Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з продовження навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно на період навчання. В обґрунтування позовних вимог, вказує, що з відповідачем [PERSON] перебував в щлюбі, який рішенням Радивилівського районного суду від 14 грудня 2018 року розірвано. В шлюбі в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дочка залишилась проживати з ним. На даний час, дочка є повнолітньою. З вересня 2023 року дочка навчається в Комунальному закладі вищої освіти «Луцький педагогічний коледж» Волинської обласної ради, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дочки хоча має таку можливість. Зважаючи на наведене, позивач змушений звернутися до суду з вимогою до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки на період навчання. Ухвалою суду від 11 вересня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Позивачем 23 вересня 2024 року подано заяву на виконання вимог ухвали суду. Ухвалою суду від 30 вересня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подавши заяву про визнання позовних вимог, вказавши, що згідна сплачувати аліменти на утримання повнолітнього дочки в зазначеному розмірі. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд враховує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, розглядає справу за відсутності сторін. На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб, укладений 28.12.2003 року між [PERSON] та [PERSON] , розірвано відповідно до рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 14 грудня 2018 року. (а.с.8) Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04 вересня 2006 року [PERSON] народилася [INFO] , а її батьками є [PERSON] та [PERSON] . (а.с.6). Уклавши 15 жовтня 2020 року шлюб з [PERSON] , [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (серія [NUMBER] від 15 жовтня 2020 року) [PERSON] навчається на денній формі 21ДО курсу за спеціальністю «Дошкільна освіта» в Комунальному закладі вищої освіти «Луцький педагогічний коледж» Волинської обласної ради, термін навчання з 01.09.2023 року по 30.06.2027 року, що підтверджує довідкою №696 від 03 липня 2024 року (а.с.14). Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. Згідно з ч.1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Сімейний кодекс України передбачає підстави для визначення розміру аліментів, але не пов`язує їх виключно зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). З огляду на відсутність імперативної заборони розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та які на які посилався позивач. При цьому право застосування норми права належить виключно суду. Згідно зі ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Судом встановлено, що [PERSON] навчається на денній формі 21ДО курсу за спеціальністю «Дошкільна освіта» в Комунальному закладі вищої освіти «Луцький педагогічний коледж» Волинської обласної ради, термін навчання з 01.09.2023 року по 30.06.2027 року. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч.2 ст. 200 СК України). Відповідач [PERSON] визнала позовні вимоги та вказала, що згідна сплачувати аліменти на утримання дочки на період її навчання. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». На підставі наведеного, враховуючи, що [PERSON] досягнула повноліття, однак продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги на навчання, беручи до уваги те, що відповідач є особою працездатного віку, а також враховуючи вимоги розумності та справедливості і той факт, що утримання дитини є законодавчим обов`язком батьків, а також беручи до уваги, що відповідач позовні вимоги визнає та погоджується на сплату аліментів, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. [PERSON] позов про стягнення аліментів на утримання дочки поданий до суду 04 вересня 2024 року. Зважаючи на вказане, аліменти необхідно стягувати з дня подання позову до суду. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки, позивача звільнено від сплати судового збору при подачі позову до суду, судовий збір в розмірі 1211,20 гривень підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved