Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-19 00:00:00

До суду надійшла позовна заява\~ [PERSON] до Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, Державного підприємства «Придніпровська залізниця», третя особа: [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання частково незаконним та часткове скасування рішення сільської ради, визнання незаконним та скасування державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, після проведення експертизи, позовні вимоги були уточнені. В підтвердження своїх позовних вимог, які уточнив, позивач зазначив, що він є сином [PERSON] , яка померла [INFO] . Після її смерті відкрилась спадщина на земельні ділянки площею 0,25 га та 0,003 га по [ADDRESS] . Зазначені земельні ділянки загальною площею 0,274 га передана у власність [PERSON] на підставі рішення Сурсько-Литовської сільської ради народних депутатів УІ сесії ХХІІ скликання Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 28 жовтня 1995 року виданого Сурсько-Литовською сільською радою народних депутатів 28 серпня 1997 року та відповідно видано державний акт на право приватної власності на землю на земельну ділянку площею 0,274 га в межах згідно з планом. Також спадковим майном є житловий будинок саманний, обкладений цеглою А, загальною площею 58,4 кв.м., з яких жила площа складає 34,7 кв.м. з прибудовою а-1, та наступних господарських будівель і споруд: літньої кухні саманної, обкладеної цеглою Б, лазні цегляної Г, гаражу шлакоблочного Д, сараю шлакоблочного, огорожі №1-3, І, що знаходиться в [ADDRESS] , розташованих на земельній ділянці площею 0,274 га. Відповідно до норм діючого законодавства він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але постановою Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори від 05 жовтня 2016 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку із відсутністю Витягу з Державного земельного кадастру на спадкову земельну ділянку. Для оформлення Витягу з Державного земельного кадастру на спадкову земельну ділянку позивач звернувся до Управління Державного геокадастру у Дніпропетровському районі Дніпропетровській області. Оскільки, в Державному акті на право власності на землю [PERSON] було надано частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд 0,25 га та друга частина для ведення особистого підсобного господарства 0,024 га, то Управління Державного геокадастру у Дніпропетровському районі Дніпропетровській області видало йому два рішення про відмові у внесенні рішення (зміну до них) Державного земельного кадастру. Рішенням Управління Державного геокадастру у Дніпропетровському районі Дніпропетровській області №РВ-1200298522016 від 23.02.2016 року було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру з таких підстав: невідповідність електронного документа установленим вимогам, а саме: перетин ділянок з ділянкою №1221487500:02:010:0002; площа співпадає на 100% (накладка); рішенням Управління Державного геокадастру у Дніпропетровському районі Дніпропетровській області №РВ-1200298512016 від 23.02.2016 року мені було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру з таких підстав: невідповідність електронного документа установленим вимогам, а саме: перетин ділянок з ділянкою №1221487500:02:010:0002; площа співпадає на 19,9823%. В судове засіданні позивач та його представник подали заяви про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог. В минулому судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі і просили їх задовольнити. Надали пояснення по суті. Представник відповідача Сурсько-Литовська сільська рада Дніпровського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність. В судове засідання представник відповідача акціонерного товариства «Українська залізниця» не з`явилася, повідомлена належним чином, надала до суду заперечення в яких зазначила, що позов не визнає та просить в задоволенні позовних вимог вимог відмовити. В минулому засіданні також заперечувала проти позовних вимог. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Представник відповідача Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, заяв не подавав. Представник відповідача\~Головне управління\~держгеокадастру у\~Дніпропетровській області\~ повідомлений\~належним чином, заяв не подавав. Третя особа по справі, [PERSON] подав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги ним визнаються, просив розглянути справу у його відсутность. \~ \~ \~ \~Вислухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Рішенням Шостої сесії ХХІІ скликання Сурсько-Литовської сільської ради народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 28 жовтня 1995 року про передачу земельних ділянок в особисту власність і користування, [PERSON] було передано безкоштовно в особисту власність та користування земельну ділянку площею 0,25 га по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд та 0,003 га для особистого підсобного господарства. (а.с.15) Відповідно до акту встановлення меж земельної ділянки, що передається у приватну власність від 28.08.1997 року на виконання рішення УІ сесії ХХІІ скликання Сурсько-Литовської сільської ради народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 28 жовтня 1995 року встановлено в натурі межі земельної ділянки, що відводиться у приватну власність для будівництва та обслуговування будинку та господарських споруд 0,25 га для ведення особистого підсобного господарства та 0,024 га для ведення особистого підсобного господарства на території [ADDRESS] загальною площею 0,274 га; в тому числі: у власника 0,274 га із них: ріллі 0,134 га, садів 0,04 га, під двором, будівлями і інших угідь 0,10 га; під особисте підсобне господарство 0,024 га. земельна ділянка, що відведена [PERSON] . На підставі рішення Сурсько-Литовської сільської ради народних депутатів УІ сесії ХХІІ скликання Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 28 жовтня 1995 року виданого Сурсько-Литовською сільською радою народних депутатів 28 серпня 1997 року на ім`я [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на землю на земельну ділянку площею 0,274 га в межах згідно з планом на території [ADDRESS] , земельна ділянка передана для будівництва та обслуговування житлового будинку та споруд. (а.с.16) Відповідно до рішення засідання І сесії 7 скликання від 15.12.2015 року виконкому Сурсько-Литовської селищної ради було проведене перейменування вулиць. Назва вулиці «Куйбишева» замінена на «Сонячну» (а.с.32). [INFO] [PERSON] померла (а.с.10). Заповіту від її імені складено не було. Позивач прийняв спадщину та отримав свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна, а саме на житловий будинок, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом на 1/3 частку спадщини, а саме на 1/3 частину житлового будинку саманного, обкладеного цеглою А, загальною площею 58,4 кв.м., з яких жила площа складає 34,7 кв.м. з прибудовою а-1, та наступних господарських будівель і споруд: літньої кухні саманної, обкладеної цеглою Б, лазні цегляної Г, гаражу шлакоблочного Д, сараю шлакоблочного, огорожі №1-3, І, що знаходиться в [ADDRESS] , розташованих на земельній ділянці площею 0,274 га., яке видане 05 жовтня 2016 року державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори. (а.с.13) Постановою Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори від 05 жовтня 2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на земельну ділянку у зв`язку із відсутністю Витягу з Державного земельного кадастру на спадкову земельну ділянку (а.с.14). Рішенням Управління Державного геокадастру у Дніпропетровському районі Дніпропетровській області №РВ-1200298522016 від 23.02.2016 року позивачу було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру з таких підстав: невідповідність електронного документа установленим вимогам, а саме: перетин ділянок з ділянкою №1221487500:02:010:0002; площа співпадає на 100% (накладка) (а.с.19). Рішенням Управління Державного геокадастру у Дніпропетровському районі Дніпропетровській області №РВ-1200298512016 від 23.02.2016 року було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру з таких підстав: невідповідність електронного документа установленим вимогам, а саме: перетин ділянок з ділянкою №1221487500:02:010:0002; площа співпадає на 19,9823%. (а.с.20) Відповіддю Головного управління Держгеокадатсру у Дніпропетровській області від 26.04.2016 р. №Є-2647/0-1307/6-16 [PERSON] , відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру №РВ1200298512016 та №РВ1200298522016, у зв`язку із наявним перетином із земельною ділянкою, кадастровий номер 1221487500:202:010:0002, площа співпадає на 19,9823% та 100%, яка знаходиться в постійному користуванні Державного підприємства «Придніпровська залізниця» на підставі державного акта на право постійного користування ЯЯ 052103 від 09.12.2005 р. Відомості про земельну ділянку, кадастровий номер 1221487500:202:010:0002, були внесені до реєстру земель 09.12.2005 р. на підставі документації із землеустрою розробленої ТОВ «Дніпроленд» та відповідно перенесені з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру. (а.с.18). Відповіддю Державного підприємства «Придніпровська залізниця» від 24.02.2015 року повідомилено, що земельна ділянка смуги відводу залізниці площею 49,2900 га (державний акт на право постійного користування ЯЯ 052103 від 09.12.2005 р., кадастровий номер 1221487500:202:010:0002) надана ДП «Придніпровська залізниця» на підставі рішення ХХІV сесії XXIV скликання Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району для функціонування залізничного транспорту. (а.с.17) На підставі висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 3278-21 від 24.12.2021 встановлено, що існує накладання земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, для ведення підсобного господарства (для ведення особистого селянського господарства) на території [ADDRESS] та земельної ділянки для функціонування залізничного транспорту, кадастровий номер 12211487500:02:010:0002, яка знаходиться в постійному користуванні державного підприємства «Придніпровська залізниця на підставі державного акту на право постійного користування ЯЯ052103 від 09.12.2055 р. (а.с.). Накладання земельної ділянки, що знаходиться в користуванні ДП «Придніпровська залізниця» кадастровий номер 1221487500:02:010:0002, на земельну ділянку відповідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення відведення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] та [PERSON] (на померлу [PERSON] ) В 02.01 для ведення будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] на території Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, виготовленої ТОВ «Український земельно-правовий центр», 2014 відбувається в таких розмірах: -від т.4 до т.3 35,63 м; -від т.3 до т.5 - 13,48 м; -від т.5 до т.6 38,55 м; -віцд т.6 до т.4 13,48 -площа накладання становить 0,0500 га. Накладання земельної ділянки, що знаходиться в користуванні ДП «Придніпровська залізниця» кадастровий номер 1221487500:02:010:0002, на земельну ділянку відповідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення відведення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] та [PERSON] ( на померлу [PERSON] ) А 01.03 Для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS] на території Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, виготовленої ТОВ «Український земельно-правовий центр», 2014 відбувається в таких розмірах: -від т.1 до т.2 36,37 м; -від т.2 до т.3 6,68 м; -від т.3 до т.4 35,63 м; -від т.4 до т.1 6,68 м. -площа накладання становить 0,0240 га. Державне підприємство «Придніпровська залізниця» змінила свою назву в процесі реорганізації. Відповідно до п.1 Статуту акціонерного товариства «Ураїнська залізниця», затвердженого постановлою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року №734 ( в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20.10.2021 року № 1094) Акціонерне товариство «Українська залізниця» є юридичною особою, що утворене відповідно до Закону України «Про особливоті утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року №200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Відповідно до ч.3 ст.2, п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування та п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року №200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту (код згідно ЄДРПОУ 00034045), підприємств, та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізуються шляхом злиття, згідно з додатком №1. До змісту додатка № 1 до вищенаведеної постанови входить ряд підприємств, зокрема, і Державне підприємство «Придніпровська залізниця» (код ЄДРПОУ 01073828). Відтак, відбулася реорганізація шляхом злиття Державного підприємства «придніпровська залізниця» у загальну структуру акціонерне товариство «Українська залізниця». Згідно зі\~ст.14 Конституції України,\~право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до\~ст.41 Конституції України,\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст.393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст.125 3К України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав і посвідчується державним актом, який видається і реєструється сільськими, селищними, міськими, районними Радами. Відповідно до\~ст.6\~ЗК України (в редакції 1990 року), громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка). Передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безплатно. Частиною 1\~ст.9\~ЗК України (в редакції 1990 року)\~встановлено, що до відання сільських, селищних і міських районного підпорядкування Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить: 1) передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди, у порядку, встановленому статтями\~17\~і\~19\~цього\~Кодексу; 2) реєстрація права власності, права користування землею і договорів на оренду землі. Згідно ч.1\~ст.17\~ЗК України (в редакції 1992 року),\~передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Відповідно до ч.1\~ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. На час виникнення спірних відносин порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю було регламентовано Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі затвердженої\~Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року №43, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 04 червня 1999 року за №354/3647. Відповідно до пункту 1.4 Інструкції, державний акт на право приватної власності на землю, на право колективної власності на землю або право постійного користування землею видається на підставі рішення Верховної Ради України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласної, районної, міської, селищної, сільської ради, а на право власності на землю - на підставі рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій, міської, селищної, сільської ради. Пунктом 2.11 Інструкції встановлено, що державний акт на право приватної власності на землю, на право колективної власності на землю, на право власності на землю або на право постійного користування землею складається у двох примірниках, підписується сільським, селищним, міським головою або головою відповідної державної адміністрації і скріплюється відповідною гербовою печаткою. Сторінку державного акта з зображенням плану земельної ділянки підписує начальник районного (міського) відділу (управління) земельних ресурсів. Відповідно до пункту 3.1 Інструкції державні акти на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю або на право постійного користування землею видаються міськими, селищними, сільськими радами. Якщо рішення було прийнято Верховною Радою України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим або обласною радою, то видача державного акта здійснюється районною радою. Пунктом 3.3 Інструкції передбачено, що державна реєстрація державних актів, що посвідчують право приватної власності на землю або право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) здійснюється районною, міською, селищною, сільською радою; договорів оренди - виконавчим органом міської, селищної, сільської ради, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями; державних актів право власності на землю - місцевими державними органами земельних ресурсів. Пункт 3.4 Інструкції встановлює, що забезпечення державної реєстрації державних актів, що посвідчують право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю або право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею та договорів оренди покладається на державні органи земельних ресурсів: районні відділи земельних ресурсів; управління (відділи) земельних ресурсів у містах обласного і районного підпорядкування; Київське та Севастопольське міські управління земельних ресурсів. Таким чином, з порушенням вимог Інструкції, Сурсько-Литовською сільською радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області було складено, видано, зареєстровано, районним відділом земельних ресурсів державний акт на право постійного користування ЯЯ 052103 від 09.12.2005 року, кадастровий номер 1221487500:02:010:0002, зареєстрованого за Державним підприємством «Придніпровська залізниця», на підставі рішення XXIV сесії XXIV скликання Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області для функціонування залізничного транспорту, при наявності державного акту на ім`я [PERSON] про право приватної власності на землю на земельну ділянку площею 0,274 га в межах згідно з планом на території [ADDRESS] . Державний акт на право постійного користування ЯЯ 052103 від 09.12.2005 року, кадастровий номер 1221487500:02:010:0002 зареєстрований за Державним підприємством «Придніпровська залізниця» виданий на підставі рішення Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району ХХIV сесія ХХIV від 29 квітня 2005 року. Наявність державного акту оформленого з порушенням вимог Інструкції, унеможливлює оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку та отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом. Згідно із ч.3\~ст.152 ЗК України\~(в редакції 2001 р.), захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до\~ст.155\~ЗК України (в редакції 2001 р.), у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ч.1\~ст.3 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~статті 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до п.22 Порядку ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року №1021, запис про державну реєстрацію документа, що посвідчує право на земельну ділянку, в розділі Книги записів скасовується (поновлюється) посадовою особою на підставі рішення суду. Так, відповідно до\~статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Частиною 2\~ст.158 ЗК України,\~встановлено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Відповідно до ст.347 ЦК України, особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. У разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягає державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру ( ч.3 ст.347 ЦК України). Моя мати ніколи і ніяким чином не відмовлялася від власності на спірну земельну ділянку. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійснені. За змістом ст. ст.22, 23 Земельного кодексу України, прийнятого 18.12.1990 року, з відповідними змінами та доповненнями, що діяв на час виникнення правовідносин щодо набуття спірної земельної ділянки [PERSON] , право власності на землю виникало лише після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі і одержання документа, який посвідчує право власності, а саме - державного акту, виданого і зареєстрованого сільською радою. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.152 діючого Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Частина 3 зазначеної статті визначає шляхи захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки, серед яких і визнання угоди недійсною та визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Статтями 153, 140 Земельного кодексу України встановлені гарантії права власності на земельну ділянку за якими власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом, виключний перелік яких надає ст.140 і який розширеному тлумаченню не підлягає. Відповідно до ч.2 ст.155 діючого Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. \~ \~ \~ \~Верховний Суд у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин і права власності Касаційного господарського суду у постанові від 22.06.2020 у справі №922/2155/18 зазначив, що визначення способів захисту прав на землю врегульовано спеціальними нормами статті 152 Земельного кодексу України, а також положеннями частин першої та другої статті 5 ГПК України, а тому не потребує застосування інших кодексів України. \~ \~ \~ \~При цьому судова палата Верховного Суду вважала за необхідне уточнити висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 15.05.2018 у справі №922/2652/17, виклавши його без посилання на норми інших кодексів України у такій редакції: «3 огляду на встановлені ст. 152 Земельного кодексу України способи захисту прав на земельні ділянки та визначені ст. 5 ГПК України вимоги щодо ефективності способу захисту права, позивач у спорі про захист прав на земельну ділянку може пред`явити будь-яку позовну вимогу, яка не передбачена законом або договором, а суд може захистити порушене право у заявлений спосіб, у тому числі й шляхом визнання відсутнім права, але за умови, що такий спосіб захисту прав на земельну ділянку, обраний позивачем, відновлює (захищає) порушене право позивача або нівелює негативні для нього наслідки у зв`язку з порушенням права, тобто, є ефективним способом захисту і виключає у подальшому необхідність пред`явлення інших позовів для захисту (відновлення) порушеного права.». \~ \~ \~ \~Зі свого боку позивач зазначав, що не може реалізувати свої права на спірну земельну ділянку у зв`язку з існуванням документа (Державного акта на право постійного користування ЯЯ 052103 від 09.12.2005 р., кадастровий номер 1221487500:202:010:0002, надана ДП «Придніпровська залізниця» на підставі рішення ХХІV сесії XXIV скликання Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району для функціонування залізничного транспорту), у якому зазначено про вже існуюче право постійного користування нею іншою особою (відповідача). \~ \~ \~ \~Крім цього, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №2-3007/11 міститься правовий висновок, відповідно до якого державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. У постанові Верховного Суду від 28.08.2019 у справі №911/2867/18 зазначено, що: «законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням основних принципів судочинства та положень статей 55, 124 Конституції України відповідно до яких кожна особа має право на ефективний спосіб правового захисту, не заборонений законом. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі. Питання щодо судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України, та підлягає стягненню сплачена сума судового збору в розмірі 3073,60 грн. з відповідачів на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved