Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 40530, 42 грн., судовий збір у розмірі 3028 грн., та витрати на правову допомогу у розмірі 13000 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що 21.05.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір №4188634. 15.05.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] укладено Договір №2327264. Також, 30.12.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір №30-12/2021-21 згідно якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги за кредитним договором №4188634. 10.01.2023 року укладено Договір 10-01/2023 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитним договором №4188634. 13.10.2021 року укладено Договір №13/10-2021 відповідно до якого ТОВ «МАНІФОЮ» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитним договором №2327264. 10.01.2023 року укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитним договором №2327264. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за кредитними договорами №4188634 від 21.05.2021 року та №2327264 від 15.05.2021 року у розмірі 40530,42 гривень, витрати зі сплати судового збору 3028 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 13 000. Сторона позивача в прохальній частині позову просила проводити розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки до суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21.05.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір №4188634. Також, 15.05.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] укладено Договір №2327264. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто (ст. ст. 525-527 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 30.12.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір №30-12/2021-21 згідно якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги за кредитним договором №4188634. 10.01.2023 року укладено Договір 10-01/2023 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитним договором №4188634. Також, 13.10.2021 року укладено Договір №13/10-2021 відповідно до якого ТОВ «МАНІФОЮ» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитним договором №2327264. 10.01.2023 року укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитним договором №2327264. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Із наданих представником позивача та досліджених судом документів встановлено, що відповідач користувався наданими кредитодавцем кредитними коштами та порушив умови вказаних договорів і має прострочену заборгованість. Так, згідно з розрахунком заборгованості за Договором №4188634 від 21.05.2021 заборгованість відповідача становить 9941,42 грн., з яких: 3000,00 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 6840,00 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 87,62 грн. інфляційні збитки, 13,80 грн. нараховані 3% річних; за Договором №2327264 від 15.05.2021 заборгованість Відповідача становить 57674,13 грн., з яких: 3450,00 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 54224,13 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, проте враховуючи принцип розумності та справедливості зменшив заборгованість до 30589,00 грн. з яких: 3450,00 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 27139,00 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги. Відповідно до вищевказаного договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі. Право на одержання яких належить клієнту. Сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається у момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників, після чого фактор став кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст. 610 ЦК України). Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, враховуючи положення вказаних статей ТОВ «Коллект Центр» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем. Відповідачем доказів на підтвердження здійснення ним оплати на погашення заборгованості та власного контррозрахунку кредитної заборгованості не надано, як й не надано доказів на спростування вимог позивача, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 13 000 грн. суд зазначає наступне. Заст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Слід зазначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію договору №07-06/2024 про надання правової допомоги від 07.06.2024 року; прайс-лист АО «Лігал Ассістанс»; копію платіжної інструкції №0446760000 від 12.07.2024 року на суму 200 000 грн, заявку на надання юридичної допомоги №782 від 01.07.2024 року та витяг з Акту №2 про надання юридичної допомоги від 05.07.2024 року. Згідно з Витягом з Акту №1 про надання юридичної допомоги від 05.07.2024 року ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс» погодили надання наступних правових послуг: надання усної консультації з 4000 грн. за 2 години та складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 9000 грн. за 2 години. З платіжної інструкції №0446760000 від 12.07.2024 року вбачається, що ТОВ «Коллект Центр» було сплачено 200 000 грн. за надання правової допомоги згідно договору №07-06/2024 від 07.06.2024 року про надання правової допомоги. Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 13 000 грн., суд приймає до уваги викладене нижче. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial