Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Представник позивача - Товариства з обмеженою відповідальність «Фінансова Компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» Городніщева Є.О. звернулась до Богуславського районного суду Київської області з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість загальною сумою 78 439 (сімдесят вісім тисяч чотириста тридцять дев`ять) гривень 31 коп., а саме: - вимоги позивача, які виникли на підставі Договору факторингу № 24.05/2024 загальною сумою 28 934,27, які складаються з заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 3999,99 грн. (три тисячі дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 99 коп., суми заборгованості за процентами нарахованих процентів первісним кредитором - 20158 (двадцять тисяч сто п`ятдесят вісім) гривень 28 коп., нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів 4 776 грн. (чотири тисячі сімсот сімдесят шість) гривень 00 коп.; - вимоги позивача, які виникли на підставі Договору факторингу № 27.05/24-Ф загальною сумою 49 505,04 грн. (сорок дев`ять тисяч п`ятсот п`ять) гривень 04 коп., які складаються з заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 12 300 (дванадцять тисяч триста) гривень 00 коп., суми заборгованості за процентами нарахованих процентів первісним кредитором 22 518 (двадцять дві тисячі п`ятсот вісімнадцять) гривень 84 коп., нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів 14 686 (чотирнадцять тисяч шістсот вісімдесят шість) гривень 20 коп. Також просить стягнути з [PERSON] (дата народження - [INFO] ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» сплачений судовий збір 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 коп. Крім того, у своїх клопотаннях представник позивача просить суд витребувати докази по справі, а саме: витребувати у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 30) інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), а також підтвердження факту зарахування коштів 20.08.2023 на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», у сумі 12300 грн. від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 41078230); витребувати у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 30) інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), а також підтвердження факту зарахування коштів 14.08.2023 на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», у сумі 4 000 грн. від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 42753492). Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.10.2024, цивільну справу передано для розгляду судді Романенко К.С. Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 21 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Крім того, на підставі ч. 7 ст. 81 ЦПК України, ухвалою суду від 21.10.2024, судом витребувано у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 30) інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), а також підтвердження факту зарахування коштів 20.08.2023 на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», у сумі 12 300, 00 грн. від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 41078230). Також, витребувано у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 30) інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), а також підтвердження факту зарахування коштів 14.08.2023 на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», у сумі 4 000, 00 грн. від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 42753492). На виконання ухвали про витребування доказів від 21.10.2024, на адресу суду 18 листопада 2024 року надійшли витребувані судом документи. Сторони належним чином повідомлені про те, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без їх виклику. У відповідності до ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористалася своїм правом та не направила суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти нього. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, прийшов до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 14.08.2023 [PERSON] , уклав з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» електронний договір №3896607 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем виконала шляхом зарахування кредитних коштів на карту відповідача у розмірі 4 000, 00 грн., строк кредиту становив 360 днів, стандартна процент ставка 2,00% ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за вказаним договором виконало та 14.08.2023 перерахувало на картковий рахунок відповідача 4 000, 000 грн., що підтверджується інформацією наданою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на виконання ухвали про витребування доказів від 21.10.2024. 24 травня 2024 року ТОВ «ЛІНЕУРАУКРАЇНА» уклало з ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» договір факторингу №24/05/2024, за яким ТОВ «ЛІНЕУРАУКРАЇНА» відступило позивачу право вимоги за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3896607 від 14.08.2023. Відповідно до витягу з Реєстру боржників додаток № 1 до Договору факторингу №24/05/2024 від 24 травня 2024 року ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА»\~ набуло права грошової вимоги, в тому числі, і за Договором\~\~ №3896607, боржником за яким являється\~ [PERSON] . На момент набуття позивачем права грошової вимоги до\~\~ [PERSON] за Договором №3896607, загальна сума заборгованості боржника перед кредитором становила 24 158, 27 гривень, з яких: 3 999, 99 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 20 158, 28 гривень - сума заборгованості за відсотками. Отже до ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» відповідно до укладеного договору факторингу №24/05/2024 перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №3896607 у розмірі 24 158, 27 грн., з який 3 999, 99 грн. - заборгованість за основним боргом (сумою кредиту), 20 158, 28 грн. - сума заборгованості за процентами. За даними поденного розрахунку заборгованості за Договором № 3896607 від 14.08.2023 року у період з 14.08.2023 по 24.05.2024 включно первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 21 238,28 грн. У зазначений період відповідачем здійснено оплати на рахунок первісного кредитора, спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 0,01 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у сумі 1 080,00 грн. Детальний розрахунок заборгованості та оплат, здійснених відповідачем, зазначений в розрахунку заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту. В межах строку дії Договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» у період з 24.05.2024 по 22.07.2024 (60 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 4 776 грн. (3 999,99 грн * 2.00% = 79,6 грн*60 календарних дні = 4 776 грн.) Так, станом на 01.10.2024 заборгованість відповідача за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3896607 від 14.08.2023 перед позивачем не сплачена і складає 3999, 99 грн - тіло кредиту та 20 158,28 грн - нараховані проценти, нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів 4 776, 00 грн., всього 28 934,27 грн. Також, 20.08.2023 [PERSON] , уклав з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» електронний договір №6984276 про надання споживчого кредиту. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем виконала шляхом зарахування кредитних коштів на карту відповідача у розмірі 12 300, 00 грн., строк кредиту становив 360 днів, стандартна процент ставка 1,99%. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання за вказаним договором виконало та 20.08.2023 перерахувало на картковий рахунок відповідача 12 300, 00 грн., що підтверджується інформацією наданою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на виконання ухвали про витребування доказів від 21.10.2024. Також, 27 травня 2024 року ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» уклало з ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» договір факторингу №27.05/24-Ф, за яким ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило позивачу право вимоги за договором про надання споживчого кредиту №6984276 від 20.08.2023. Відповідно до витягу з Реєстру боржників додаток № 1 до Договору факторингу №27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА»\~ набуло права грошової вимоги, в тому числі, і за Договором\~\~ №6984276, боржником за яким являється\~ [PERSON] . На момент набуття позивачем права грошової вимоги до\~\~ [PERSON] за Договором № 6984276, загальна сума заборгованості боржника перед кредитором становила 34 818, 84 грн., з яких: 12 300,00 грн. - тіло кредиту; 22 518, 84 грн. - сума заборгованості за відсотками. Отже до ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» відповідно до укладеного договору факторингу №27.05/24-Ф перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №6984276 у розмірі 34 818, 84 грн., з який 12 300, 00 грн. - заборгованість за основним боргом (сумою кредиту), 22 518, 84 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованих процентів первісних кредиторів. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача за кредитним договором №6984276 від 20.08.2023, станом на 26.05.2024 року 49 505, 04 грн., з яких:12 300,00 грн. - тіло кредиту; 22 518, 84 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованих процентів первісних кредиторів; 14 686, 20 - нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів. В період з 20.08.2023 по 26.05.2024 відповідачем здійснено оплати на рахунок первісного кредитора в розмірі 1 835,78 грн, які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 0,00 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 1 835, 78 грн. Детальний розрахунок заборгованості та оплата, здійснених відповідачем, зазначений в Картці обліку Договору (розрахунок заборгованості). Позивачем нараховано проценти за 60 календарних днів (27.05.2024 - 25.07.2024) в межах строку договору: 12 300 грн * 1,99% = 244,77 грн*60 календарних днів = 14 686,20 грн. Так, станом на 01.10.2024 заборгованість відповідача за договором про надання споживчого кредиту №6984276 від 20.08.2023 перед позивачем не сплачена і складає 12 300, 00 грн - тіло кредиту та 22 518,84 грн - нараховані проценти, нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів 14 686,20 грн., всього 49 505,04 грн. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Правилами ч. 1 ст. 1054 ЦК України унормовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Положеннями ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За приписом ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідачі відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості. З урахуванням наведених норм чинного законодавства та встановлених у справі обставин, суд вважає, що відповідач, отримавши обумовлені у кредитних договорах суми, належним чином не виконав взяті на себе кредитні зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка стверджується письмовими доказами та підлягає стягненню з позичальника. Таким чином, з огляду на зазначене, оскільки відповідач умови вказаних кредитних договорів належним чином не виконав, жодних заперечень щодо цього суду не надав, право вимоги за цими договорами перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту\~ №3896607 від 14.08.2023\~ у розмірі 28 934, 27 гривень та заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 6984276\~ від 20.08.2023 у розмірі 49 505,04 гривень, що в загальному розмірі становить 78 439,31 гривень. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з цього, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 422,40 грн. судового збору, сплаченого при зверненні до суду. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Так, на підтвердження здійснених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано: ордер, договір №26/08-2024 про надання правової допомоги від 26.08.2024, рахунок на оплату замовлення №4571/25/09 від 25.09.2024 на суму 10 000 грн., акт прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг) згідно договору № 26/08-2024 від 26.08.2024 із зазначенням вартості витрат на правничу допомогу на суму 10 000 грн. Таким чином, судом встановлено, що позивач користувався правовою допомогою, поніс витрати на правничу допомогу, при цьому суд зазначає про відсутність обов`язку присуджувати стороні, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial