Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс»», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу\~Горай Олег Станіславович, приватний виконавець\~виконавчого округу\~Закарпатської області\~Пивоваров Юрій\~Георгійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 03 травня 2019 року нею був оформлений електронний кредитний договір згідно із Законом України «Про захист прав споживача» Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг» Законом України «Про споживче кредитування» Законом України «Про електронну комерцію». Отримання позики за допомогою онлайн сервісів є електронним правочином що реалізується шляхом укладення електронного договору. Вона підписала електронний договір шляхом поставлення галочки напроти рядка «підтверджено згоду на обробку своїх персональних даних» з використанням одноразового пароля. Згідно постанови приватного виконавця Пивоварова Ю.Г. виконавчого округу Закарпатської області від 18 березня 2021 року сума заборгованості по кредиту яку вона повинна повернути ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» складає 68238,76 гривень. Основний її борг складає 8 870 гривень сума компенсації за кредитом складає 68238,76 гривень, що у вісім разів більше в порівнянні з розміром основного боргу. У березні 2021 року вона звернулася до Тячівського районного суду Закарпатської області із позовом про визнання кредитного договору в частині нарахування процентів та пені штрафу недійсним. Ухвалою суду Тячівського районного суду Закарпатської області справу передано для розгляду по місцезнаходженню відповідача ТзОВ «Фінансова компанія Онлайн Фінанс» до Печерського суду м. Києва, де вона розглядається по сьогоднішній день. Близько місяць тому їй заблокували банквську картку з якої вона не може зняти грошові кошти. У зв`язку з цим, вона звернулася до відділення Ощадбанку, на що отримала відповідь, що відповідно до постановити приватного виконавця Пивоварова Ю.Г. накладено арешт на її рахунки. Вважає, що дії приватного виконавця незаконні, оскільки є спір щодо суми кредиту яку вона оспорює в Печерському районному суді м. Києва та рішення по справі ще не прийняте. Вона звернулася до приватного виконавця зняти заборону на видачу їй грошових коштів із картки, проте приватний виконавець Пивоваров Ю.Г. надав їй документи на підставі яких була ним винесена постанова про накладення арешту. Із наданих документів їй стало відомо, що підставою для відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем Пивоваровим Ю.Г. став виконавчий напис від 09 жовтня 2020 року, зроблений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем. Даний виконавчий напис є такий, що не підлягає виконанню із наступних підстав. Так, згідно Закону України ст. 88 «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості та наявний нотаріально посвідчений договір. Нотаріус вчиняючи виконавчий напис зобов`язаний переконатися в реальній сумі боргу, стягувач має надати до справи не довідку, а перевірену нотаріусом виписку із особового рахунку. Тому нотаріусам заборонено вчиняти виконавчі написи кредитних угод без їх нотаріального посвідчення. Враховуючи викладене, просить поновити пропущений строк звернення до суду та визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. від 09 жовтня 2020 року таким, що не підлягає виконанню. 07 червня 2024 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а третій особі строк для подання пояснень щодо позову або відзиву. 26 вересня 2024 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 24 жовтня 2024 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Пивоварова Юрія Георгійовича та встановлено строк для подання пояснень щодо позову або відзиву. Позивачка [PERSON] та її представник Кохман М.В. в судове засідання не з`явилися, згідно поданої представником позивачки заяви просила проводити розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримують повністю. Відповідач та\~треті особи будучи належним чином повідомленими про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 12 ЦПК України,\~передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 13 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України,\~встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 09 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу\~Горай О.С. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 72749 та відповідно до якого стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» з [PERSON] заборгованість, що виникла за кредитним договором №432651255 від 03 травня 2018 року, який був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомага» (правонаступник Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», правонаступник Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» ) та [PERSON] , за період з 05 серпня 2020 року по 05 серпня 2018 року в загальній сумі 67 038, 76 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом 8862,48 грн., простроченої заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 1861, 20 грн., строкової заборгованості за штрафами і пенями 56\~315,08 грн. (а.с.15). Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження № 64888046 від 18 березня 2021 року, приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Пивоваровим Ю.Г., на підставі виконавчого напису № 72749 від 09 жовтня 2020 року відкрито виконавче провадження (а.с.12). Статтею 18 ЦК України,\~передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України "Про нотаріат"\~та іншими актами законодавства України, якими, зокрема, є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій),\~постанова Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів". Згідно зі\~ст. 87 Закону України "Про нотаріат",\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат", передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (п. 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172 (п. 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5). Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як передбачено п. 2.11 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 № 296/5, заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. В постанові Верховного Суду від 11 липня 2019 р. у справі № 461/4609/16-ц зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України Про нотаріат ). Але характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Варто також зазначити, що як на підставу вчинення виконавчого напису, нотаріус посилається на Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 р. (далі Постанова). Проте вказана Постанова не відносить кредитний договір до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідні зміни до Постанови та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені у Постанову Кабінету Міністрів України за № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Разом з тим, Постанова Кабінету Міністрів України за № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» відповідно до Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14 визнана судом незаконною та не чинною. Так, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22 лютого 2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень не чинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання не чинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29 листопада 2001 року, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у своїй Постанові по справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також, пп. б п. 2 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, зокрема, подаються засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Таким чином, у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, оскільки документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника були відсутні. З наведеного вбачається, що відповідачем, всупереч вимог закону не було надано документів, які б підтверджували право його вимоги до позивача за Кредитним договором, а нотаріус помилково, всупереч вимог закону, не перевірив зміст договорів на які відповідач посилався, як на підставу виникнення у нього права вимоги до позивача за Кредитним договором, та стягнув спірну заборгованість. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», прийнятого на підставі Постанови ВССУ № 2 від 07 лютого 2014 року, вказано, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом № 3425-ХII. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07 лютого 2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому, судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. З наданих\~суду документів\~неможливо встановити,\~чи дійсно\~на момент\~вчинення нотаріусом\~виконавчого напису\~боржник мав\~безспірну заборгованість\~перед стягувачем,\~ чи\~була заборгованість\~саме такого\~розміру,\~як зазначено\~у виконавчому\~написі,\~приймаючи до\~уваги той\~факт,\~що судом\~не встановлено\~отримання позивачем\~повідомлення вимоги\~про наявність\~даної заборгованості.\~Відповідачем не\~подано до\~суду належних\~та достовірних\~доказів щодо\~спростування доводів\~позивача. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. За таких обставин, оскільки при вчиненні виконавчого напису про стягнення з [PERSON] на користь\~Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Онлайн Фінанс» \~заборгованості в розмірі 67038,76 гривень, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., не переконався належним чином у безспірності суми, що підлягає стягненню та безспірності характеру правовідносин сторін, вчинив виконавчий напис, що не відповідає вимогам\~Закону України "Про нотаріат"\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, у зв`язку з чим вимоги позивачки є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки сплачений ним при зверненні до суду судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved