Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

У серпні\~2024\~року [PERSON] \~та [PERSON] ,\~звернулися до\~суду із\~заявою,\~в якій\~просили встановити\~факт належності\~їм свідоцтва на право власності на житло, виданого 14 грудня 1999 року Дніпропетровською районною радою згідно розпорядження, (наказу) від 08 грудня 1999 року №469 та зареєстрованого в реєстровій книзі за №2250-7 Новомосковським БТІ, яке посвідчує право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] . Заявники [PERSON] та [PERSON] надали заяви про розгляд справи без їх участі, заяву підтримали та просили задовольнити. Заінтересовані особи Слобожанська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області, [PERSON] про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу та повернутим поштовим відправленням, однак у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до положень ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Встановлено, що згідно 29 жовтня 1990 року виконавчим комітетом Дніпропетровської районної ради народних депутатів було видано ордер на жиле приміщення №255 громадянці [PERSON] з сім`єю з 4 осіб на право заняття жилого приміщення житловою площею 39,84 кв.м., що складається з трьох кімнат в квартирі за адресою [ADDRESS] на підставі рішення від 12 жовтня 1990 року №1081. Склад сім': [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] (а.с. 14) 14 грудня 1999 року Дніпропетровською районною радою було видано свідоцтво на право власності на житло, яке посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності: [PERSON] та членам її сім`ї: [PERSON] ідньому [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ідній [PERSON] . Свідоцтво видане згідно з розпорядженням, (наказом) від 08 грудня 1999 року №469 та зареєстровано в реєстрову книгу за №2250-7 Новомосковьким БТІ. (а.с. 15) Згідно технічного паспорту на вищезазначену квартиру від 29 жовтня 1999 року вона перебуває у власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . (а.с. 16 18) Так, відповідно до довідки про склад сім`ї від 30 липня 2024 року №1626, яка видана ЦНАП Слобожанської селищної ради за адресою [ADDRESS] зареєстрованими є наступні особи [PERSON] з 11 грудня 1990 року, [PERSON] з 11 грудня 1990 року, [PERSON] з 24 листопада 2005 року. Син [PERSON] [INFO] , був зареєстрований за вищевказаною адресою з 17 травня 2001 року по день смерті [INFO] . (а.с. 19) Згідно із рішенням Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 10 листопада 2022 року №2014- 19/VIII про затвердження Переліку вулиць та провулків, розташованих на території Слобожанської селищної територіальної громади, які перейменовуються зокрема [ADDRESS] . (а.с. 20 - 21) Однак в свідоцтві на право власності на житло від 14 грудня 1999 року та паспорті громадянина України наявні розбіжності в написанні прізвища, а саме у свідоцтві на право власності на житло зазначено « [PERSON] » та « [PERSON] », при цьому в паспорті громадянина України зазначено « [PERSON] » та « [PERSON] ». Внаслідок помилки, виникла невідповідність між документом, що посвідчує особу та правовстановлюючим документом. У зв`язку із чим у заявників виникла необхідність встановити факт належності їм правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва на право власності на житло, виданого 14 грудня 1999 року Дніпропетровською районною радою на підставі розпорядження, (наказу) від 08 грудня 1999 року №469, яке посвідчує право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно п. п. 4, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з наступними змінами), окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. У відповідності до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1, 2, 4 ст.10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції). Згідно вимог ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно змісту статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Таким чином, суд вважає за необхідне встановити факт належності [PERSON] та [PERSON] свідоцтва на право власності на житло, виданого 14 грудня 1999 року Дніпропетровською районною радою згідно розпорядження, (наказу) від 08 грудня 1999 року №469 та зареєстрованого в реєстровій книзі за №2250-7 Новомосковським БТІ, яке посвідчує право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] . Судові витрати залишити за заявниками. На підставі викладеного,

Outcome: approved