Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про визнання за нею права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . На обґрунтування вимог позивачка в заяві зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина. Спадкодавець 25.11.2008 року склала заповіт, яким заповіла все своє майно, в тому числі земельну ділянку площею 7,04 га та житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , своїй доньці [PERSON] . Позивачка прийняла спадщину. Нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, оскільки позивачка не надала нотаріусу правовстановлюючих документів про належність будинку на праві власності спадкодавцю. При цьому вказаний будинок належав спадкодавцю на підставі відповідних даних погосподарських книг. Посилаючись на викладене, позивачка просила про задоволення позову та визнання за нею права власності на вказаний житловий будинок та допоміжні будівлі і споруди. Позивачка до суду не з`явилась, про час та місце судового розгляду повідомлялась. Відповідач не забезпечив участь свого представника, про час та місце судового розгляду повідомлявся вчасно та належним чином, від нього не надходив відзив на позовну заяву. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи (копію витягу про реєстрацію місця проживання [PERSON] від 12.08.2024 року; копію свідоцтва про народження [PERSON] ; копію свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] ; копію свідоцтва про смерть [PERSON] ; копію заповіту [PERSON] від 25.11.2008 року; копію свідоцтва про право на спадщину від 18.05.2011 року; копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.06.2015 року; копію постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.10.2024 року; копію довідки КП «Баштанське РБТІ» від 15.10.2024 року; копію технічного паспорту на будинок; копію будинкової книги; висновок про оцінку майна від 25.10.2024 року; копію записів в погосподарських книгах; копію актів обстеження від 12.08.2024 року; копію спадкової справи №25/2011 після смерті [PERSON] ), суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, в тому числі на земельну ділянку площею 7,04 га та житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Спадкодавець 25.11.2008 року склала заповіт, яким заповіла все своє майно, в тому числі земельну ділянку площею 7,04 га та житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , своїй доньці [PERSON] . Позивачка прийняла спадщину. Нотаріус видав позивачці свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 7,04 га та відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, оскільки позивачка не надала нотаріусу правовстановлюючих документів про належність будинку на праві власності спадкодавцю. При цьому згідно з відомостями погосподарських книг житловий будинок по [ADDRESS] числиться за [PERSON] . Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 1268; 1269 ч.1; 1270 ч.1 ЦК України, зі змісту яких слідує, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншими особами. Крім того в даному випадку погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснювався в УРСР. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином, встановлені судом обставини з врахуванням принципу справедливості вказують на необхідність задоволення позову визнання за позивачкою, яка відповідно до діючого законодавства прийняла спадщину, як спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , права власності на вказаний житловий будинок. Враховуючи викладене та

Outcome: approved