Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вимоги позову обґрунтовані тим, що: 11.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та відповідачем укладений кредитний договір № 151455, за умовами якого він отримав кредит в розмірі 5\~000,00 грн; 12.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансовою компанією «Авіра Груп» та відповідачем укладений кредитний договір № 66239, за умовами якого він отримав кредит в розмірі 3\~000,00 грн; 29.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та відповідачем укладений кредитний договір № 103832214, за умовами якого він отримав кредит в розмірі 10\~000,00 грн. 29.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №\~29022024, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до боржників, вказаних в Реєстрі боржників, копія якого долучена до позову. 05.01.2024 між ТОВ «ФК «Авіра Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 05012024, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до боржників, вказаних в Реєстрі боржників, копія якого долучена до позову. 16.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №\~16072024, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до боржників, вказаних в Реєстрі боржників, копія якого долучена до позову. З урахуванням наведеного вище, позивач просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості за трьома кредитними договорами в розмірі 43\~208,52 грн та понесені судові витрати. Від представника відповідача адвоката Ковтуна В.І., надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з огляду на таке: відповідач [PERSON] не укладав з ТОВ «Селфі Кредит» жодного кредитного договору, адже він ним не підписаний в розумінні ст. 207 ЦК України; позивач посилається на те, що умови кредитного договору містяться на веб-сайті та відповідач ознайомлений з їх змістом, однак матеріали справи не містять підтверджень, що положення саме цього Договору розумів відповідач, а також ознайомився і погодився саме з ними; в рамках даної справи неможливо застосувати правила ч. 1 ст. 634 ЦК України; відповідно до акту приймання-передачі реєстру боржників до Договору факторингу № 29022024 від 29.02.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до боржників в кількості 7\~781 боржник, відтак виокремити кредитний договір та борг саме [PERSON] неможливо; позивачем не надано доказів визначення ціни придбання позивачем, як фактором, у первісних кредиторів права грошової вимоги заборгованості відповідача; матеріали справи не містять доказів того яким чином були нараховані відсотки в розмірі 25\~599,62 грн та комісія 1\~450,00 грн, адже загальна сума тіла кредиту за всіма договорами становить лише 16\~159,00 грн; позовна заява містить порушення статей 175 ЦПК України та ст. 95 ЦПК України щодо завірення копій додатків. Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив не скористався. Від представника позивача в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі їх представника, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Від представника відповідача адвоката Ковтуна В.І., надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 11.12.2021 між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем укладений кредитний договір № 151455, за умовами якого він отримав кредит в розмірі 5\~000,00 грн строком на 29 днів з фіксованою процентною ставкою в розмірі 1,90% на день, знижена процентна ставка становить 1,43% на день (а.с. 7-11). Крім того, 12.01.2022 між ТОВ «ФК «Авіра Груп» та відповідачем укладений кредитний договір № 66239, за умовами якого він отримав кредит в розмірі 3\~000,00 грн строком на 18 днів (до 29.01.2022) з фіксованою процентною ставкою 1\~277,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу (а.с. 21). Також, 29.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладений кредитний договір №\~103832214, за умовами якого він отримав кредит в розмірі 10\~000,00 грн строком на 30 днів з комісією за надання кредиту в розмірі 1\~000,00 грн, з процентами за користування кредитом в розмірі 3\~750,00 грн, що нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом 5,00% (а.с. 30-34). 29.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №\~29022024, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до боржників, вказаних в Реєстрі боржників, копія якого долучена до позову (а.с. 12-14). Відповідно до п. 1.3 даного Договору факторингу, «Клієнт (ТОВ «Селфі Кредит») зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги… повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх даних Факторові (ТОВ «ФК «ЄАПБ»)…» (а.с. 12 зворотний бік). 05.01.2024 між ТОВ «ФК «Авіра Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 05012024, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до боржників, вказаних в Реєстрі боржників, копія якого долучена до позову (а.с. 23-24). Відповідно до п. 1.3 даного Договору факторингу, «Клієнт (ТОВ «Селфі Кредит») зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги… повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх даних Факторові (ТОВ «ФК «ЄАПБ»)…» (а.с. 23 зворотний бік). 16.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №\~16072024, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до боржників, вказаних в Реєстрі боржників, копія якого долучена до позову (а.с. 36-37). Відповідно до п. 1.3 даного Договору факторингу, «Клієнт (ТОВ «Селфі Кредит») зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги… повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх даних Факторові (ТОВ «ФК «ЄАПБ»)…» (а.с. 36 зворотний бік). Згідно приписів ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. В матеріалах справи відсутні відповідні повідомлення Клієнта (первісних стягувачів), відповідно, суд позбавлений можливості встановити дотримання як ТОВ «Селфі Кредит», так і ТОВ «ФК «Авіра Груп», так і ТОВ «Мілоан» вимог чинного законодавства щодо належного повідомлення боржника [PERSON] про відступлення права вимоги до нього до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Щодо доводів\~представника відповідача\~в частині\~того,\~що відповідач\~не укладав\~з ТОВ\~«Селфі Кредит»\~жодного кредитного\~договору,\~адже він\~ним не\~підписаний в\~розумінні ст.\~207\~ЦК України,\~суд зазначає,\~що кредитний\~договір № 151455 від 11.12.2021 підписаний одноразовим ідентифікатором «М374 від 11.12.2021» о 21:34:53 [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до ч.\~ч. 1-2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір, яким є і договір між сторонами, укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). З системного аналізу наведених положень цивільного законодавства випливає, що законом до договору кредитування встановлено обов`язковість письмової форми, про дотримання якої свідчить підпис сторін. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронну комерцію» (надалі Закон), електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. У відповідності до ч. 12 ст. 11 Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону). Наведене знаходить своє підтвердження у постанові Верховного Суду по справі №\~524/5556/19 від 12.01.2021. Судом в\~ході розгляду\~справи встановлено,\~що кредитний\~договір № 151455 від 11.12.2021 підписаний одноразовим ідентифікатором, сформованим на ім`я [PERSON] , який здійснив певний алгоритм в особистому кабінеті задля отримання кредитних коштів та проставлення підпису на цьому договорі й достатніх доказів на підтвердження того факту, що даний договір відповідачем не підписувався і з таким товариством, як ТОВ «Селфі Кредит» він не має жодних відносин, з боку представника відповідача суду не надано. Отже, суд не приймає ці доводи сторони відповідача до уваги при ухваленні рішення. Окрім наведеного, судом досліджені: розрахунок заборгованості за Кредитним договором № 151455 від 11.12.2021 за період з 29.02.2024 по 31.07.2024, з якого вбачається незмінність за весь зазначений період сум заборгованості по основному боргу в розмірі 5\~000,00 грн та заборгованості по відсоткам 5\~130,00 грн (а.с. 17); розрахунок заборгованості за Кредитним договором № 66239 від 12.01.2022 за період з 05.01.2024 по 31.07.2024, з якого вбачається незмінність за весь зазначений період сум заборгованості по основному боргу в розмірі 3\~000,00 грн, заборгованості по відсоткам 3\~525,00 грн та заборгованості по комісії 450,00 грн (а.с. 27); розрахунок заборгованості за Кредитним договором № 103832214 від 29.11.2021 за період з 16.07.2024 по 31.07.2024, з якого вбачається незмінність за весь зазначений період сум заборгованості по основному боргу в розмірі 8\~159,00 грн, заборгованості по відсоткам 16\~944,52\~грн та заборгованості по комісії 1\~000,00 грн (а.с. 40). Відтак, суд погоджується з доводами представника відповідача в частині того, що взагалі є незрозумілим яким чином були нараховані відсотки та комісії в таких розмірах. Вказані розрахунки є взагалі не конкретизованими та не деталізованими, вони не містять нарахувань із зазначенням часу виникнення заборгованості з урахуванням здійснених відповідачем платежів, періодів та сум нарахованих відсотків та комісій на залишок заборгованості відповідача по кожному періоду тощо. Підсумовуючи все вищенаведене та аналізуючи наведені норми, суд дійшов до висновку, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач у законному порядку був повідомлений ТОВ «Селфі Кредит», ТОВ «ФК «Авіра Груп» та ТОВ «Мілоан» про відступлення права грошової вимоги до нього від одного кредитора до іншого, а також суд позбавлений можливості здійснити перевірку правильності розрахунку розміру заборгованості відповідача як за основним боргом, так і за заборгованістю по відсотках та комісіям. Суд також погоджується з твердженнями представника відповідача щодо того, що за змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У даному випадку умови договору приєднання розроблені позивачем, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим товариство має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У кредитних договорах визначено, що договір разом з додатками (конкретні додатки вказані у кожному з договорів) складають цілісний кредитний договір, що зі змістом та умовами цих додатків відповідач ознайомлений у повному обсязі на офіційних сайтах кредиторів. Правовим висновком Великої Палати Верховного Суду (постанова Палати від 03.07.2019, справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19) визначено, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. В рамках даної справи неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.\~1 ст.\~634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Оскільки умови та правила надання коштів розміщені на офіційних сайтах первісних позивачів і змінювалися неодноразово, то в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з вказаним позовом кредитор міг додати до позовної заяви умови та правила, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Вказане також узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 03.07.2019 по справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ст. 1046 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд в ході розгляду справи встановив, що позивач не довів «поза розумним сумнівом» факт недобросовісності з боку відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, понесені витрати зі сплати судового збору залишаються за позивачем. На підставі ст. 1082 ЦК України,

Outcome: dismissed