Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , за участі третьої особи Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дитини з батьком та встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини. Позов мотивовано тим, що 18.09.2011 сторони зареєстрували шлюб. Під час перебування в шлюбі у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між позивачем і відповідачем не склались, у зв`язку з чим з початку 2021 року шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть та проживають окремо. З огляду на це, [PERSON] було скеровано до суду позов про розірвання шлюбу. З моменту фактичного завершення шлюбних відносин сторонами спільна дитина - [PERSON] залишився проживати спільно з батьком. Мати дитини [PERSON] в свою чергу проживає окремо. [PERSON] життям дитини взагалі не цікавиться, від виховання самоусунулась з ним не спілкується, не надає [PERSON] матеріальної підтримки. Однак, у заявника в повсякденному житті, при вирішенні питань, які стосуються дитини, захисту його прав, отримання документів на дитину постійно виникають питання, щодо участі матері в житті сина, або надання підтверджуючих документів щодо самостійного виховання чи утримання дитини заявником. Батько [PERSON] в свою чергу, забезпечує необхідний медичний догляд, обстеження, лікування дитини, відповідально ставиться до свого обов`язку з належним рівнем матеріального забезпечення, спілкується з дитиною, проживає разом з сином, належним чином займається навчанням та розвитком дитини, що позитивно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, піклується про його психологічний стан. Враховуючи викладене позивач вважає, що наявні правові підстави для визначення місця проживання сина разом з батьком. Встановлення факту самостійного виховання та утримання позивачем спільного сина необхідне позивачу для захисту прав та інтересів дитини, оформлення документів щодо соціальної допомоги, вирішення питань щодо переміщення дитини без документального оформлення згоди від матері. Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду з вимогою про визначення місця проживання сина з позивачем та встановлення факту самостійного виховання та утримання сина. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження та витребувано у Служби у справах дітей Вінницької міської ради письмовий висновок щодо доцільності/недоцільності визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] . 04.11.2024 відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає, що позовні вимоги є безпідставними, та такими, що не підлягають до задоволення, з наступних підстав. Дійсно з моменту фактичного завершення шлюбних відносин, спільний син залишився проживати спільно з позивачем. Разом з цим, зазначених позивачем обставин не достатньо для задоволення його вимог. Щодо виконання батьківських обов`язків відповідач вважає що нею належним чином виконувались батьківські обов`язки, вона цікавилась і цікавиться життям і розвитком сина, турбується про його моральний стан та проводить з ним вільний час, купує його одяг і взуття, займається його здоров`ям. Вважає що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві. Відповідач заперечує що не бере участі у вихованні сина, що свідчить про наявність між сторонами спору щодо участі матері у вихованні дитини, а отже, відповідач не самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, а проживання дитини окремо від матері не впливає на обсяг прав відповідача і не звільняє від обов`язків щодо дитини. На підставі викладено у задоволенні позовних вимог просила відмовити. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.11.2024 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті. Служба у справах дітей Вінницької міської 02.12.2024 надала суду висновок від 26.11.2024 за №01/00/011/177306 про недоцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялась судом завчасно та належним чином. Від представника Служби у справах Вінницької міської ради Ключковської Ю.П. надійшла заява, у якій просила розглядати справу та виносити рішення у її відсутність, підтримала наданий висновок органу опіки та піклування. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували в шлюбі, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.08.2024 (справа №127/21326/24) розірваний. В шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] . Згідно витягу з реєстру територіальної громади №2024/006010634 від 23.05.2024 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу з реєстру територіальної громади №2024/006087842 від 24.05.2024 [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу з реєстру територіальної громади № 2024/006010688 від 23.05.2024 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім`ї від 27.05.2024, виданої головою квартального комітету «Тяжилів» [PERSON] та [PERSON] , проживають за адресою: [ADDRESS] з 10.04.2020. [PERSON] за даною адресою не зареєстрована та не проживає. Відповідно до договору купівлі-продажу від 08.10.2019, житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] . Згідно довідки Комунального закладу «Вінницький ліцей №27» за №06-04/305 від 27.05.2024, видана [PERSON] , батьку [PERSON] , [INFO] , учня 5-Е класу, про те, що дитина регулярно відвідує заняття у школі, завжди охайний та доглянутий. Батько дитини приділяє багато уваги вихованню дитини, спілкується з педагогами, які навчають сина, цікавиться шкільним життям дитини, бере активну участь у шкільних заходах. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 23.05.2024, вбачається що доходи [PERSON] за період з 2 кварталу 2023 року по 1 квартал 2024 року становлять 153248,60 грн. Служба у справах дітей Вінницької міської 02.12.2024 надала суду висновок від 26.11.2024 за №01/00/011/177306 про недоцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] . З висновку вбачається що на засіданні комісії мати дитини [PERSON] повідомила, що не заперечує проти проживання дитини [PERSON] з батьком. Дитина [PERSON] повідомив, що батьки розлучились, він залишився жити з батьком, але з мамою [PERSON] спілкується, вона приїжджала до нього на день народження. [PERSON] пояснив, що проживає з батьком і не хотів би жити в іншому місці. Надані батьком дитини [PERSON] документи підтверджують, що він на обліку у нарколога чи психіатра не перебуває, має самостійний дохід, за місцем проживання характеризується позитивно. Мати [PERSON] рекомендованих документів не надала. Відповідно до акту обстеження умов проживання, складеного 18.11.2024 працівниками служби у справах дітей Вінницької міської ради, дитина [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де створені належні умови для виховання, проживання та навчання дитини [PERSON] . Згідно з актом оцінки потреб сім`ї, складеним Вінницьким міським центром соціальних служб від 12.11.2024 року, в сім`ї батька [PERSON] ознаки та чинники, що спричиняють складні життєві обставини, відсутні. Враховуючи викладене, оскільки спір між батьками щодо місця проживання відсутній, орган опіки і піклування Вінницької міської ради вважає за недоцільне визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] . Надаючи оцінку позовним вимогам в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного. Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України). Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно із статтею 141 СК мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно із ч. 1, 2 ст. 161 СК якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 161 СК передбачено, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У постанові Верховного Суду від 14.02.2019 у справі № 377/128/18 суд дійшов висновку, що тлумачення частини першої статті 161 СК свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що малолітній [PERSON] проживає разом з батьком, який належним чином дбає про виховання та умови проживання дитини. Будь-яких обставин чи доказів того, що подальше визначення місця проживання дитини з батьком не відповідатиме інтересам дитини судом не встановлено. У свою чергу відповідач не заявляла вимог чи будь-якої ініціативи стосовно того, щоб визначити місце проживання її сина з нею, оскільки погоджується з тим, щоб дитина проживає саме з батьком. Суд звертає увагу, що відповідач, як мати дитини, не позбавлена прав та можливостей здійснення представництва та захисту законних прав та інтересів свого сина, як і не обмежена у праві брати участь у вихованні дитини. У випадку, якщо виникнуть обставини, які свідчитимуть, що перебування дитини за попереднім місцем проживання разом з батьком створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров`я або обставини змінилися так, що подальше проживання дитини з батьком суперечитиме інтересам дитини, то відповідач не обмежений у праві звернутись до суду з позовом до батька дитини про зміну місця проживання дитини шляхом визначення місця проживання дитини з матір`ю. Відповідно до ч. 5, 6 ст. 19 СК орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. В даному випадку суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо недоцільності визначення місця проживання малолітнього [PERSON] з батьком, оскільки такий висновок ґрунтується виключно на припущенні про відсутність між батьками спору, що не відповідає обставинам спірних правовідносин. За таких обставин, виходячи із найкращих інтересів малолітнього [PERSON] , враховуючи вік дитини, обставини та умови життя дитини, беручи до уваги право дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, а також дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами та обов`язками батьків, враховуючи, що батьки не змогли самостійно дійти згоди щодо вирішення питань про визначення місця проживання дитини, то суд доходить висновку, що на даному етапі життя малолітнього [PERSON] визначення його місця проживання із батьком буде відповідати найкращим інтересам дитини та сприятиме реалізації правової визначеності у стосунках сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо вимоги про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини батьком суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, а також роз`яснень Верховного Суду «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»- у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] , що відповідачем [PERSON] визнано та підтверджується матеріалами справи. Встановлення факту самостійного виховання та утримання позивачем сина [PERSON] необхідне йому для захисту прав та інтересів дитини, оформлення документів щодо соціальної допомоги, вирішення питань щодо переміщення дитини без документального оформлення згоди від матері. Отже, встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини не суперечить законодавству і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб та має для позивача юридичне значення. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи позовна вимога про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини [PERSON] позивачем підлягає задоволенню. Крім того, у відповідності зі ст.141\~ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь позивача у розмірі 2422,40 грн за дві позовні вимоги.

Outcome: approved