Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

03 вересня 2024 року до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області надійшов позов представника приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" до [PERSON] про стягнення сплаченого страхового відшкодування у розмірі 30 378 грн 19 коп. та судові витрати, які складаються із витрат зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн 00 коп. В обґрунтування позову вказано, що 23 листопада 2022 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки "Mercedes-Benz 110 D" державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] та транспортного засобу марки "Volkswagen Touareg" державний номерний знак [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. За фактом ДТП між водієм транспортного засобу марки "Mercedes-Benz 110 D" державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] та водієм транспортного засобу марки "Volkswagen Touareg" державний номерний знак [NUMBER] , було укладено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), згідно з яким винуватцем ДТП є водій транспортного засобу марки "Mercedes-Benz 110 D" державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] , який здійснив зіткнення з водієм транспортного засобу марки "Volkswagen Touareg" державний номерний знак [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки "Volkswagen Touareg" державний номерний знак [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПАТ\~СК\~"АРКС" договором добровільного страхування наземного транспорту (приєднання) "Прямий захист" Оферта №68200а2і від 26.09.2022. До ПАТ "Страхова компанія\~"АРКС" із заявою від 06 грудня 2022 року про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу звернулась потерпіла особа, якій позивач здійснив виплату страхового відшкодування, згідно страхового акту №ARX3472430 від 09 грудня 2022 року у розмірі 80 000 грн. На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки "Mercedes-Benz 110 D" державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована в АТ "СГ "ТАС" полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ002513583, у зв`язку з чим АТ "СК "ТАС" здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 49\~621, 81 грн, згідно платіжного доручення №2079417110 від 03 квітня 2023 року (страхове відшкодування з урахуванням зносу автомобіля марки "Volkswagen Touareg" державний номерний знак [NUMBER] ). Відповідно до положень ст.\~993, 1194 ЦК України\~сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 30 378 грн. 19 коп. (80 000 грн. - 49\~621,81 грн.) Ухвалою від 05 вересня 2024 року відкрито провадження у справі за даним позовом за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (без виклику сторін), призначено судове засідання. Представник позивача адвокат Сечко С. В. надіслала клопотання про розгляд справи без участі позивача за наявними матеріалами справи. Позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку (шляхом надсилання ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з доданими до неї документами за зареєстрованим місцем його проживання). Крім того, інформація щодо розгляду справи наявна на офіційній сторінці Богородчанського районного суду Івано-Франківської області в мережі Інтеренет на веб-сайті судової влади. Своїм правом на подання відзиву [PERSON] не скористався, заяв чи клопотань щодо розгляду даної справи від нього не надходило. З огляду на викладене, відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши наступні факти і відповідні їм правовідносини, приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст. 76-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності. Статтями 12, 81\~ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що між водієм транспортного засобу марки "Mercedes-Benz 110 D" державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] та водієм транспортного засобу марки "Volkswagen Touareg" державний номерний знак [NUMBER] , за фактом ДТП було укладено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) (а.с.4), згідно з яким винуватцем ДТП є водій транспортного засобу марки "Mercedes-Benz 110 D" державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] який здійснив зіткнення з водієм транспортного засобу марки "Volkswagen Touareg" державний номерний знак [NUMBER] . Відповідальність відповідача [PERSON] на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у АТ\~СК\~"ТАС". Згідно договору добровільного страхування наземного транспорту (приєднання) "Прямий захист" Оферта № №68200а2і, автомобіль\~марки "Volkswagen Touareg" державний номерний знак [NUMBER] , власником якого є [PERSON] \~застрахований ПАТ "СК\~"АРКС"(а.с.5-11). Також встановлено, що 06 грудня 2022 року [PERSON] звернулась в ПАТ "СК\~"АРКС" із заявою про подію та виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу (а.с.12). 29 листопада 2022 року складено протокол (акт) огляду транспортного засобу автомобіля марки "Volkswagen Touareg" державний номерний знак [NUMBER] та ремонтна калькуляція (а.с.14-17). Згідно з рахунком страхового відшкодування (Додаток №1) до Договору №68200а2і від 26 вересня 2022 року, виданого Товариством з обмеженою відповідальністю "АРКС",\~вартість ремонту автомобіля марки "Volkswagen Touareg" державний номерний знак [NUMBER] , склала 80 000 грн (а.с.19). Відповідно до страхового акту N ARX3472430 сума страхового відшкодування становить 80 000 грн, яка була перерахована\~ [PERSON] \~згідно з платіжним дорученням N 935413 від 12 грудня 2022 року (а.с.18; 19). Відповідно до платіжної інструкції № 2079417110 від 03 квітня 2023 року, сума відшкодування по договору №АТ2513583 від 12 серпня 2022 року, становить 49\~621,81 грн, яка була перерахована АТ "СК "АРКС" від АТ "СГ "ТАС" (а.с.22). Таким чином, ПАТ "СК\~"АРКС" набуло право вимоги до [PERSON] , щодо реального збитку і відновлювального ремонтом пошкодженого транспортного засобу, що становить 30\~378,19 грн. Статтею 1 Закону України "Про страхування" N 85/96-ВР від 07.03.93 року передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до\~ст.\~979 ЦК України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України\~страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Із\~статті 8 Закону України\~"Про\~страхування " вбачається, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України\~передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Із\~ст.\~1188 Цивільного кодексу України\~вбачається, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтями 993 ЦК України\~та 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Відповідно до частин першої та другої\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11\~цього Кодексу. З огляду на зазначені положення статті 509\~ЦК України та з урахуванням приписів статей 11, 22, 23, 599, 1166-1168 ЦК України\~факт завдання фізичній особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга\~статті 1187 ЦК України). Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до\~статті 999 ЦК України\~законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього\~Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним\~Законом України від 1 липня 2004 року N 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності\~Закон "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~(стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону). Згідно зі\~статтею 6 Закону "Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом статей\~9, 22-31, 35, 36\~цього\~Закону, настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Як передбачено\~статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або\~Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Окрім цього, відповідно до п. 3 ч. 1 ст.\~20\~Закону України\~"Про\~страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору. Відповідно до ч. 2 ст.\~1192\~ЦК України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У Постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 року у справі N 6-691цс 15 зазначено, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). На підставі цього висновку Верховний Суд у складі судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові N 686/17155/15- ц від 03.10.2018 року підтримав вищезазначений правовий висновок та визначив, що страховик за договором обов`язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу, а за решту - безпосередній винуватець. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з відповідача підлягають стягненню матеріальні збитки у розмірі 30\~378,19 грн. У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 12\~ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Приписами п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвстановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У п. 26 рішення ЄСПЛ у справі"Надточій проти України" та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028 грн.

Outcome: approved