Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

23.09.2024 до Вінницького районного суду Вінницької області на підставі ухвали судді Галицького районного суду м. Львова від 22.08.2024 надійшла вищезазначена позовна заява. Товариство з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» звернулося до\~суду з\~вищевказаною позовною\~заявою,\~мотивуючи позовні\~вимоги тим,\~що 05.03.2019\~Публічне акціонерне\~товариство «Ідея\~Банк» та\~ [PERSON] уклали\~кредитний договір\~№Z06.00605.004989457,\~який був\~підписаний позичальником\~власноручно.\~Від імені\~банку договір\~був підписний\~з використанням\~аналогу власноручного\~підпису уповноваженої\~особи банку\~та відтиску\~печатки банку,\~відтворених за\~допомогою технічного\~пристрою відповідно\~до публічної\~оферти АТ\~«Ідея Банк»\~від 16.09.2015.\~Позичальник надав\~письмову заяву\~про акцепт\~вказаної публічної\~оферти.\~Відповідно до\~п.\~1.1\~кредитного договору,\~банк надає\~позичальнику кредит\~(грошові\~кошти)\~на поточні\~потреби в\~сумі 30000,00\~грн,\~включаючи витрати\~на страховий\~платіж (у\~разі наявності),\~а позичальник\~зобов?язується одержати\~кредит і\~повернути його\~разом з\~процентними платежами\~(процентами\~та платою\~за обслуговування\~кредитної заборгованості)\~згідно з\~умовами цього\~договору.\~У пункті\~1.2\~кредитного договору\~сторони погодили,\~що строк\~кредитування становить\~24\~місяці з\~дня підписання\~договору,\~тобто до\~05.03.2021\~включно.\~Згідно з\~п.\~1.3,\~1.4\~кредитного договору,\~позичальник за\~користування кредитом\~сплачує банку\~річну змінювану\~процентну ставку,\~яка на\~день укладення\~кредитного договору\~становила 21,99%\~річних.\~Після укладення\~кредитного договору\~банк свої\~зобов`язання виконав\~і перерахував\~на банківський\~поточний рахунок\~позичальника грошові\~кошти в\~сумі 30000,00\~грн,\~з яких\~був сплачений\~на рахунок\~ПрАТ «Страхова\~компанія «ПЗУ\~Україна страхування\~життя» страховий\~платіж від\~імені позичальника\~в сумі\~2602,74\~грн,\~що підтверджується\~випискою з\~банківського рахунку\~позичальника,\~а також\~відповідними ордерами-розпорядженнями\~на перерахування\~коштів.\~У подальшому\~позичальник виконав\~свої зобов`язання\~з повернення\~суми кредиту\~разом з\~процентними платежами\~лише частково.\~Згідно з\~випискою по\~рахунку позичальника,\~за весь\~строк з\~моменту укладення\~кредитного договору\~і до\~моменту звернення\~з цим\~позовом позичальник\~сплатив банку\~лише 11092,72\~грн.\~Останній платіж\~проведено 21.12.2019.\~Строк,\~на який\~було надано\~кредит за\~договором,\~сплив 05.03.2021.\~Після закінчення\~строку кредиту\~кредитор не\~здійснював нарахування\~процентів за\~користування кредитними\~коштами,\~не нараховував\~штрафні санкції\~та комісії.\~У зв?язку\~із зазначеним\~станом на\~05.03.2021\~сформувалася заборгованість\~позичальника перед\~банком за\~договором в\~розмірі 45361,40\~грн,\~з яких:\~заборгованість за\~основним боргом\~ 26136,13\~грн;\~заборгованість за\~нарахованими та\~несплаченими відсотками\~ 19225,27\~грн.\~Станом на\~16.11.2023\~розмір заборгованості\~за основним\~боргом і\~відсотками не\~змінився.\~16.11.2023\~між АТ\~«Ідея Банк»\~(клієнт)\~та Товариством\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «СОНАТІ»\~(фактор)\~був укладений\~договір факторингу\~№16/11-23.\~Відповідно до\~п.\~2.1\~зазначеного договору,\~клієнт відступає\~фактору,\~а фактор\~приймає права\~вимоги та\~в їх\~оплату зобов?язується\~передати грошові\~кошти в\~розпорядження клієнта\~за плату\~та на\~умовах,\~визначених цим\~договором.\~В пункті\~5.4\~договору факторингу\~№16/11-23\~передбачено,\~що фактор\~може відступити\~або передати\~всі або\~будь-які\~права та/або\~зобов?язання за\~цим договором\~третім особам,\~які згідно\~із законодавством\~мають на\~це право.\~Користуючись даним\~правом,\~Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«СОНАТІ» (клієнт)\~29.12.2023\~уклало з\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«САНФОРД КАПІТАЛ»\~(фактор)\~договір факторингу\~№29/12-23.\~Згідно з\~п.\~2.1\~цього договору,\~клієнт відступає\~фактору,\~а фактор\~приймає права\~вимоги та\~в їх\~оплату зобов?язується\~передати грошові\~кошти в\~розпорядження клієнта\~за плату\~та на\~умовах,\~визначених цим\~договором.\~Відповідно до\~п.\~5.1\~договору факторингу\~№29/12-23,\~права вимоги\~вважаються такими,\~що перейшли\~від клієнта\~до фактора\~з моменту\~підписання сторонами\~цього договору. Таким чином, відповідно до умов договору факторингу №29/12-23 від 29.12.2023, ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо заборгованості боржників за первинними договорами. Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» права грошової вимоги здійснювались безпосередньо АТ «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги 16.11.2023. ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» не здійснювали жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювали. Тому просять стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» суму заборгованості в розмірі 51524,52 грн, з яких: заборгованість за основним боргом 26136,13 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 19225,27 грн, інфляційні втрати 4839,56 грн, три проценти річних 1323,56 грн. Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою судді від 26.09.2024 відкрив провадження у даній справі та призначив перше судове засідання. В судове засідання 11.12.2024 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялись судом в установленому законом порядку. Представник позивача ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» адвокат Маслюженко М.П. попередньо подав до суду клопотання, у якому просить розглянути справу за відсутності представника позивача, не заперечує з приводу ухвалення заочного рішення. В частині третій статті 211\~ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився без поважних причин, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку шляхом направлення судових повісток за адресою зареєстрованого місця проживання.Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у запропонований судом строк до суду не подано. Крім того, інформація щодо розгляду справи міститься на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет (вебадреса сторінки http://vnr.vn.court.gov.ua). Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За згодою сторони позивача, на підставі ухвали суду про заочний розгляд справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 11.12.2024 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Оглянувши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом установлено, що 05.03.2019 [PERSON] звернувся до АТ «Ідея Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву-анкету, що підтверджується копією такої заяви-анкети (а.с. 26). 05.03.2019 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № №Z06.00605.004989457, за умовами якого банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 30000,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами договору; банк надає кредит у день підписання даного договору строком на 24 місяці; датою видачі кредиту є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок позичальника, вказаний в п. 1.14 договору; за користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 12,49% (маржу банку); станом на день укладення договору змінна частина ставки, визначена за рішенням правління банку, становить 9,5%, що разом з маржею банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 21,99%; за обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно з графіком щомісячних платежів за кредитним договором (а.с. 18-21). Відповідно до копії довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №Z06.00605.004989457 від 05.03.2019, загальна сума заборгованості станом на 16.11.2023 складає 69250,18 грн, з яких: заборгованість за основним боргом 26136,13 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 19225,27 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 23888,78 грн (а.с. 28). На підтвердження факту користування кредитними коштами та факту несплати заборгованості за договором №Z06.00605.004989457 від 05.03.2019 до позову долучено виписку з рахунку [PERSON] за період з 05.03.2019 до 16.11.2023 (а.с. 29-30). 16.11.2023 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОНАТІ» (фактор) укладено договір факторингу №16/11-23, за яким клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором, що підтверджується копією договору факторингу (а.с. 31-44). Згідно з копією друкованого реєстру боржників №1 від 16.11.2023, клієнт Акціонерне товариство «Ідея Банк» передав, а фактор Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОНАТІ» прийняв на умовах, визначених договором, право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №Z06.00605.004989457 від 05.03.2019 (а.с. 45-47). 29.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОНАТІ» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» (фактор) укладено договір факторингу №29/12-23, за яким клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором, що підтверджується копією договору факторингу (а.с. 51-63). Відповідно до копії витягу з друкованого реєстру боржників №1, що є додатком до договору факторингу №29/12-23 від 29.12.2023, клієнт Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОНАТІ» передав, а фактор Товариство з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» прийняв на умовах, визначених договором, право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №Z06.00605.004989457 від 05.03.2019 (а.с. 64). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626,\~628 ЦК України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В частині першій\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України,\~позичальник зобов`язаний\~повернути позикодавцеві\~позику (грошові\~кошти у\~такій самій\~сумі або\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~у такій\~самій кількості,\~такого самого\~роду та\~такої самої\~якості,\~що були\~передані йому\~позикодавцем)\~у строк\~та в\~порядку,\~що встановлені\~договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В частині другій статті 1054 ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. В частині першій статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 (справа № 2-383/2010) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. У частині першій статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). Аналіз указаних норм свідчить, що в частині першій статті 514 ЦК України врегульовано відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Тобто відступлення права вимоги (цесія) в такому випадку не має розпорядчого ефекту. Проте це не зумовлює недійсність договору між первісним кредитором та новим кредитором, тому що правовим наслідком відсутності критеріїв дійсності права вимоги є цивільно-правова відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 (справа № 906/1174/18) зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Вказані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 (справа № 910/12525/20) зроблено висновок, що відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення частини першої статті 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається. Установлено, що 16.11.2023 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОНАТІ» (фактор) укладено договір факторингу №16/11-23. Згідно з копією друкованого реєстру боржників №1 від 16.11.2023, клієнт Акціонерне товариство «Ідея Банк» передав, а фактор Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОНАТІ» прийняв на умовах, визначених договором, право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №Z06.00605.004989457 від 05.03.2019. 29.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОНАТІ» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» (фактор) укладено договір факторингу №29/12-23. Відповідно до копії витягу з друкованого реєстру боржників №1, що є додатком до договору факторингу №29/12-23 від 29.12.2023, клієнт Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОНАТІ» передав, а фактор Товариство з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» прийняв на умовах, визначених договором, право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №Z06.00605.004989457 від 05.03.2019. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» набуло право вимоги відносно [PERSON] , як боржника у зобов`язанні за кредитним договором №Z06.00605.004989457 від 05.03.2019. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У статті\~80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оскільки долучені до позовної заяви докази підтверджують надання коштів клієнту, отримання і використання таких коштів клієнтом, нарахування відсотків, враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку ні АТ «Ідея Банк»,\~ні його\~правонаступникам ТОВ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОНАТІ» та ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» не повернуті, тобто відповідачем не виконано договірні зобов`язання, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора згідно з цивільно-правовим договором є грошовим зобов`язанням. Виходячи з цього, правовідносини, в яких замовник зобов`язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з оплати внесків на утримання будинку, який кореспондується з правом вимоги кредитора про оплату наданих послуг. Враховуючи той факт, що до подібних правовідносин застосовані цивільно-правові норми щодо застосування цивільної відповідальності за невиконання грошових зобов`язань, до таких правовідносин застосовується і норма статті 625 ЦК, що встановлює обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та три проценти річних. Відповідач [PERSON] кошти за кредитним договором №Z06.00605.004989457 від 05.03.2019 в добровільному порядку ні АТ «Ідея Банк»,\~ні його\~правонаступникам ТОВ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОНАТІ» та ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» не повернув, в результаті чого виникла заборгованість, тому [PERSON] вважається таким, що прострочив зобов`язання. Таким чином, позивачем правомірно нараховано інфляційні втрати та три проценти річних, які передбачені чинним законодавством та які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] . Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява № 4909/04). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи повне задоволення позовних вимог позивача, у порядку, передбаченому статтею 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 2422,40 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. В частині другій статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У статті 59 Конституції України закріпила право кожної людини на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 (справа № 379/1418/18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Судом установлено, що 01.04.2024 між Адвокатським об`єднанням «АЛЬЯНС ДЛС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» було укладено договір про надання правничої допомоги №01/04, в якому зазначено, що сума гонорару за надання послуг (виконання дій та заходів, визначених в п. 1.2 цього договору) по стягненню заборгованості з боржників визначається виходячи із фактичного обсягу наданих послуг та вартості послуг (прейскуранту), зазначеного в додатку №2 до цього договору, та зазначається Об`єднанням в Акті приймання-передачі наданих послуг. Згідно з копією акту приймання-передачі послуг з правничої допомоги №2 від 10.05.2024, вартість послуг становить 7200,00 грн. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати, понесені останнім на правничу допомогу, в сумі 7200,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved