Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

19.11.2024 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту перебування на утриманні. Ухвалою суду від 20.11.2024 року прийнято заяву, відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного провадження. Обгрунтовуючи заявлені вимоги представник заявника [PERSON] , вказує, що з жовтня 2021 року і до 30 жовтня 2023 року заявниця перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] . Протягом періоду фактичних шлюбних відносин [PERSON] здійснював утримання їх спільних дітей, та її старшого сина. Крім дружини на утримані були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Рішенням даного суду від 25.03.2024 року встановлено факт їх постійного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та рішенням суду від 29.05.2024 року встановлено факт перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] . Оскільки старший син [PERSON] , також перебував на утриманні [PERSON] ,тому просить суд встановити факт перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] на момент його смерті. Заявниця [PERSON] , в судовому засіданні, пояснила, що її чоловік [PERSON] сам ріс без батька, тому розумів відчуття [PERSON] , хотів щоб в нього була повноцінна сім`я,щоб її син також відчував батьківську любов. Просить задовольнити заявлені вимоги. Представник [PERSON] - [PERSON] , який представляє інтереси на підставі ордера серії ВХ № 1061643 від 01.02.2024 року, в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] , який не був біологічним батьком [PERSON] , тривалий час виконував всі батьківські обов`язки щодо виховання дитини та утримання [PERSON] . Як вбачається з фото- знімків, які були додані до матеріалів справи, що сім`я була повноцінною, разом проводили час, відпочинок, їздили на річку, каталися на ковзанах. Просить встановити факт перебування [PERSON] , [INFO] , на утриманні [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] . Представник заінтересованої особи, в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлялася своєчасно, належним чином. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності заінтересованої особи. Заслухавши заявника [PERSON] , її представника [PERSON] , свідків [PERSON] , [PERSON] , вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що [PERSON] , починаючи з жовтня 2021 року і до 30 жовтня 2023 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах із загиблим [PERSON] , що підтверджується рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2024 року у справі № 676/732/24. Протягом періоду фактичних шлюбних відносин [PERSON] здійснював утримання заявниці, їх спільних дітей та її старшого сина, а саме, крім дружини, утриманцями загиблого були: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області у справі №676/3321/24 від 29 травня 2024 року встановлено факт перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] на день його смерті, який загинув [INFO] в селі Райгородка, Сватівського району, Луганської області. Оскільки неповнолітній [PERSON] також відповідно перебував на утриманні [PERSON] , заявниця звернулась із заявою до [INFO] , з метою отримання відповідної фінансової компенсації на сина [PERSON] , відповідно ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», як утриманець загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Однак, [INFO] своєю відповіддю від 05.11.2024 року № 1/5890 проінформував, що відповідно до листа начальника [INFO] № 10/1/13191 від 21 жовтня 2024 року, відмовлено її сину - [PERSON] у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки син не підпадає під перелік членів сімей загиблих (померлих), визначений ст. 161 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», як утриманець загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Щодо статусу утриманців, відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебувають на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. При цьому заявниця вказує, що [PERSON] , який хоч й не був біологічним батьком [PERSON] , натомість тривалий час фактично виконував всі батьківські обов`язки щодо виховання та утримування [PERSON] , від самого початку шлюбних відносин та до моменту своєї загибелі [INFO] , під час участі у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Неповнолітній [PERSON] ніколи не бачив, не знав та не знає свого біологічного батька, вважає своїм батьком [PERSON] , останній взяв на себе обов`язки з утримання та виховання пасинка, піклувався про стан його здоров`я, фізичний, духовний розвиток, цікавився його навчанням та мав намір здійснити офіційну процедуру всиновлення. [PERSON] здійснював забезпечення потреб родини, зокрема [PERSON] , оскільки мав значно вищий дохід, ніж [PERSON] , з якою вони проживали однією сім`єю. [PERSON] взяв на себе основний тягар фінансових витрат сім`ї. Зазначене включало серед іншого і оплату комунальних послуг, що підтверджується квитанціями, зокрема за жовтень 2021 року , а також придбанням продуктів харчування, одягу та багатьох інших необхідних товарів необхідних для [PERSON] та всієї родини. Також [PERSON] покращив житлові умови своєї сім`ї, в тому числі і умовам, в яких проживав [PERSON] . Зокрема Слідзінський ВП., здійснював ремонтні роботи, купував будівельні матеріали, меблі та побутову техніку, які використовувались для потреб всієї сім`ї, в тому числі і дітей. Вказані закупівлі підтверджуються численними фіскальними чеками: від 22 лютого 2023 року, 08 травня 2023 року, 19 травня 2023 року , а також товарними чеками від 12 квітня 2022 року № 31523 та 22 лютого 2023 року № 3736. [PERSON] регулярно переказував кошти на банківський рахунок [PERSON] для забезпечення потреб пасинка [PERSON] та родини. Це підтверджується інформаційними виписками з банку від 07 березня 2023 року, 08 липня 2023 року та 21 жовтня 2023 року. Крім того, він неодноразово надсилав посилки з необхідними речами, про що свідчать експрес-накладні Нової пошти, зокрема накладна № 59001011684667 від 23.08.2023 року. В судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] , [PERSON] фактперебування [PERSON] на утриманні [PERSON] , які безпосередньо спостерігали за життям родини. Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", з наступними змінами та доповненнями, судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановлені факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів для існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні. Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 одноразова грошова допомога виплачується сім?ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1-12 цієї постанови, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16' Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». У редакції статті 16-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», чинній на дату смерті військовослужбовця, зазначено, що право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають: батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім?ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Відповідно до останньої (актуальної) позиції Великої Палати Верховного суду (Постанова від 18 січня 2024 року в справі № 560/17953/21) - за відсутності спору з приводу законності відмови у призначенні та виплаті заявнику одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця суд повинен розглянути заяву про встановлення юридичного факту - віднесення заявника до кола членів сім`ї загиблого військовослужбовця - за правилами цивільного судочинства в окремому провадженні. За загальним правилом, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються судами в порядку окремого провадження. Разом з тим, в контексті розгляду справ про встановлення факту перебування на утриманні, варто врахувати, що особливістю справ окремого провадження є відсутність у них спору про право, тому в цьому порядку може вирішуватися спір про факт, однак не спір про право. В порядку позовного провадження можуть встановлюватися юридичні факти лише за умови, що від встановлення їх наявності або відсутності у подальшому залежить можливість вирішення спору про суб`єктивне право. У випадку, якщо встановлення наявності чи відсутності юридичного факту ніяким чином не впливає на захист права, яке визначено як об`єкт захисту, суд не має права встановлювати юридичний факт у порядку позовного провадження (постанова Верховного Суду від 30 листопада 2020 року у справі № 638/20596/16, провадження № 61-2482св19). Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Аналогічна позиція викладена у п. 9 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у справі № 363/214/17-ц від 22.08.2018 р. прийшов до висновку, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно із ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). А тому заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved