Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

У лютому 2024 року позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до 1. [PERSON] , 2. [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів: - заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період з 01.05.2015 по 30.11.2023 у розмірі 29 456,04 грн; - інфляційні втрати в розмірі 6 374,89 грн; - 3% річних у розмірі 1 870,59 грн. На обґрунтування позову зазначив таке. Відповідно до розпорядження Дарницької районного в місті Києві державної адміністрації від 30.01.2015 № 22 «Про закріплення за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва» за Керуючою компанією на праві господарського відання закріплено об`єкти комунальної власності територіальної громади міста Києва, що перебувають у сфері управління Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, у тому числі багатоквартирний будинок [ADDRESS] . За цією адресою працівники структурного підрозділу позивача - ЖЕД № 209 забезпечують надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій мешканцям - співвласникам житлового будинку з 01.05.2015. Право власності на квартиру [ADDRESS] належить відповідачам на праві приватної власності по 1/2 частині квартири: - відповідачу-1 на підставі свідоцтва про право на спадщину посвідченого 20.11.2007 державним нотаріусом сьомої київської державної нотаріальної контори Гавриленко А.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1-у-2538; - відповідачу-2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого ВО «Київський радіозавод» м. Києва від 19.01.1998. Послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій надаються позивачем на підставі договору про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, який оприлюднено в газеті «Хрещатик» 14.07.2015 № 99 (4695) та є договором приєднання відповідно до ст. 634 ЦК України. Позивач, як балансоутримувач, безперебійно надає послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі щомісячно отримуючи рахунки на оплату наданих позивачем послуг, жодного разу не звернулись із запереченнями щодо їх вартості, об`ємів та якості, отже були згодні з їх обсягом, якістю та фактично визнавали їх вартість. За період з 01.05.2015 по 31.11.2023 заборгованість по квартирі [ADDRESS] перед позивачем за оплату послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій становить 29 456,04 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] . На розмір заборгованості нараховані інфляційні втрати в розмірі 6 374,89 грн та 3% річних у розмірі 1 870,59 грн. За відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» [PERSON] , [INFO] , значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . За відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» [PERSON] , [INFO] , значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 08.04.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; призначив справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін для розгляду справи по суті; установив сторонам строки для подання заяв по суті справи. 20.05.2024 відповідач-1 подав заяву про відкладення розгляду справи. 21.05.2024 суд задовольнив заяву відповідача-1 та відклав розгляд справи на 15 год. 00 хв. 15.07.2024. 15.07.2024 суд відклав розгляд справи на 16 год. 30 хв. 03.09.2024. 03.09.2024 у зв`язку з неявкою відповідача суд відклав розгляд справи на 12 год. 50 хв. 25.10.2024. 14.10.2024 представник відповідача-1 (за довіреністю) Гончаренко О.А. подала заперечення позов, у яких зазначила таке. 1). Відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS] . У 2012 році відповідач-1 вирішив вирішити питання з відповідачем-2 щодо користування цією квартирою, але вона відмовилась пускати до квартири. Весь цей час він не користувався квартирою. Саме [PERSON] є належним відповідачем у цій справі. 2). Позивач не додав до позову акти передачі від КП «Господар Дарницького району міста Києва» новоствореному підприємству Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Києва, що перебувають у сфері управління Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, що обліковуються на їх балансі. Позивач не долучив до позову докази того, що ЖЕД № 209 дійсно є структурним підрозділом позивача. Зі змісту позову неможливо встановити яким саме підприємством надавались житлово-комунальні послуги. 3). Як вбачається з розрахунку заборгованості у спірний період діяли такі тарифи: - з 01.05.2015 по 01.07.2017 - 3,8 грн за кв.м.; - з 01.07.2017 по 30.11.2023 - 7,05 грн за кв.м. Позивач зазначає, що ці тарифи затверджені відповідно до діючого законодавства та затверджені розпорядженням Київської міської адміністрації «Про встановлення тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій» № 442 від 30.04.2016 та № 668 від 06.06.2017. однак таких розпоряджень не існує або вони втратили чинність. Зазначений розрахунок заборгованості не дає розуміння про розмір тарифу. На даний час в провадженні Київського окружного адміністративного суду знаходиться справа № 826/8441/17 за позовом ВГО «Спілка власників житла України» про скасування розпорядження № 668 від 06.06.2017. 4). Вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, тому розмір заборгованості підлягає зменшенню. 5). Щодо солідарної відповідальності заперечує, оскільки такий обов`язок виникає лише у випадках, передбачених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. 23.10.2024 представник позивача подав відповідь на відзив, у якій зазначає таке. 1). У своєму запереченні, Відповідач 1 зазначає, що він є власником 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , проте не проживає там, в зв`язку з чим вважає, що є неналежним відповідачем по справі. Відповідно до Конституції України, власність гарантує власникові не лише права, а й покладає певні обов`язки. Саме це передбачено ст. 13 та 41 Конституції України, аналогічні положення містяться у ст. 319 ЦК України Згідно зі ст. ст. 322, 360 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Положення ст.ст. 66, 68, 32 ЖК України покладають на наймача чи власника житла обов`язок щомісяця вносити плату за житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Розмір плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, розраховується виходячи з розміру цін/тарифів, затверджених в установленому порядку. Згідно п.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» № 2482- XII від 19.06.1992 (далі Закон-№ 2482-ХІІ) та Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках (до них належать і власники квартир у кооперативних будинках та викуплених квартир) є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних витратах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. п.10 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» № 417-VІІІ від 14.05.2015 (далі Закон №417-VІІІ) покладає на співвласників багатоквартирного будинку обов`язок своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Згідно п.5 ч.3 ст. 20 Закону № 1875-IV, а також відповідно до ч. 2 п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №45 від 24.01.2006, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Не проживання Відповідача 1, в квартирі, яка належить йому на праві часткової власності, та факт відсутності його реєстрації у цій квартирі не звільняє особу, як власника квартири, від обов`язку нести витрати по з оплати житлово-комунальних послуг. 2. Відповідач 1 ставить під сумнів виконання Керуючою компанією Розпорядження Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 30.01.2015 № 33 «Про закріплення за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» за Керуючої компанією на праві господарського відання закріплено об`єкти комунальної власності територіальної громади міста Києва» (далі по тексту - розпорядження), а саме факт прийняття на обслуговування багатоквартирного будинку розташованому за адресою: Харківське шосе, буд.51 від попередньо обслуговуючої компанії. Багатоквартирний будинок за адресою [ADDRESS] , переданий на обслуговування позивачу на підставі акту приймання-передачі основних засобів від 20.02.2015. Стосовно структурного підрозділу Керуючої компанії ЖЕД 209. Житлово-експлуатаційна дільниця 209 є структурним підрозділом підприємства, створеним разом із іншими структурними підрозділами та входить до штатного розпису підприємства. 3. Щодо тарифів. Нарахування щомісячної плати здійснювалось/здійснюється позивачем відповідно до сформованих та встановлених тарифів розпорядженнями КМДА «Про встановлення тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій» № 442 від 30.04.2015 та № 668 від 06.06.2017. Відповідно вартість послуг становить: - з 01.05.2015 по 30.06.2017 становить - 3,8грн з ПДВ за 1 кв.м.; - з 01.07.2017 по 31.01.2024 становить 7,05 грн з ПДВ за 1 кв.м. Калькуляційною одиницею розрахунку вартості на послуги є 1 кв.м. загальної площі квартир, житлових та нежитлових приміщень в будинку, що перебувають у власності або наймані фізичної чи юридичної особи. Постановою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду по справі № 826/8441/17, 12.06.2019 касаційну скаргу Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) задоволено частково. Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.07.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.12.20І8 у справі № 826/8441/17 скасовано, а справу про визначення протиправним і скасування розпорядження № 668 направлено на новий розгляд до Окружного адміністративного суду м. Києва. Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 25 липня 2019 року № 1317 V «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)» розпорядження № 668 визнано таким, що втратило чинність з дня його оприлюднення. Під час нового судового розгляду Ухвалами Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.11.2019 року та від 10.12.2019 року зупинено розгляд даного адміністративного провадження з метою визначення умов для примирення сторін строком до 10.02.2020 року. Сторони не досягли примирення, триває судовий розгляд, останнє судове засідання було призначено 29.09.2022 року, яке, у зв`язку із воєнним станом в Україні, своєчасно не відбулося. Отже, до прийняття остаточного рішення у справі № 826/8441/17, твердження відповідачів про нарахування платні за послуги позивача по не затвердженим у встановленому законом порядку тарифами, у зв`язку із скасуванням з 20.12.2018 року розпорядження КМДА № 668 є неправомірними. Оскільки, співвласниками будинку [ADDRESS] не прийнято рішення про форму управління багатоквартирним будинком, а виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) конкурс щодо призначення управителів відповідними будинками не проводився, тому, в силу вимог частин 4 та 5 статті 13 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» до проведення конкурсу і моменту визначення його переможця та зважаючи на положення пункту 3 1 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги», яким визначено, що договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені підприємством із споживачами до введення в дію норм цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами (у тому числі вивезення побутових відходів за наявності), до дати набрання чинності договорами про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладені за правилами, визначеними цим Законом, Керуюча компанія продовжує надавати послуги з утримання будинків і прибудинкових територій відповідно до норм, стандартів, структури, періодичності та строків виконання встановлених законодавством. Враховуючи вищевикладене, нарахування за послуги КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району міста Києва» не змінюються з 01.07.2017 та повністю відповідають нормативним витратам на надання послуг. 4. Щодо застосування строків позовної давності. Відповідно до п.12 та 19 Цивільного Кодексу України, строки позовної давності подовжено, а саме: Відповідно до п. 12 та 19 ЦПК України строки позовної давності продовжено, а саме: «12. Під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання коронавірусної хвороби (COVID-19), строки визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. 19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.». Тобто, для заборгованості, яка виникла після 11.03.2017, строк позовної давності продовжено до кінця дії в Україні воєнного стану. 5. Щодо солідарної відповідальності відповідачів. У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (частина перша статті 543 ЦК України). Тому з огляду на солідарний обов`язок перед кредитором позичальника (боржника за основним зобов`язанням) і поручителя кредитор має право вибору звернення з вимогою до них разом чи до будь-кого з них окремо, про що зазначено постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі N 536/1841/15- ц (пункти 21, 22)). 25.10.2024 представник позивача та представник відповідача-1 подали заяви про відкладення розгляду справи з метою мирного врегулювання спору. 25.10.2024 суд відклав розгляд справи на 14 год. 00 хв. 10.12.2024. У судовому засіданні 10.12.2024 представник позивача позовні вимоги підтримала частково, а саме - просила стягнути заборгованість з відповідачів відповідно до їх часток у праві власності квартиру. Представник відповідача-1 у судовому засіданні 10.12.2024 просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю з підстав, зазначених у відзиві. Просила застосувати наслідки спливу строку позовної давності до позовних вимог, заявлених до 12.03.2017. Відповідач-1 у судовому засіданні підтримав позицію свого представника. Відповідач-2 у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляд справи не надавав, причини неявки не повідомив. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до розпорядження Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 30.01.2015 № 33 «Про закріплення за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва» закріплено на праві господарського відання за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва», зокрема, будинок [ADDRESS] . Відповідач-1 є власником 1/2 частини зазначеної квартири (а.с.5). Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Отже, відповідач-1 як власник 1/2 частки квартири зобов`язаний брати участь у витратах на утримання майна (сплачувати кошти за надані послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій) з урахуванням його частки у праві власності. Позивач не надав доказів щодо права власності на 1/2 частку квартири відповідача-2. Разом із тим, суд зазначає таке. Відповідач-2 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 14.07.2015 в газеті «Хрещатик» № 99 (4695) оприлюднено договір про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, який є договором приєднання відповідно до ст. 634 ЦК України. Отже, відповідач-2 є користувачем послуг, які надавав позивач у спірний період. Позивач зазначає, що відповідачі не виконували належним чином обов`язку щодо сплати коштів за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, внаслідок чого за період з 01.05.2015 по 30.11.2023 утворилась заборгованість у розмірі 29 456,04 грн, на підтвердження чого надав розрахунок заборгованості (а.с. 4). Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Суд вважає твердження представника відповідача-1 щодо відсутності підстав для стягнення з відпоідача-1 заборгованості у спірний період, викладені у відзиві на позовну заяву, з огляду на таке: - не проживання у квартирі не звільняє відповідача-1 від обов`язку сплачувати кошти за надані позивачем послуги, оскільки він є власником 1/2 частини квартири; - рішення суду, яке набрало законної сили у справі № 826/8441/17 про скасування розпорядження № 668 від 06.06.2017, не надано стороною відповідача-1; - відповідач-1 у спірний період не звертався до позивача із заявами щодо ненадання або надання неналежної якості, обсягу послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, які надавались за адресою: [ADDRESS] . Щодо застосування наслідків спливу позовної давності, суд зазначає таке. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За ч. 1ст. 257 цього Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 (далі Закон 540-ІХ) розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту: «3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49,83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину». Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» на усій території України установлено з 12 березня до 3 квітня 2020 карантин. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Отже, починаючи з 12 березня 2020 року строк позовної давності був продовжений на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), тому пропущеною може бути позовна давність лише за вимогами, що виникли до 12 березня 2017 року. Оскільки позивач заявив позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.05.2015 по 30.11.2023, суд застосовує наслідки спливу позовної давності до заявлених вимог про стягнення заборгованості за період з 01.05.2015 по 11.03.2017 та відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині. Отже, з відповідачів підлягає стягненню заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період з 12.03.2017 по 30.11.2023 у розмірі 7 691,34 грн із кожного. Щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає таке. Згідно з наданим позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, позивач на розмір заборгованості нарахував: - 1 870,59 грн - 3% річних за період з 21.06.2015 по 20.04.2022; - 6 374,89 грн - інфляційні втрати за період з 21.06.2015 по 20.04.2022. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Суд застосовує наслідки спливу позовної давності до заявлених вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за період з 21.06.2015 по 20.04.2022 та відмовляє у задоволенні вимог за цей період. Крім того, суд зазначає таке. Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» (в редакції від 05.03.2022) установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення, зокрема, інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. З 24 лютого 2022 року на території України запроваджено та діє воєнний стан через збройну агресію Російської Федерації проти України. Дані обставини є загальновідомими та доказуванню не підлягають. Згідно з наданими позивачем розрахунками заборгованості, нарахування 3% річних та інфляційних втрат позивачем здійснювалось до 20.04.2022. Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» (в редакції від 30.12.2023) установлено, що нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285). Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309, датою завершення бойових дій у місті Києві є 30.04.2022. Отже, оскільки позивач мав право нараховувати 3% річних та інфляційні втрати на розмір заборгованості у спірний період 12.03.2017 по 23.03.2022, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачів 3% річних за період з 12.03.2017 по 23.03.2022 у розмірі 852,53 грн та інфляційні втрати за період з 12.03.2017 по 23.03.2022 у розмірі 2 230,54 грн з кожного. Щодо розподілу судових витрат. Згідно з ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача-2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 730,70 грн. Оскільки відповідач-1 звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», суд не стягує з нього судовий збір у розмірі 1 730,00 грн.

Outcome: partial