Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

[PERSON] , інтересах якої діє представник, адвокат Гримут Тетяна Василівна звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування\~позову,\~позивачка посилається\~на те,\~що 23 травня 2015 року\~ між\~нею та\~відповідачем було\~укладено шлюб,\~який зареєстрований\~Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом №87. Від даного шлюбу з відповідачем по справі мають доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою, спору з приводу її виховання не виникає. Позивачка вказує, що причиною розірвання шлюбу є те, що вже більше півтора року з відповідачем по справі вони разом не проживають. Відповідач проживає в іншій області, а тому жодних стосунків протягом зазначеного часу не було. Позивачка вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має зовсім протилежні погляди на шлюб та сім`ю, відповідач нехтував сімейними цінностями, а тому між ними постійно виникали сварки. Також жодної підтримки зі сторони відповідача вона не мала. Позивачка стверджує, що сенсу і можливості підтримувати сімейні відносини не має, адже пройшло вже багато часу, примирення не можливе, тому просить шлюб з відповідачем розірвати. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 12.11.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Позивачка та її представник, адвокат Гримут Т.В., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися. 28.11.2024 року представник позивача, адвокат Гримут Т.В. подала до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити без її та позивачки участі, строк на примирення просить не надавати. Відповідач будучи, відповідно до положень п.1 ч.8 ст. 128 ЦПК України, належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за штрих кодовим ідентифікатором №0610211049912, в судове не з`явився та про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 23 травня 2015 року між сторонами укладено шлюб, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом №87, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом 23.05.2015(а.с.6). Сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого Тячівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 22.07.2016 року (а.с.13). З акту обстеження умов проживання від 06.11.2024 року складеного начальником служби у справах дітей Тячівської міської ради Лакієнко З.В. вбачається, що дитина перебуває на утриманні матері та у дитини наявні всі умови для проживання, дитина забезпечена всім необхідним для повноцінного життя (а.с.10). Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено,\~що\~подружнє\~життя\~між\~сторонами\~не\~склалося. Шлюбні відносини у подружжя відсутні, оскільки кожен з них проживає окремим сімейним життям вже понад півтора року. Оскільки позивачка наполягає\~на\~розірванні\~шлюбу\~з\~відповідачем, який не виявив бажання з`явитися в судове засідання, враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, які свідчать про тривалу відсутність між сторонами сімейних відносин, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити їх інтересам, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо, утримання та порядку виховання дитини, поділу спільного майна сторін, не заявлено. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В позовній заяві позивачка також заявила вимогу про відновлення їй дівочого прізвища - " [PERSON] ". Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23.05.2015 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції у Закарпатській області, позивачка мала дошлюбне прізвище " [PERSON] ". Таким чином, з огляду на те, що позивачка заявила про зміну свого прізвища на дошлюбне, право на що випливає з вимог Закону, суд приходить до висновку про задоволення вказаної позовної вимоги. Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України сплачений позивачкою судовий збір підлягає стягненню на її користь з відповідача.

Outcome: approved