Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

Представник позивача, адвокат Примаков К. О., звернувся до суду із даним позовом, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що в 2005 році в АР Крим Князевим А. Л. було вчинено дорожньо-транспортну пригоду, при якій постраждав інший транспортний засіб. В 2006 році в Армянському міському суді АР Крим з [PERSON] було стягнуто на користь цивільної позивачки 52781 грн. В рамках даної справи № 2-471 судом від 29.06.2006 року було ухвалено накласти арешт на майно [PERSON] , внаслідок чого було Саксаганським відділом ДВС у м. Кривому Розі 10.10.2006 року було винесено постанову АЕ № 927751 про арешт усього майна [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження, яка була направлена до державного нотаріуса Сьомої криворізької державної нотаріальної контори, де було 24.10.2006 року внесено відповідні відомості до Єдиного державного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним № 3936072. В подальшому Саксаганським відділом ДВС в м. Кривому Розі за відкритим виконавчим провадженням ще у 2008 році було на користь стягувача виплачено усю суму боргу, а виконавче провадження було закінчено. Однак, у вересні 2024 року він вирішив продати належну йому квартиру [ADDRESS] , коли виявив, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 24.10.2006 року досі зареєстрований арешт всього нерухомого майна за № 3936072 за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АЕ № 927751 Саксаганського ВДВС Криворізького МУЮ. Звернувшись до Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі, він 09.10.2024 року отримав відповідь, що дійсно таким відділом 24.10.2006 року винесена постанова на арешт майна боржника та заборона на його відчуження, однак наразі не можна скасувати арешт, оскільки виконавче провадження вже знищене. В 2014 році АР Крим була окупована, документи з Армянського міського суду до України не вивезені, тому він не має можливості доступу до судових рішень такого суду. На підставі переліченого просив суд скасувати арешт із забороною на відчуження, накладений на усе нерухоме майно [PERSON] , [INFO] , постановою державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управляння юстиції м. Кривого Рогу від 24.10.2006 року АЕ № 927751, реєстраційний запис обтяження № 3936072 від 24.10.2006 р. Ухвалою суду від 25 листопада 2024 року при відкритті провадження судом було визначено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи. Ані позивач, [PERSON] , ані його представник, адвокат Примаков К. О., не заперечували проти розгляду справи без повідомлення сторін за наявними матеріалами. Представники Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) просили суд розглянути дану справу за їх відсутності на розсуд суду. Таким чином суд, дослідивши матеріали справи, вважає поданий позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Суд встановив, що [PERSON] є власником кв. [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 4 лютого 2021 року, реєстр нотаріусу № 522, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.02.2021 року. У свою чергу судом було встановлено, що постановою від 10 жовтня 2006 року серія АЕ № 927751 відділу державної виконавчої служби у Саксаганському районі м. Кривого Рогу при примусовому виконанні ухвали № 2-471, виданої від 29 червня 2006 року Армянського міського суду АР Крим про арешт майна та грошових коштів на суму 52781 грн., що належать [PERSON] , було накладено арешт на все майно [PERSON] , 1974 р. н., із забороною його відчуження. На виконання постанови від 10 жовтня 2006 року серія АЕ № 927751 відділу державної виконавчої служби у Саксаганському районі м. Кривого Рогу 7-а криворізька державна нотаріальна контора внесла до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості 24 жовтня 2006 року за № 3936072 про арешт всього нерухомого майна [PERSON] . При цьому за листом від 09.10.2024 року Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомив, що надати інформацію щодо виконавчого провадження АЕ № 927751, в рамках якого було накладено арешт на майно позивача, або відомостей щодо інших виконавчих проваджень відносно [PERSON] надати не є можливим, оскільки термін зберігання завершених виконавчих проваджень вже сплив. Крім того за інформацією від 25 листопада 2024 року з Єдиного реєстру боржників та Автоматизованої системи виконавчих проваджень відсутні будь-які відомості про наявність відкритих виконавчих проваджень відносно позивача, [PERSON] . Суд зазначає, що відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За ст. 41 Конституції України кожному гарантовано право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із до ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Суд при цьому вказує, що умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх в добровільному порядку, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження». Так за змістом ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону. Згідно з ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Однак в разі повернення виконавчого документа стягувачу виконавче провадження не є закінченим, оскільки повернення виконавчого листа з підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 47 даного Закону, не позбавляє стягувача права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 12 цього Закону, внаслідок чого на час повернення виконавчого листа стягувачу у державного виконавця були відсутні передбачені Законом підстави для зняття арешту з майна боржника. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 березня 2020 року у справі № 817/928/17 зазначено про те, що як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться. В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19), від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі № 127/1547/14-ц (провадження № 61-12997св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2023 року у справі № 2-3600/09 (провадження № 61-12406св21) викладено правовий висновок про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Також відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. В той же час 5 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження». Так за ч. 1, 2, п. 1 ч. 4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в ч. 1 цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання. Отже, за матеріалами справи судом було встановлено, що з моменту завершення виконавчого провадження АЕ № 927751 відносно [PERSON] минуло більше ніж три роки, внаслідок чого строки пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання сплинули. Крім того представниками відповідача не спростовано твердження [PERSON] про те, що у нього відсутня заборгованість на виконання виконавчих документів. Встановивши наведені обставини, оскільки виконавчий документ повторно не пред`являвся до примусового виконання та строки його пред`явлення до виконання закінчилися, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] , оскільки збереження арешту, накладеного державним виконавцем з метою виконання виконавчого документа за відсутності відкритих виконавчих проваджень та можливості продовження примусового виконання, є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном позивача. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом в постанові від 28 серпня 2024 року по справі № 947/36027/21. При цьому в ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, до яких встановлені судом обставини у справі не підпадають. Таким чином суд зазначає, що за відсутності відкритого виконавчого провадження відносно боржника з примусового виконання виконавчого документа, яке було завершено й строк зберігання якого сплив, не є можливим зобов`язувати державного виконавця зняти арешт з майна [PERSON] . Натомість, за змістом ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у такому випадку арешт може бути знятий за рішенням суду. На підставі викладеного вмотивування та встановлених обставин справи, арешт, накладений на усе нерухоме майно [PERSON] на підставі постанови від 10 жовтня 2006 року, обтяження № 3936072, про арешт усього нерухомого майна із забороною його відчуження Саксаганського відділу ДВС Криворізького МУЮ підлягає скасуванню.

Outcome: approved