Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» звернулось до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , про стягнення кредитної заборгованості. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що на підставі заповненої відповідачем заявки між позивачем та відповідачем у справі було укладено Договір про надання фінансового кредиту №34942 від 04.06.2021 р. Позивачем відповідно до Договору доручення ПБ-1395/07 від 13.07.2020 р., укладеному між ТОВ «Фінансова Компанія «Авіра Груп» та ТОВ «Платежі Онлайн» для здійснення платежів, у т.ч. перерахування коштів на картки Клієнтів при укладенні кредитних договорів використовується платіжний сервіс «Platon» За умовами укладеного договору про надання фінансового кредиту, Позивач перерахував Відповідачу через платіжний сервіс «Platon» на банківську картку, зазначену Відповідачем при подачі заявки на отримання фінансового кредиту грошові кошти в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень, строком надання кредиту - 30 днів. Представник зазначає, що відповідач порушив умови підписаного договору, а відтак станом на 21.05.2024 року за ним утворилась заборгованість, яка становить: 16 400 грн. На підставі викладеного представник позивача просить: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по кредиту та судові витрати. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 27 травня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам направлено копію ухвали суду та роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. В судове засідання представник позивача не з`явився, просив розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін. Відповідач [PERSON] про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом направлення виклику до суду за вказаною у позові електронною адресою, та шляхом направлення смс-повідомлення за номером телефону. Згідно роздруківки з комп`ютерної програми документообігу загальних судів, відповідач виклик до суду отримав (а.с.137-138), разом з цим, з будь-якими заявами на адресу суду не звертався, та не повідомив про причини не явки. Таким чином, судом встановлено, що відповідач повідомлявся про час та місце слухання справи, відзиву на позов не надав, про причини не явки суду не повідомив, а відтак підстав для відкладення слухання справи, передбачених ст. 223 ЦПК України, судом не встановлено. Відповідно до п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, судові повістки надсилаються - фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч. 3 ст. 131 ЦПК України). Таким чином, судом встановлено, що відповідач про час та місце слухання справи повідомлений, про причини не явки суду не повідомив. Відзиву на позовну заяву не надав, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до положення ст. 223 ЦПК України. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2024 року вирішено провести заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази надані позивачем на підтвердження позовних вимог, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачем відповідно до Договору доручення ПБ-1395/07 від 13.07.2020 р., укладеному між ТОВ «Фінансова Компанія «Авіра Груп» та ТОВ «Платежі Онлайн» для здійснення платежів, у т.ч. перерахування коштів на картки Клієнтів при укладенні кредитних договорів використовується платіжний сервіс «Platon». За умовами укладеного між Позивачем та Відповідачем Договору про надання фінансового кредиту, Позивач перерахував Відповідачу через платіжний сервіс «Platon» на банківську картку, зазначену Відповідачем при подачі заявки на отримання фінансового кредиту грошові кошти в сумі 4000 гривень, що підтверджується довідкою про перерахування грошових коштів. Пунктом 1.2. Договору встановлено строк надання кредиту - 30 днів, кредит повинен був повернутий до 03.07.2021 р. Згідно п. 1.3 укладеного Договору, за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 912,5 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Без письмової згоди Клієнта Товариство не має права збільшувати фіксовану процентну ставку за Договором. Відповідно до умов п.3.3.3. Договору, Клієнт має право продовжити строк надання кредиту оплативши, не пізніше останнього терміну повернення Кредиту, зазначеного в Графіку розрахунків, в повному обсязі нараховані відсотки по кредиту. Матеріалами справи встановлено, що 13.07.2021 року [PERSON] подав заявку на продовження строку дії Договору. У зв`язку з чим, того ж дня, між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІРА ГРУП» було укладено Додаткову угоду № 2 про продовження строку дії Договору про надання фінансового кредиту № 34942 від 04.06.2021 року і на виконання умов п.3.3.3.Договору відповідачем було здійснено платежі на загальну суму 4000,00 грн. Згідно п. 1 укладеної Додаткової угоди, Сторони погодили продовжити строк дії Договору на термін 40 днів (включаючи 10 днів прострочення) до 12.08.2021 р. Подаючи заявку на продовження строку дії Договору, Відповідач фактично визнав наявність існуючих кредитних зобов`язань за договором. Грошові кошти в сумі 4000,00 грн. за умовами Договору були спрямовані на погашення відсотків за користування кредитними коштами і продовжено строк дії Договору до 12.08.2021 р. Відповідачу Позивачем за усною домовленістю сторін де кілька разів надавалася реструктуризація заборгованості по Договору, але Відповідач умови реструктуризації не виконував. Реструктуризації заборгованості по договору позивачем відповідачу надавалася: з 13.09.2021 р. по 29.09.2021р. з 19.10.2021 р. по 07.11.2021 р. У періоди надання реструктуризації заборгованості по Договору позивачем відсотки не нараховувалися. Відповідно до п.2.3. Договору, обчислення строку користування кредитом та нарахування відсотків за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства) включно. Нарахування та сплата відсотків проводиться на залишок заборгованості за кредитом. У випадку прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 180 календарних днів поспіль з моменту виникнення такої прострочки. Нарахування відсотків по Договору №34942 від 04.06.2021р. було зупинено 08.02.2022 р. згідно п.2.3. Договору. Відповідач за період прострочення зобов`язань по Договору здійснював де кілька оплат на погашення заборгованості. Відповідно до клопотання про уточнення позовних вимог, позивач зазначив та просив врахувати, що відповідач здійснював платежі в період з 05.07.2021 року по 08.02.2022 року (а.с.120-126). Відповідно п. 2.4. Договору, при надходженні до Товариства коштів для виконання зобов`язань клієнта Товариство направляє такі кошти на погашення заборгованості в наступній послідовності: 1) у першу чергу сплачуються проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачується комісія за використання Системи для дистанційного отримання фінансового кредиту; 3) у третю чергу здійснюється повернення суми кредиту. У разі виникнення простроченої заборгованості за Договором грошові кошти Клієнта направляються в такій черговості: 1) в першу чергу сплачується пеня за прострочення; 2) в другу чергу оплачуються відсотки за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачується комісія за використання Системи для дистанційного отримання фінансового кредиту; 4) в четверту чергу повертається сума кредиту Тому згідно ч.2 п.2.4. Договору всі грошові кошти сплачені Відповідачем були направлені на часткове погашення відсотків за користування кредитом (п.2 ч.2 п.2.4 Договору). Таким чином, відповідач взяті на себе зобов`язання по Договору не виконав, у зв`язку з чим у останнього згідно умов Договору станом на 21 травня 2024 р. виникла заборгованість в сумі 16 400 гривень. Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина перш та друга статті 1054 ЦК України). Згідно із частинами першою, четвертою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно зі статтею 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладених обставин, судом встановлено, що банком були виконані умови договору, відповідач порушив умови Договору, допустила порушення строків повернення кредиту та відсотків за користування ним. Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Щодо заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, відповідно до договору про надання правової допомоги від 15.01.2024 року № 150124-ЮР сторони договору погодили порядок та умови надання правової допомоги. Відповідно до детального описку робіт (наданих послуг) загальна сума витрат з надання правничої допомоги становить - 5 000 гривень (а.с.90-98). Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі: 5 000 гривень. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача сплачені ним і документально підтвердженні судові витрати у загальному розмірі 2 422, 40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved