Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

До суду\~надійшов вищезазначений\~позов в\~обґрунтування якого\~зазначено,\~ що 20 листопада 1993 року між позивачем та відповідачем, міським відділом ЗАГС м. Чернівці зареєстровано шлюб за актовим записом № 2069. Позивач вказує, що у цьому шлюбі виникали постійні суперечки між ними, через які позивач втратила почуття любові та поваги до відповідача, тому подальше спільне життя стало неможливим. Шлюбні відносини фактично припинилися, шлюбних стосунків не підтримують, не спілкуються, проживають окремо, не пов`язані спільним побутом та не мають взаємних прав та обов`язків. Вважає, що за таких обставин шлюб існує формально та сім`я розпалась остаточно, тому необхідно розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з`явилася, просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Згідно п. 1 ч. 3\~ст. 223 ЦПК України\~якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи не здійснювалося. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 20 листопада 1993 року між позивачем та відповідачем, міським відділом ЗАГС м. Чернівці складено відповідний актовий запис № 2069 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Відповідно до ст.110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім`я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб підлягає розірванню. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Судом не встановлено обставин відповідно до норм чинного законодавства, які б унеможливлювали розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved