Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

Комунальне підприємство теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради (далі за текстом КП «Тернопільміськтеплокомуненерго») звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та постачання гарячої води. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» здійснює забезпечення централізованого опалення (постачання теплової енергії) та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , яке займає [PERSON] . Позивач зазначив, що в повному обсязі виконав свої зобов`язання та надав послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та постачання гарячої води, однак відповідач зобов`язання у частині оплати наданих послуг не виконав, внаслідок чого за період з 01.12.2020 до 01.09.2024 виникла заборгованість за комунальні послуги на загальну суму 47995,80 грн. З 01.12.2021 відповідно до чинного законодавства України вступили в дію нові договірні відносини між Споживачами послуг з постачання теплової енергії та гарячої води та надавачем послуг КП «Тернопільміськтеплокомуненерго». На даний момент чинним є публічний договір приєднання, який діє з 01.12.2021 та оприлюднений на офіційному сайті КП «Тернопільміськтеплокомуненерго». За таких підстав, з урахуванням заяви про зменшення суми позовних вимог від 18.12.2024, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та постачання гарячої води за період з 01.12.2020 до 01.09.2024 у сумі 44995,80 грн. 30.10.2024 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначене судове засідання у справі на 26.11.2024 та наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. 26.11.2024 судове засідання відкладене на 19.12.2024 у зв`язку із неявкою відповідача. У судове засідання 19.12.2024 уповноважений представник позивача КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» Яковенчук Б.І. не з`явилась. Подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити повністю з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог. Не заперечувала проти здійснення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. У судове засідання 19.12.2024 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього засідання, повторно не з`явився без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Заяви чи клопотання на день розгляду справи від відповідача до суду не надходили. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, приймаючи до уваги повторну неявку в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд прийшов до переконання про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів (постановлення заочного рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Частини 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~ст. 11\~цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Частина 1 ст. 526 ЦК України визначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з наданням послуг централізованого опалення (постачання теплової енергії), та регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання» та іншими нормативно-правовими актами України. Так,\~учасниками правовідносин\~у сфері\~надання житлово-комунальних\~послуг є: 1)\~споживачі (індивідуальні\~та колективні); 2)\~управитель; 3) виконавці комунальних послуг (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно з п. 6, 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем,\~колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач\~(співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку),\~колективний споживач) (ч. 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Згідно з ч. 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Якщо протягом 30 днів після отримання проекту договору (змін до нього) виконавець комунальної послуги, який одержав проект договору (змін до договору) від споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), не повідомив про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього і при цьому не припинив надання комунальної послуги цьому споживачу (або в інший спосіб засвідчив свою волю до надання відповідної комунальної послуги споживачу), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій споживачем (іншою особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), якщо інше не передбачено цим Законом. Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. Необґрунтована відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає договір в інтересах споживача) від укладання договору є підставою для припинення в односторонньому порядку виконавцем надання відповідної комунальної послуги такому споживачу. Відмова будь-якої із сторін від укладання запропонованого другою стороною договору не позбавляє її права звернутися з повторною пропозицією про укладання договору в порядку, визначеному цією частиною. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України). Згідно з ч. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює\~оплату за\~спожиті житлово-комунальні\~послуги щомісяця,\~якщо інший\~порядок та\~строки не\~визначені відповідним\~договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1-3 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством. Виконавець послуги\~з постачання\~гарячої води\~повинен забезпечити\~її постачання\~безперервно,\~з гарантованим\~рівнем безпеки,\~температури та\~величини тиску. Параметри якості гарячої води повинні відповідати встановленим законодавством вимогам (ч. 2, 3 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Таким чином згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов`язаний оплатити вартість послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, якщо він фактично отримував таку послугу. Факт відсутності договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 18.03.2019 у справі № 210/5796/16-ц, де встановлено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Так, суд встановив, що КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» здійснює забезпечення централізованого опалення (постачання теплової енергії) та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» від 26.09.2024 (а.с. 4) за адресою: [ADDRESS] з 29.09.2000 зареєстрований [PERSON] , [INFO] . Також відповідно до відповіді з Єдиного демографічного реєстру № 875097 від 30.10.2024 (а.с. 24) [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З актів про запуск системи опалення в роботу в опалювальний період КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» від 16.10.2020, 27.10.2021, 18.10.2023 (а.с. 6, 7) вбачається, що позивач в опалювальний період з 2020 року до 2024 року надавав послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) за адресою: [ADDRESS] . З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що між КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» та [PERSON] склались фактичні договірні відносини, за якими позивачем були надані послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та постачання гарячої води, а відповідач ці послуги прийняв та зобов`язувався здійснювати їх оплату. Так, ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). З інформації, яка міститься у вільному доступі в мережі Інтернет, вбачається, що постановою Національної комісії, що здійснює державне врегулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, № 1171 від 31.03.2015 затверджені тарифи на послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для населення. Так само рішенням Тернопільської міської ради № 827 від 05.11.2018 встановлені КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» тарифи на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Указані тарифи відповідачем не оспорювались, скарги про неналежне виконання позивачем своїх зобов`язань відповідач також не подавав. Разом з тим [PERSON] неналежним чином виконував зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та постачання гарячої води. Так, з виписки з особового рахунку про заборгованість за послуги централізованого опалення (постачання теплової енергії) та постачання гарячої води за особовим рахунком за адресою: [ADDRESS] вбачається, що вартість послуг, наданих позивачем за період з 01.12.2020 до 01.09.2024, становить 48870,62 грн (а.с. 8-9). При цьому станом на 01.12.2020 у відповідача вже була заборгованість за оплату послуг з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та постачання гарячої води у сумі 2675,18 грн. Також з довідки про оплату за особовим рахунком за адресою: [ADDRESS] вбачається, що сплачені у період з 01.12.2020 до 01.09.2024 кошти у сумі 3550 грн сплачені відповідачем на рахунок позивача без призначення платежу та частково зараховані на погашення залишку заборгованості, що існував станом на 01.12.2020 (а.с. 10). Так, п. 36 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії визначає, що під час здійснення оплати споживач зобов`язаний зазначити розрахунковий період, за який вона здійснюється, та призначення платежу. У разі якщо споживачем не визначено розрахунковий період або коли за зазначений період виникла переплата, виконавець має право зарахувати такий платіж (його частину в розмірі переплати) в рахунок заборгованості споживача за минулі розрахункові періоди у разі її наявності (за винятком погашення пені та штрафів, нарахованих споживачеві), а у разі відсутності такої заборгованості в рахунок майбутніх платежів споживача, починаючи з найближчих періодів від дати здійснення платежу. Відтак, приймаючи до уваги зазначені вище обставини, суд вважає, що позивач правомірно відповідно до умов договору зарахував на погашення залишку заборгованості, що існував станом на 01.12.2020, кошти у сумі 3550 грн, а тому розмір заборгованості відповідача за надані позивачем послуги за період з 01.12.2020 до 01.09.2024 становить 47995,80 грн (48870,62 + 2675,18 3550 грн = 47995,80 грн). При цьому з урахуванням заяви від 18.12.2024 позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 44995,80грн. З письмового повідомлення № 711/17/35 від 20.03.2024, надісланого на адресу відповідача, вбачається, що КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» повідомило відповідача про наявність станом на 01.03.2024 заборгованості за послуги з централізованого теплопостачання та необхідність сплатити заборгованість впродовж 15 днів (а.с. 11). Разом з тим така заборгованість відповідачем сплачена не була. Докази зворотного суду не надані. Ураховуючи, що відповідач не з`явився у судове засідання та докази на спростування доводів позивача не надав, суд вважає доведеним факт невиконання [PERSON] зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та постачання гарячої води. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 3028 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 2569 (внутрішній номер 375433330) від 17.10.2024 (а.с. 20). Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved