Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

АТ КБ ПриватБанк звернулося 11.01.2017 р. до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. За позовом, посилаючись на ст..ст.526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України та умови договору б/н від 18.05.2010 р., просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 89674 грн. 79 коп., з яких: за кредитом (тілом кредиту) 26663,57 грн.; по відсоткам за користування кредитом 6710,91 грн.; по комісії за користування кредитом 1913,32 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 49878,67 грн.; штраф (фіксована частина) 250 грн.; штраф (процента складова) 4258,32 грн. Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 31.05.2017 р. позов АТ КБ «Приват Банк» задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 89674,79 грн., вирішено питання про стягнення судових витрат. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 25.07.2024 р. рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя скасовано, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін на 16.09.2024 р. 16.09.2024 р. розгляд справи відкладено на 07.11.2024 р. на підставі п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України. 07.11.2024 р. розгляд справи було відкладено на 18.12.2024 р. через перебування судді в нарадчій кімнаті. Представник позивача в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених у позові та письмових запереченнях (а.с.176-179). Представник відповідача направив до суду заяву про розгляд справи без його участі та за відсутності відповідача. В процесі розгляду справи представник відповідача подав додаткові пояснення по суті позову, за змістом яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог з мотивів, що в них наведені. Заявив клопотання про застосування по спірних правовідносин строку позовної давності (а.с.161-172). Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, приймаючи до уваги позицію представника відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ ПриватБанк до [PERSON] не підлягають задоволенню. З наданих сторонами письмових доказів судом встановлено, що між АБ КБ «Приват Банк» та [PERSON] був укладений кредитно-заставний договір № ZPC0AD40307112 від 18.05.2010 р. (а.с.8-13). Додатком № 1 до даного договору є графік погашення кредиту за період з 12.06.2010 р. по 15.05.2015 р. (а.с.14). 19.03.2014 р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя у справі № 336/10633/13-ц, було ухвалено заочне рішення, яким: - в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZPC0AD40307112 від 18.05.2010 р. в сумі сумі 31451,62 грн. вилучити у [PERSON] та передати в заклад ПАТ КБ «Приватбанк» предмет застави - автомобіль Daewoo, модель Nexia, рік випуску 2006, тип ТЗ легковий автомобіль, № кузова/шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] та комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля Daewoo, модель Nexia, рік випуску 2006, тип ТЗ легковий автомобіль, № кузова/шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] - звернути стягнення на предмет застави - автомобіль Daewoo, модель Nexia, рік випуску 2006, тип ТЗ легковий автомобіль, № кузова/шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу або його дублікату для подальшої реалізації, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ (а.с.59-62). У рішенні суду від 19.04.2014 р. зазначено, що станом на 01.10.2013 р. відповідач мав заборгованість в сумі 31451,62 грн., яка складалась з наступного: заборгованість за кредитом - 24796,97 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 3124,65 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом - 856,09 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 938,12 грн.; штраф (фіксована частина) - 250 грн.; штраф (процентна складова) - 1485,79 грн. В мотивувальній частині рішення суд посилався на ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України, відповідно до яких наслідками порушення відповідачем зобов`язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Заставний автомобіль, який було вилучено та на який звернуто стягнення банком, було реалізовано в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Вказані обставини не заперечуються позивачем. 11.01.2017 р. позивач звернувся із позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № ZPC0AD40307112 від 18.05.2010 р., в сумі 89674 грн. 79 коп., з яких: заборгованість за кредитом 26663,57 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 6710,91 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом 1913,32 грн.; штраф (фіксована частина) 250,00 грн.; штраф (процента складова) 4258,32 грн. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, визначила, що після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту, незалежно від способу такого стягнення, змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Тобто, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту реалізації свого права на звернення до суду із позовною заявою про розірвання договору та звернення стягнення на предмет іпотеки. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як "строк договору", так і "строк (термін) виконання зобов`язання" (статті530,631 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється у три роки (статті 256 та 257 ЦК України). Статтею 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Статтею 256 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Таким чином, враховуючи що позивач у 2013 р. реалізував своє право на дострокове стягнення боргу з [PERSON] шляхом подання позову про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення всієї суми заборгованості за кредитним договором, а з позовом до суду про стягнення боргу банк звернувся 11.01.2017 році, тобто поза межами трирічного строку позовної давності визначеного вимогами ст. 257 ЦК України, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог. На підставі ст.141 ЦПК України, суд не стягує з відповідача на користь позивача судовий збір.

Outcome: dismissed