Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на користь [PERSON] , [INFO] на її утримання в розмірі частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення нею навчання у Європейському університеті, починаючи стягнення з 01.12.2024. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбних відносинах у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення суду відповідач сплачував на її користь аліменти на утримання доньки до досягнення нею повноліття. На даний час дочка досягнула повноліття і навчається на першому курсі денної форми навчання Приватного вищого навчального закладу «Європейському університеті». Зазначає, що дочка ніде не працює, будь-якого заробітку (доходу) не має і їй необхідні кошти для навчання, проживання по місцю навчання в гуртожитку, на проїзд до місця навчання, одяг, харчування тощо, відповідач проходить військову службу, отримує заробітну плату та має змогу надавати дочці матеріальну допомогу. З врахуванням наведеного просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 02.12.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ст. 279 ЦПК України з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог у повному обсязі. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та оцінивши всі докази по справі, як кожен окремо так і в їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно, дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що батьком [PERSON] є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.11.2006 (а. с.5). [PERSON] , [INFO] , є повнолітня та навчається у Приватному вищому навчальному закладі «Європейський університет» на 1 курсі денної форми навчання, початок навчання 30.09.2024, закінчення 30.08.2028 року (а.с.3). Як вбачається із копії довідки №40/35/10/1-1379 від 12.04.2024 начальника відділу кадрової роботи військової частини [NUMBER] [PERSON] , старший сержант [PERSON] дійсно проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині [NUMBER] [INFO] з 21.01.2024 року по теперішній час (а.с.21). Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесіє Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (- ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України). Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (ст. 198 СК України). Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка син, які продовжують навчання. Пункт 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» урегулював, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років: продовження ними навчання: потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Батьки повинні робити все можливе для утримання своїх дітей, оскільки повнолітні діти, через свій молодий вік, стан фізичного розвитку, навчання у ВУЗі як правило, не можуть самі себе утримувати, не мають можливості повноцінно працювати. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 даного Кодексу. Крім того, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Враховуючи викладене, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги потреби дитини та визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Задовольняючи позовні вимоги, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути понесений судовий збір на користь держави у розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved