ст.ст.\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5\~та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172\~а тому, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Володарського районного суду Київської області від 11.10.2024 року відкрито спрощене провадження у справі без виклику сторін. 22.10.2024 року відповідач надав до суду свої заперечення проти позову в повному обсязі, вважаючи його необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню на підставі нижченаведеного. Оскільки, 16 червня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан»») з однієї сторони та громадянкою України [PERSON] , з другої сторони уклали кредитний договір №2150160, відповідно до якого позивачу надані кредитні кошти в сумі 12 000 грн. Кредит надавався строком на 30 днів з 16.06.2020 р. по 16.07.2020 р. зі сплатою комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом. п. 1.1. Договору встановлено, що Позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед Позивачем виконав в повному обсязі, надавши Позивачу відповідно до п.2.1. кредитного договору кредитні кошти шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти, зареєстрованої Позичальником для цієї цілі у особистому кабінеті на сайті. Позичальник, своїх зобов`язання перед Позикодавцем не виконав, відповідно до умов кредитного договору мав повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку, строки та терміни передбачені п.п.1.1-1.6., п. 2.4. Кредитного договору, у зв`язку з чим у позивача утворилася заборгованість у розмірі 52 200,00 грн. 29.12.2020 року між ТОВ «Мілоан» та Відповідачем, відповідно до чинного законодавства України, було укладено Договір про відступлення прав вимоги №58-МЛ від 29.12.2020 року (надалі - Договір відступлення права вимоги) (копія додається). Відповідно до умов даного Договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України Відповідач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі і до Позивача за кредитним договором. Позивач у позовній заяві зазначає, збитки які поніс Позивач, знаходяться в безпосередньому причинному зв`язку з діями Відповідача щодо примусового виконанню оскаржуваного виконавчого напису № 1170 від 19.05.2021 року тому сума збитків у розмір 1 775,15 грн. підлягає відшкодуванню за рахунок Відповідача в розмірі 14 431,42 грн, та 1443,15 грн - основна винагорода приватного виконавця; 332,00 грн - витрати виконавчого провадження. Згідно ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Початком примусового виконання відповідного виконавчого документу є подання стягувачем відповідної заяви про примусове виконання рішення, що є наслідком відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення шляхом винесення постанови, в тому числі про стягнення основної винагороди із зазначенням відсотка суми, що підлягає стягненню. Згідно зі ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору. Відповідно до положень ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», постанови приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Стягнення за рахунок приватного виконавця грошових коштів, отриманих останнім як основна винагорода приватного виконавця не є безпідставно набутими, оскільки підставою набуття коштів є чинна постанова приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження. Оскільки відсутні докази того, що будь-які дії чи бездіяльність приватного виконавця під час вчинення виконавчого провадження № 67919771 були неправомірними, то немає підстав вважати, що кошти, стягнені в межах виконавчого провадження, а саме 1 443,15 грн - основна винагорода приватного виконавця та 332,00 грн - витрати виконавчого провадження є безпідставно стягненими та такими, що підлягають поверненню. З огляду на це, відсутні правові підстави для застосування ст. 1212 ЦК України до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку з безпідставним, на думку позивача, стягненням винагороди приватного виконавця, які не можуть вважатися безпідставно набутими коштами у розумінні ст. 1212 ЦК України, а є витратами виконавчого провадження. Вказаного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05 лютого 2020 року у справі № 201/8493/18. Крім того, приватний виконавець проводив виконавчі дії в межах виконавчого провадження, зокрема і примусове стягнення з позивача коштів, до часу визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, тобто діяв в межах наданих Законом України «Про виконавче провадження» повноважень. Відтак, у даному випадку відсутні законні підстави для покладання на відповідача обов`язку з повернення коштів позивачеві, що були стягнуті в межах виконавчого провадження, а саме суми основної винагороди та витрат виконавчого провадження, оскільки такі кошти не були отримані відповідачем і підлягають стягнення у інший спосіб. Саме тому відповідач вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» кошти в вказаному розмірі не надходили, тому відповідач повністю заперечує та просить суд відмовити у поверненні безпідставно отриманих коштів. Ознайомившись з позовною заявою, Відповідач категорично не погоджується з доводами позивача та заперечує проти заявлений позовних вимог в повному обсязі. Відповідач вважає, не обгрунтованою вимогу Позивача про стягнення на його користь витрат на правову допомогу в розмірі 8 000 грн. Оскільки склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи). Зазначені Позивачем витрати мають бути документально підтверджені та доведені. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. З урахуванням вищезазначеного відповідач просить ухвалити рішення про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позивач про розгляд справи повідомлялася належним чином. Представник ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, який направив відзив на позов. Треті особи ПРИВАТНИЙ ВИКОНАВЕЦЬ ВИКОНАВЧОГО ОКРУГУ МІСТА КИЄВА Шарков Олександр Олександрович, третя особа ПРИВАТНИЙ НОТАРІУС КИЇВСЬКОГО МІСЬКОГО НОТАРІАЛЬНОГО ОКРУГУ Данич Оксана Федорівна, про розгляд справи повідомлялися належним чином, пояснень на позов суду не направили. Суд, дослідивши матеріали справи, установив такі фактичні обставини справи: 16.06.2020 року між [PERSON] та ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено кредитний договір № 2150160 (а.с. 35-38), відповідно до якого товариство надало позивачу кредит у розмірі 12000 грн. на строк 30 календарних днів до 16.07.2020 року, зі сплатою відсотків. 19.05.2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. вчинила виконавчий напис за реєстраційним №1170, яким з [PERSON] стягнуто на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» 53130,00 грн. на підставі кредитного договору №2150160 від 16.06.2020 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «МІЛОАН», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення права вимоги №58-МЛ від 29.12.2020 року є ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (а.с. 35). Позивач стверджує, що вона випадково дізналася про відкриття щодо неї виконавчого провадження, та що вона не отримувала від відповідача позасудову вимогу щодо дострокового повернення кредиту чи повідомлення-застереження про те, що відповідач розпочинає процедуру стягнення боргу за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса. У зв`язку із зупиненням діяльності приватного виконавця 02.07.2024 року між приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом О.О. та приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Шарковим О.О. було укладено договір №1 про заміщення приватного виконавця. Виконавчий напис з 16.12.2021 року перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Канцедала О.О. (виконавче провадження ВП № 67919771) (а.с. 39). Вирішуючи спір, суд ураховує наступне: Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 18 Цивільного кодексу України). Згідно з частиною першою статті 7 Закону нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Відповідно до\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів, згідно якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно з підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5\~(зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року № 282/20595) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п. 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Отже, за змістом наведених норм права нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити, чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в Переліку № 1172, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи належно оформлені такі документи та чи підтверджують вони безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. Судом встановлено, що спірний виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. на підставі пункту 2 Переліку № 1172. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України видав Постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Вказаною постановою доповнено пункт п. 2 Переліку № 1172 новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року у адміністративній справі № 826/20084/14, що залишена без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року та постановою Верховного Суду від 20.06.2018 року, визнано незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, зокрема, доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Суд виходив з того, що доповнений оскаржуваною постановою розділ Переліку «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», дозволяє кредиторам без повідомлення боржника здійснювати односторонній розрахунок заборгованості та звільняє кредитора від обов`язку доведення безспірності спору, його суми та факту прострочення, що фактично нівелює вимогу законодавства щодо необхідності підтвердження наявності та безспірності заборгованості, набуття чинності кредитним договором та повноважень іпотекодержателя. Отже, судом встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено з порушенням закону - нотаріус не перевірила та не встановила, що заявлена вимога не підпадає під той вид заборгованості, за якими стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів згідно Переліку № 1172. З огляду на викладене при вчиненні оспорюваного виконавчого напису № 1170 від 19.05.2021 було порушено порядок вчинення нотаріальних дій, що є правовою підставою визнання судом виконавчого напису таки, що не підлягає виконанню. Крім того, на думку суду, неможливість вчинення виконавчого напису у цій справі була обумовлена й іншими обставинами. Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати, й крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Однак, заявлена до виконання заборгованість, відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 67919771 від 16.12.2021, складається з: 12000 гривень - заборгованості за сумою кредиту; 37800 гривень - заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом; 2400 гривень заборгованість за комісією. Загальна сума, яка підлягає стягненню - 52200 гривень. Таким чином, виконавчий напис нотаріуса №1170 від 19.05.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. щодо заборгованості яка не є безспірною, що також виключає можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса. 04.10.2024 р. представником позивача з отриманої відповіді від Приватного виконавця на адвокатський запит № 2 від 03.10.2024 р., якою повідомлено наступне: «По виконавчому провадженню № 67919771 приватним виконавцем Канцедалом О.О. стягнуто 16 206,57 гривень». З відповіді вбачається, що стягнуту суму коштів було розподілено: - 14 431,42 грн. стягнуто та перераховано стягувачу ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»; - 1 443,15 грн. стягнуто як основна винагорода приватного виконавця; - 332,00 грн. стягнуто в рахунок погашення мінімальних витрат виконавчого провадження. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Як слідує з відповіді виконавця на адвокатський запит, з позивача стягнуто та розподілено 1 443,15 грн. як основна винагорода приватного виконавця, 332,00 грн. мінімальні витрати виконавчого провадження. Загальна сума коштів в розмірі 1 775,15 грн., що складається з основної винагороди приватного виконавця в розмірі 1 443,15 грн. та витрат виконавчого провадження в розмірі 332,00 грн., які були стягнуті з Позивача по примусовому виконанню виконавчого напису від 19.05.2021 №1170, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., який оскаржується у даній позовній заяві, за своєю суттю є збитками, яких зазнав Позивач внаслідок протиправної поведінки Відповідача, що полягає у зверненні Відповідача до нотаріуса для вчинення оскаржуваного виконавчого напису, який вчинено з порушенням законодавства, наслідком чого стали понесені Позивачем збитки після пред`явлення оскаржуваного виконавчого напису на примусове виконання. Відповідно до вимог ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ч.1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до яких майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Статтею 1192 Цивільного кодексу України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з ч. 1 ст. 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Згідно з ч. 1 ст. 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Даний висновок підтверджується, тому числі, висновками по подібній справі в постанові Київського апеляційного суду від 23 січня 2023 року справа № 357/7293/22: «Отже, встановивши, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів, що стягнені з позивача на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що отримані ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» кошти на підставі вказаного виконавчого напису, підлягають поверненню позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України, однак невірно визначив суму, ця сума складає 9990,01 грн. Інші кошти, а саме 569,00 грн - витрати виконавчого провадження та 990,01 грн - основна винагорода приватного виконавця, що в сумі складає 1559,01 грн, дійсно не були отримані відповідачем. Однак позивач, як особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, але на підставі ст.22 ЦК України. Позивач при зверненні до суду з позовом не посилався на положення ст.22 ЦК України, однак самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.» Правомірність такого застосування ст.22 ЦК України та належність даного способу захисту цивільного права на відшкодування збитків підтверджено також рядом судових рішень (перелік не є вичерпним), що набрали законної сили: справи № 184/737/23, 185/8729/23, 184/1628/22. Підсумовуючи вищевикладене збитки, які поніс позивач, знаходяться в безпосередньому причинному зв`язку з діями відповідача щодо примусового виконання оскаржуваного виконавчого напису №1170 від 19.05.2021 р., тому сума збитків у розмірі 1 775,15 грн. підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. В постанові Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 310/9293/15-ц зазначено, що при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону "Про нотаріат"\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена також Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється таким чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, чи направлялась стягувачем вимога боржнику про погашення суми заборгованості за кредитом (усунення порушень вимог кредитного договору). Оскільки відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми\~Закону України "Про нотаріат"\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно зі ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, враховуючи, що станом на час вчинення виконавчого напису зазначена у ньому заборгованість не була безспірною, а також, що нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису застосовано не чинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі, суд приходить висновку, що спірний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню частково. Відповідно до\~статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно з частиною другої цієї статті є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). \~ \~ \~ \~Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду по справі № 910/7511/20\~\~назвав критерії визначення упущеної вигоди та відповів на питання, що таке збитки. На думку Верховного Суду при визначенні розміру збитків у вигляді упущеної вигоди слід керуватися такими критеріями її розрахунку (обчислення), як: 1) звичайні обставини (умови цивільного/господарського обороту); 2) розумні витрати; 3) компенсаційність відшкодування збитків. Враховуючи позицію відповідача викладену у відзиві, вимога про стягнення з боржника має ґрунтуватися на точних даних, насамперед бухгалтерських документів, що безспірно засвідчують можливість отримання грошових сум або інших цінностей у разі якби зобов`язання було виконане боржником, тому заявлені позивачкою збитки в розмірі 1775,15 грн. не підлягають задоволенню. Крім того, суд зазначає, що позивачкою при поданні позовної заяви було заявлено клопотання про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчих документів, які є предметом позову, до вирішення справи по суті. Ухвалою Володарського районного суду Київської області, заявлене позивачкою клопотання про забезпечення позову задоволено та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №1170 від 19.05.2021 року, що вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ». Відповідно до вимог\~статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з вимогами частини 1\~статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви до суду позивачем [PERSON] сплачено судовий збір у сумі 1937,92 гривень при поданні позовної заяви до суду, що підтверджується квитанцією № 2054-6639-5492-6935 від 08.10.2024, яка наявна у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при поданні позовної заяви судовий збір у загальній сумі 1937,92 гривень, а не заявлений позивачем у сумі 2422,40 грн, який жодними доказами не підтверджений. Частиною 3\~статті 133 ЦПК України\~передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати у тому числі на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України\~передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: \~ \~ \~ \~1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; \~ \~ \~ \~2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до договору про надання правничої допомоги від 03.10.2024 року між позивачкою [PERSON] та адвокатом Яресько Т.В. був укладений договір про надання правничої допомоги (а.с. 25-26). З акту приймання передачі послуг слідує, що послуги про надання правничої допомоги були виконані сума гонорару складає 8000,00 гривень. (а.с. 26). Згідно квитанції розрахунку позивачка перерахувала за надання правничої допомоги адвокату Яресько Т.В. 8000,00 гривень. (а.с. 27). Заявлені відповідачем у відзиві зменшення розміру витрат на правничу допомогу, не знайшли свого підтвердження в суді. Таким чином, з урахуванням викладеного з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню: сплачені останньою судовий збір у загальному розмірі 1937,92 грн. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 8000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial