Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

03 вересня 2024 року представник ТОВ «Бізнес Позика» Мишевська Н.М. за допомогою\~підсистеми ЄСІТС\~«Електронний суд» звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 03.01.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та [PERSON] укладено Договір № 484675-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до Договору ТОВ «Бізпозика» надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 20000,00 гривень на засадах строковості, поворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити 0.56256182 процентів за кожен день користування кредитом. протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі Проценти за користування Кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту ТОВ «Бізпозика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 20000,00 грн., шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , зазначену [PERSON] при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті. Водночас, відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором № 484675-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконала, а лише часткового сплатила кошти в розмірі 27118,95 гривень, чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором. Зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, за нею станом на 16.08.2024 року утворилась заборгованість за Договором № 484675-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 43275,23 грн, що складається з: 17271,65 гривень - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 26003,58 гривень - сума прострочених платежів по процентах. Враховуючи наведене, оскільки відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «Бізпозика» за Договір № 484675-КС-001 про надання кредиту від 03.01.2024 року, в розмірі 43275,23 гривень, представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Бізпозика» вказану суму, а також понесені судові витрати. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 27 червня 2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, до суду не подавались. 13 вересня 2024 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому остання просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що посилання позивача на те, що відповідач порушила умови договору є безпідставними, а нарахування заявленої суми боргу суперечить нормам чинного законодавства. Відповідач вказує, що вона здійснювала виплати на рахунок позивача в загальному розмірі 27118,95 гривень, тобто виплатила тіло кредиту (20000,00 гривень) з відсотками. Користуючись приписами ст. 614 ЦК України, відповідач наполягає на відсутності своєї вини у тому, що вона не виплатила усі передбачені договором кошти в розмірі 36000,00 гривень. Також відповідач вказує, що позивач на власний розсуд змінив умови договору щодо нарахування процентної ставки, що суперечить вимогам ЦК України, а наведені позивачем суми заборгованості, зокрема, 26003,58 гривень, які відповідач називає простроченими платежами по процентах, стосується штрафу за прострочення платежу. Водночас, нарахування штрафу під час воєнного стану суперечить вимогам кредитного договору та ЦК України. Окрім того, за умовами договору, відповідачу нараховано комісію, зі сплатою якої відповідач категорично не згодна, оскільки це суперечить вимогам чинного законодавства та актуальній практиці Верховного Суду. 13 вересня 2024 року представник ТОВ «Бізнес Позика» Виноградов Ю.Е. за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» подав відповідь на відзив на позовну заяву в якому зазначає, що відповідач у своєму відзиві фактично не заперечує факти укладення кредитного договору з позивачем, отримання кредитних коштів за кредитним договором, здійснення за ним платежів та наявність заборгованості за кредитом. До позовної заяви був доданий детальний розрахунок заборгованості, який ґрунтується на умовах кредитного договору, здійснений з урахуванням усіх здійснений відповідачем платежів та узгоджується з матеріалами справи. Кредитним договором від самого початку було встановлено фіксовану стандартну проценту ставку та фіксовану знижену процентну ставку, розмір яких не змінювався протягом строку дії Кредитного договору. Порушення Позичальником графіку платежів закономірно призвело до збільшення вартості кредиту, тому що процентна ставка нараховується за кожен день користування Кредитом на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування Кредитом, із урахуванням дня перерахування кредитних коштів та дня повернення Кредиту. Окрім того, у Кредитних договорах ТОВ «Бізнес Позика» встановлена комісія саме за надання кредиту, яка є разовою, та розмір якої є незмінним. Встановлення обов`язку по сплаті комісії за надання кредиту у кредитному договорі, передбачена ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», відповідає принципу свободи договору. Відповідач уклавши кредитний договір погодилась, зокрема, сплатити комісію за надання кредиту. Представник позивача в судове засідання не з`явився, натомість через підсистему «Електронний суд» представник ТОВ «Бізпозика» Памірський М.А. подав заяву в якій просить розглянути справу без його участі, підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, натомість подала заяву в якій просить розглянути справу без її участі та відмовити у задоволенні позовних вимог. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що позов підлягає задоволенню з наступник підстав. Судом встановлено, що 03 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та [PERSON] укладено Договір №484675-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) (далі - Договір), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12\~цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст. 64 ЦПК України. Згідно ч. 3 ст.11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до частини першої статті 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19);від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження№ 61-7203 св 20), від 12 січня 2021 року справа № справа № 524/5556/19 (провадження № № 61-16243 св 20). Тобто, судова практика у цій категорії справ є незмінною. Відповідач пройшла реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Бізнес Позика», та шляхом прийняття [PERSON] (акцепт) пропозиції (оферти) укласти Договір № 484675-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою, із використанням одноразового ідентифікатора UA-1203., який через телекомунікаційну систему направлений на номер телефону позичальника (+380 683145259), підписала електронний Договір № 484675-КС-001 про надання кредиту, який містив усі істотні умови, і з якими відповідач ознайомилась до моменту укладання. Абзац другий частини другої статті 639\~ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652\~ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що Договір №484675-КС-001 про надання кредиту від 03.01.2024 року укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Отже, виниклі між сторонами правовідносини регулюються ЦК України, Законом України «Про електрону комерцію», Законом України\~«Про електронний\~цифровий підпис» та Законом України «Про споживче кредитування» Відповідно до п. 1 Договору, ТОВ «Бізпозика» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 20000,00 гривень, на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за надання Кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (надалі - Правила). Умовами Договору також визначено, що строк на який надається кредит: 24 тижнів (п. 2.3. Договору); Стандартна процентна ставка за Кредитом: в день 2,00000000, фіксована. Знижена процентна ставка за Кредитом: в день 0,56256182, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку (п. 2.4. Договору); Комісія за надання Кредиту (надалі - Комісія): 3 000,00 грн. Нараховується одноразово при видачі Кредиту в дату видачі Кредиту. Розмір Комісії, встановлений цим пунктом Договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір Комісії не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку. Супровідні послуги відсутні, тарифи не змінні в продовж дії Договору, зміна будь-яких умов здійснюється шляхом укладання додаткового договору до договору, який Сторони погодили іменувати у своїх відносинах Додатковою угодою (п. 2.5. Договору); Загальний розмір наданого Кредиту: 20 000,00 грн.(п. 2.6. Договору); Строк дії Договору: до 19.06.2024 року (п. 2.7. Договору);. Орієнтовна загальна вартість наданого Кредиту: 36 000,00 грн. (п. 2.8. Договору); Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 1234,13 процентів (п. 2.9. Договору). Пунктом 3.2.3 Договору визначено, що сторони на момент укладення Договору встановили графік платежів (зазначений у даному пункті Договору), припускаючи, що Позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься Знижена процентна ставка. Також 03 січня 2024 року між [PERSON] , електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-9528, підписано паспорт споживчого кредиту, який містить погоджені стонами основні умови кредитування з урахуванням побажання позичальника, інформацію щодо орієнтованої реальної річної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для позичальника, порядок повернення платежів, а також іншу додаткову інформацій й обставини, які повідомляються позичальнику. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором;. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. ТОВ «Бізпозика» свої зобов`язання за Договором виконало, та надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 20000,00 грн., шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , номер якої зазначено при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» вих. № 722/08 від 24.08.2024 року про перерахування 033.01.2024 року на зазначену картку грошових коштів в сумі 20000 гривень, із призначенням платежу: Перерах. коштiв [PERSON] ІПН [NUMBER] зг. до кредитного дог. №484675 КС-001 від 03.01.2024 Без ПДВ. На виконання умов договору, [PERSON] частково здійснено погашення кредиту, на загальну суму 27118,95 гривень, а саме: 20.01.204 року в розмірі 3000,00 гривень; 31.01.2024 року 2000 гривень; 22.02.2024 року 3068,95 гривень; 27.02.2024 року 3000,00 гривень; 11.03.2024 року 3000,00 гривень; 08.04.2024 року 3000,00 гривень; 24.04.2024 року 50,00 гривень; 07.05.2024 року 3000,00 гривень; 04.06.2024 року 3000,00 гривень; 18.06.2024 року 3000,00 гривень. Відповідач підтвердила виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного Кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти та здійснюючи платежі щодо його погашення. В подальшому, всупереч умов кредитного договору відповідач не виконувала своїх зобов`язань за Договором у зв`язку з чим за нею утворилась заборгованість, розмір якої, відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 16.08.2024 року складає 43275,23 гривень, з яких: 17271,65,00 гривень сума прострочених платежів по тілу кредиту; 26003,58 гривень - сума прострочених платежів по процентах. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідач одержала кредитні кошти, про що свідчать надані позивачем докази та не оспорювалось [PERSON] , однак взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконала належним чином, у зв`язку з чим допустила виникнення заборгованості по кредиту. Щодо посилань відповідача незаконність включення до кредиту розміру комісії за його видачу в розмірі 3000,00 гривень та нарахування в період воєнного стану штрафу, суд зазначає наступне. Як встановлено судом, пунктом 2.5 Договору визначено та узгоджено сторонами, що комісія за надання Кредиту (надалі - Комісія): 3 000,00 грн. Нараховується одноразово при видачі Кредиту в дату видачі Кредиту. Розмір Комісії, встановлений цим пунктом Договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір Комісії не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку. Супровідні послуги відсутні, тарифи не змінні в продовж дії Договору, зміна будь-яких умов здійснюється шляхом укладання додаткового договору до договору, який Сторони погодили іменувати у своїх відносинах Додатковою угодою. Пунктом 7 Договору передбачено, що позичальник підтверджує, що він ознайомлений з договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та відповідно, укладає договір. Позичальник підтверджує ознайомлення з інформацією, передбаченою законодавством України, зокрема ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», Паспорт споживчого кредиту, ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 ЗУ «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. За приписами частини другої статті 8 ЗУ «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, обслуговування, юридичне розрахунково-касове оформлення тощо. Таким чином, ЗУ «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 ЗУ «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 11.02.2021 №16 затвердило Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Відповідно до пункту 5 Правил Кредитодавець надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит у додатку 2 до цих Правил Кредитодавець має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дають змогу змінювати процентну ставку та/або інші платежі за послуги кредитодавця, уключені до загальних витрат за споживчим кредитом, і такі зміни не можуть бути визначені на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил). Аналізуючи умови Договору 484675-КС-001 про надання кредиту від 03 січня 2024 та Правила надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», суд приходить висновку про правомірність дій позивача щодо встановлення комісії за надання кредиту, оскільки укладеним між позивачем та відповідачем кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, а Правилами надання споживчих кредитів передбачено, що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів. Такий висновок суду узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19. Встановлений Договором розмір комісії за надання кредиту, який є незмінним 3000,00 гривень, відповідно до розрахунку позивача повністю сплачений [PERSON] . При цьому, позивачем штрафи за Договором не нараховувались, вимог про їх стягнення, а також інших комісій не пред`явлено. В ході розгляду справи, відповідача, користуючись приписами ст. 614 ЦК України, наполягала на відсутності своєї вини у тому, що вона не виплатила усі передбачені договором кошти Відповідно до\~ч.ч.\~1,2\~ст.\~614\~ЦК України\~особа,\~яка порушила\~зобов`язання,\~несе відповідальність\~за наявності\~її вини\~(умислу\~або необережності),\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом. Особа\~є невинуватою,\~якщо вона\~доведе,\~що вжила\~всіх залежних\~від неї\~заходів щодо\~належного виконання\~зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Водночас, відповідачем не обґрунтовано своїх посилань та не надано відповідних доказів на підтвердження відсутності своєї вини у порушенні зобов`язання за Договором. В ході розгляду справи відповідач хоча й оспорювала наявність своєї вини у виникненні заборгованості та її розмір, однак останньою не спростовано доводи, наведені позивачем, зокрема й наданий розрахунок заборгованості. Також відповідачем не надано доказів, які б підтверджували повернення кредиту та виконання нею зобов`язань за Договором 484675-КС-001 про надання кредиту від 03.01.2024 року, в повному обсязі. Враховуючи викладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором 484675-КС-001 про надання кредиту від 03.01.2024 року, розмір якої станом на 16.08.2024 року складає 43725,23 гривень, з яких: 17271,65 гривень сума прострочених платежів по тілу кредиту; 26003,58 гривень - сума прострочених платежів по процентах;. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2011 року, остаточне 10.05.2011). З урахуванням викладеного, судом не надається детальна відповідь на інші аргументи сторін, оскільки вони самі по собі, або в сукупності з іншими аргументами та доказами по справі, не пливають на вищезазначений висновок суду. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. За звернення до суду з позовною заявою в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» у відповідності до вимог ЗУ «Про судовий збір», позивачем були понесені витрати з оплати судового збору в сумі 2422,40 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 5818 від 26 серпня 2024 року Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, оскільки позов підлягає задоволенню, у відповідності до ст.ст. 133,141 ЦПК України, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору в розмірі 2422,40 гривень.

Outcome: approved