Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

29 квітня 2024 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до відповідача [PERSON] , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН». В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №4184539 від 03.06.2021 у розмірі 85750,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. та судові витрати у розмірі 2422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03.06.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено кредитний договір №4184539, підписаний відповідачем електронним підписом\~одноразовим ідентифікатором відправленим відповідачу електронним повідомленням (SMS). Зазначає, що на підставі платіжного доручення відповідачу на картковий рахунок було перераховано 20000 грн. 13.09.2021 року між ТзОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги №07Т, у відповідності до умов якого ТзОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «Діджи Фінанс» належні йому права вимоги до відповідача, відповідно до витягу з Додатку до Договору факторингу №07Т від 13.09.2021 р. ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 85750,00 грн., з яких: 20000,00 грн. - сума заборгованості за тілом, 63750,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 2000,00 грн. - сума заборгованості за комісією. У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Вказана позовна заява містить відомості про те, що документ сформовано в системі «Електронний суд». Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.05.2024 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до [PERSON] , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» про стягнення заборгованості за кредитним договором. Призначено судове засідання. В судовому засіданні предстаник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставнини викладені в позові. Зазначила, що проценти за базовою процентною ставкою. фактично є відповідальністьза порушення грошового зобовязання за ч.2 ст. 625 ЦК україни. Також при цьому зазначила, що проценти нараховувались відповідно до п.2.2.3 Договору. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явився, в порушення ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав, у зв`язку з чим проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, заяв та клопотань не надав. Суд вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до наявної Анкети-заяви на кредит №4184539 створеної 03.06.2021 заявку подано з ІР адреси: [NUMBER] . В зазначеній анкеті містяться персональні дані [PERSON] , сума кредиту 20000,00 грн., строк кредиту 15 днів з 03.06.2021 року, сума до повернення 25750,00 грн. (а.с. 8) Також матеріали справи містять Договір про споживчий кредит №4184539 укладений між [PERSON] та ТОВ Мілоан, від імені якого 03.06.2021 19:15 підписано [PERSON] , що зазначено на самому договорі на першій сторінці у верхньому правому кутку (а.с. 9-12). Також відповідачем підписано Додаток № 1 до договору про споживчий кредит №4184539 від 03.06.2021, яким визначено Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки. Відповідно до якого, сума кредиту 20000,00 грн., проценти за користування кредитом 3750,00 грн., комісія 2000,0 грн. ( а.с. 13). Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються\~Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ч. 1\~ст.\~626\~ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Статтею 634\~ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За приписами\~ст.638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За ч. 1, 2\~ст.207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі,якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах,зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи,якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За правилами\~ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1\~ст.\~530\~ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054\~ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п. 2.1 Договору про споживчий кредит №3685080\~Кредитні кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на Картковий рахунок. Пунктом 7.1 Договору визначено, що\~якщо зі спливом 3-го дня з моменту укладення цього Договору кредитні кошти не будуть відправленні Товариством та/або не будуть отримані Позичальником у відповідності з визначеним способом надання кредиту, дія цього Договору може бути припинена достроково\~з відповідним відображенням в Особистому кабінеті. Як на підтвердження виконання умов договору представник позивача зазначає, що первісним кредитором на підставі платіжного доручення відповідачу [PERSON] були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 20000,00 грн. Згідно Платіжного доручення 47855325 долученого позивачем: дата такого доручення 03.06.2021, платником зазначено ТОВ «Мілоан», Банк платника ТОВ ФК «Елаєнс», отримувач [PERSON] , банк отримувача MASTERCARD кредит рах.№ [NUMBER] , сума 20000,00 грн., призначення платежу: Кошти згідно договору 4184539 (а.с. 34). Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку, заборгованість відповідача станом на 10.04.2024 року утворилась заборгованість за Договором №4184539 від 03.06.2021 року у розмірі 85750,00 грн., яка складається: заборгованість по тілу кредиту - 20000,00 грн.; заборгованість по процентам 63750,00 грн.; заборгованість по комісії 2000,00 грн. (а.с. 15-16). Щодо розміру заборгованості суд зазначає наступне. Розділом 2 Договору визначені умови виконання кредиту. 2.3.1. Продовження вказаного в п.1.3 Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах, наступним чином: 2.3.1.1. Пролонгація на пільгових умовах: Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) за посиланням https://miloan.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту наведені у таблиці нижче: Строк продовження, днів Максимальний розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту 3 дні - 3.00 відсотки, 7 днів - 5.00 відсотків, 15 днів - 10.00 відсотків. Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. 2.3.1.2. Пролонгація на стандартних (базових) умовах: Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування(пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. Як зазначено , сторони домовились на пролонгацію за ініціативою споживача та авто пролонгацію внаслідок невиконання боржником зобов`язання в визначений строку. Пуктом 2.4.1 визначено, що позичаьник зобов`язується повернути кредит, сплатит комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п. 1.4 Договору, а у випадку пролонгації не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування. Відповідно до відомості про щоденні нарахування за кредитним договором 4184539, 03.06.2021 року позичальнику надано кредит в сумі 20000,00 грн, нарахована комісія за оформлення кредиту 2000,00 грн., нараховані проценти з 04.06.2021 по 18.06.2021 включно відповідно до п.1.5.2 договору, крім того нараховані відсотки за п. 1.6 договору з 19.06.2021 по17.08.2021 року. З матеріалів справи не вбачається, що споживачем була здійснена пролонгація строку кредитування. Як зазначено в договорі та анкеті заяві, кредит погоджено на суму 20000,00 грн. строком на 15 днів з 03.06.2021, комісія за надання 10% одноразово (2000,00 грн.), ставка 1,25 % за кожен день користування, термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користуванням 18.06.2021. Після 18.06.2021 по 17.08.2021 кредитором продовжено нарахування процентів за стандартною ставкою 5 %, що суперечить умовам договору та законодавству. Стосовно нарахованих процентів після строку кредитування, визначеного п. 1.4 договору суд зазначає наступне. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, зроблено висновок, що: «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 зроблено висновок, що: «у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. За період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання». Відповідно до п. 2.2.3. Договору, проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п.1.3, запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену п.1.6 Договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п.2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6. Договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах Позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою, встановленою п.1.6 та процентною ставкою, визначеною п.1.5.2 Договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено Товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди Позичальника. Відповідно до п. 4.2 договору у разі прострочення Позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, Кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених\~ст.625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2\~ст. 625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 Договору, яка становить 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Обов`язок Позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог Кредитодавця. Так сторони передбачили умови визначення розміру та підстави нарахування процентів за ч.2 ст. 625 ЦК України. При цьому ч.2 ст. 625 ЦК України передбачено лише можливість зміни розміру процентів, а не порядку їх нарахування. Проценти за цією статтею нараховуються за формулою S x D x 3 : 100 : 365 днів у році, де: S-сума простроченого зобов`язання, D-кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання. При цьому суд враховує, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів щодо пролонгації строку кредитування відповідно до умов кредитного договору та доказів складання та доведення до відповідача оновлених графіків платежів, передбачених п.п.4.1., 4.2. договору, та в матеріалах справи такі докази, подані в порядку ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, відсутні. Також не надано доказів вимоги кредитодавця, на підставі якої виникає обов`язок Позичальника по сплаті процентів за ч.2 ст. 625 ЦК України Крім цього слід зазначити, що позивачем вимог в порядку ч.2\~ст.625 ЦК України\~не заявлялось. З розрахунку вбачається, що проценти нараховувались згідно п. 1.6 договору, а саме 5% від суми кредиту за кожен день користування коштами. В силу ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З наданих доказів, умов договору, суд встановив, що проценти нараховувались, яка плата за користування грошовими коштами саме в порядку визначено п.2.2.3. На підставі зазначеного суд вважає, що сума боргу за кредитним договором, яка підлягає стягненню складає 25750,00 грн., яка складається з заборгваності за тілом кредиту 20000,00 грн., заборгваності за відсотками 3750,00 грн., заборгованості за комісійними виногородами 2000,00 грн.. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В порядку ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 13.09.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги №07Т, у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «Діджи Фінанс» належні йому права вимоги до [PERSON] , відповідно до витягу з Додатку до Договору факторингу №07Т від 13.09.2021 р. ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] кредитний договір №4184539 від 03.06.2021 (а.с. 17-19, 20-23). Відповідно до витягу з додатку до договору факторингу №07Т від 13.09.2021 року ТОВ «МІЛОАН» відступлено право вимоги заборгованості ТОВ «ТОВ «Діджи Фінанс» до боржника [PERSON] за кредитним договором № 4184539 від 03.06.2021 в сумі 85750,00 грн, з них: основна сума боргу 20000 грн, сума заборгованості за відсотками 63750,00 грн., сумв заборгованості за комісією 2000 (а.с. 24). Також суд зазначає, що додатку до договору факторингу, не міститься складової заборгованості, як процентів нарахованих за ч.2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до копій свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, статуту, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «Діджи Фінанс» є фінансовою установою має ліцензію для здійснення діяльності з надання фінансових послуг, в тому числі надання послуг з факторингу (а.с.35-43). Отже, ТОВ «Діджи Фінанс» наділено правом грошової вимоги за кредитним договором до відповідача. Враховуючи викладене, оскільки відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання по погашенню заборгованості за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 25750,00 грн, а відтак дана заборгованість підлягає стягненню з відповідача, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Вимоги в частині стягнення процентів задоволенню не підлягаю з наведених вище підстав. Статтею 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу віднесені до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Стаття 137 ЦПК України вказує, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як вбачається з матеріалів справи, 11.12.2023 між ТОВ «Діджи Фінанс» та адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» укладено договір про надання правової допомоги № 42649746 та додаткова угола №003756005479 від 09.02.2024 року до договру № 42649746 про надання правової допомоги від 11.12.2023 року. Складено детальний опис робіт на сумму 6000,00 грн. Вказаними особами підписано акт про підтвердження факту надання правничої допомоги від 20.02.2024 на суму 6 000 грн. (а.с. 48-56) Статтею 141 ч. 8 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Також ТОВ ««Діджи Фінанс» за подання позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією (а.с.1). Згідно ч.ч.1 ,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача;2) у разі відмови в позові - на позивача;3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов суд задовольняє частково, тобто на 30,03 %, судовий збір за подачу позовної заяви підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ ««Діджи Фінанс» у сумі 727,45 грн. Витрати на правничу допомогу, пропорційно до задоволених вимог складають 1801,80 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial