Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

Заявник [PERSON] в порядку\~окремого\~провадження звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, зазначивши на обґрунтування заяви, що 22 грудня 1997 року між нею та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, серія: ААК № 677189, посвідчений державним нотаріусом Другої Кіровоградської державної нотаріальної контори Івановою І.Ю., за реєстром № 3-1929, в якому було допущено помилку та зазначено її (заявника) прізвище, як « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] ». Для усунення розбіжностей вона звернулася до Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), однак їй було відмовлено у внесенні виправлень, оскільки наданий нею паспорт громадянина України був виданий після укладення договору довічного утримання, у зв`язку з чим рекомендовано звернутися до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Наявність допущеної помилки перешкоджає їй, як власнику квартири, розпоряджатися нерухомим майном, зокрема, укласти договір купівлі-продажу, на підставі чого вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою суду від 14 жовтня 2024 року відкрито окреме провадження у справі з викликом в судове засідання заявника та заінтересованої особи. Заявник [PERSON] в судове засідання подала заяву, зареєстровану судом 17.12.2024 року за вх. № 34060 про розгляд справи без її участі, заяву підтримала, просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 Південного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Одеса) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документу повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання відсутні. Зваживши доводи, викладені в заяві, дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, у порядку, зокрема, окремого провадження (п. 3 ч. 2 ст. 19 ЦПК України). Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 7 ст. 19 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною 1 статті 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 80 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. З огляду на викладене вище та з наданих заявником до заяви письмових доказів, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22 грудня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Другої Кіровоградської державної нотаріальної контори Івановою І.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 3-1929, за умовами якого [PERSON] передає у власність [PERSON] належну їй квартиру під номером [ADDRESS] , а [PERSON] зобов`язалась довічно повністю утримувати [PERSON] , забезпечуючи її харчуванням, одягом, необхідною допомогою та збереження в її безкоштовному довічному користуванні згадану квартиру. При цьому, відповідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 28 грудня 1999 року Ленінським РВ УМВС України в Кіровоградській області, останній видано на прізвище [PERSON] , [INFO] . Окрім того, на ім`я [PERSON] , Кропивницькою ДПІ Головного управління ДПС у Кіровоградській області 27.01.2021 року видано картку платника податків, в якій також зазначено дату реєстрації платника податків у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків [INFO] . Згідно з відповіддю державного нотаріуса Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 Південного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Одеса) Іванової І.Ю. від 09.12.2022 року № 1772/01-16, наданої [PERSON] на її заяву щодо роз`яснення\~можливості внесення\~виправлень прізвища\~у договорі\~довічного утримання,\~посвідченого Другою\~Кіровоградською державною\~нотаріальною конторою\~22\~грудня 1997\~року за\~реєстром №\~3-1929,\~повідомлено,\~що згідно\~з пунктом\~6.16\~розділу VI\~Правил ведення\~нотаріального діловодства,\~затвердженого наказом\~Міністерства юстиції\~України 22.12.2010\~№ 3253/5,\~у разі\~виявлення нотаріусом\~у тексті\~нотаріального документа,\~який створений\~ним у\~результаті вчинення\~нотаріальної дії\~технічної помилки,\~яка не\~змінює змісту\~документа та\~не впливає\~на права\~особи(іб)\~щодо якої(их)\~було вчинено\~нотаріальну дію\~(описка,\~друкарська або\~граматична помилка),\~нотаріус може\~виправити таку\~помилку.\~Виправлення помилки\~повинно відповідати\~відомостям,\~що містяться\~в документах,\~які були\~подані нотаріусу\~для вчинення\~нотаріальної дії,\~або отримані\~безпосередньо з\~єдиних та\~державних реєстрів.\~Наданий паспорт\~ [NUMBER] \~на прізвище\~" [PERSON] ",\~виданий Ленінським\~РВ УМВС\~України в\~Кіровоградській області\~28\~грудня 1999\~року,\~тобто після\~укладення договору,\~тому внести\~виправлення не\~є можливим.\~Враховуючи вищевикладене,\~запропоновано звернутися\~до суду\~за встановленням\~факту належності\~правовстановлюючого документа.\~ Згідно з п. 5 ч. 2 ст.\~293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Глава 6 Розділу IV ЦПК України, а також постанова Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31.03.1995\~року №5\~«Про судову практику у\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» розкриває зміст судової діяльності з розгляду справданої категорії, при цьому факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Встановлення даного юридичного факту для заявника [PERSON] має юридичне значення, оскільки безпосередньо породжує юридичні наслідки та надає заявнику можливість реалізувати своє право як власника нерухомого майна на розпорядження зазначеним майном. Таким чином, аналізуючи докази по справі в їх сукупності, враховуючи, що встановлення факту належності особі правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення, суд приходить до висновку про обґрунтованість і доведеність заяви про встановлення юридичного факту, при цьому, під час судового розгляду, судом встановлено розбіжності у написанні прізвища заявника [PERSON] у договорі довічного утримання, посвідченого Другою Кіровоградською державною нотаріальною конторою 22 грудня 1997 року за реєстром № 3-1929, який є правовстановлюючим документом, де прізвище заявника зазначено як « [PERSON] », даним паспорту заявника серії [NUMBER] , виданого 28 грудня 1999 року, де прізвище заявника зазначено, як « [PERSON] », у зв`язку з чим факт належності заявнику [PERSON] , [INFO] , правовстановлюючого документа: договору довічного утримання від 22 грудня 1997 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Кіровоградської державної нотаріальної контори Івановою І.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 3-1929, на ім`я « [PERSON] », знайшов підтвердження з досліджених судом доказів, на підставі чого, юридичний факт підлягає встановленню. Відповідно до ч. 7 ст.\~294\~ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено Законом, у зв`язку з чим, понесені заявником [PERSON] судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп., слід вважати по фактично понесеним заявником. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved