Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

Заявники звернулися до суду із указаною заявою, в якій зазначено, що перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17.06.2006. Власних дітей не мають за станом здоров`я, виявили бажання усиновити дитину, надати їй догляд, виховання та сімейний затишок, розуміють усі аспекти, пов`язані з усиновленням. Факт усиновлення дитини добре обміркований, вважають себе спроможними дати усиновленій дитині необхідну любов та турботу. За час подружнього життя створили теплу сімейну атмосферу, мають гарні стосунки та всі необхідні умови для виховання усиновленої дитини. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 13.11.2024 у справі відкрито провадження. Заявники в судовому засіданні заяву підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити. Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Житомирської міської ради в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення заяви. Представник заінтересованої особи КНП «Центр медичної реабілітації та паліативної допомоги дітям» Житомирської обласної ради в судовому засіданні не заперечувала щодо усиновлення. Суд, заслухавши сторін по справі, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , уродженець м. Павлоград Павлоградського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , видане 12.04.2024 Павлоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). [PERSON] , [INFO] , відповідно до акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 30.09.2024, був залишений без батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 02.10.2024 № 1592 [PERSON] , [INFO] , влаштовано до КИП «Житомирський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей-сиріт та дітей, які залишились без піклування батьків» Житомирської обласної ради. 30.09.2024 мати дитини, [PERSON] , [INFO] , надала згоду, засвідчену нотаріусом, на усиновлення її сина, [PERSON] , [INFO] . [INFO] батько дитини, [PERSON] , надав згоду, засвідчену нотаріусом, на усиновлення його сина, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, який зареєстровано 17.06.2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий записа за № 749. Відповідно до медичних висновків про стан здоров`я від 04.03.2024 виданими КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Житомирської міської ради [PERSON] , [PERSON] захворювань та станів, що перешкоджають бути усиновлювачами не мають. Згідно з витягами з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» Міністерства внутрішніх справ України [PERSON] станом на 27.02.2024 та [PERSON] станом на 26.02.2024 до кримінальної відповідальності не притягуються, незнятої чи непогашеної судимості не мають та в розшуку не перебувають. Подружжя [PERSON] матеріально забезпечене, проживають у двокімнатній квартирі загальною площею 48 кв.м., яка на праві спільної часткової власності належить [PERSON] . Квартира комфортна, кімнати світлі, затишні. Житло облаштовано необхідними меблями, побутовою технікою. Для розвитку та виховання усиновленої дитини створено належні умови, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 11.03.2024. Відповідно до Висновку служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради № 446/2/2123 від 14.08.2024, [PERSON] та [PERSON] можуть бути кандидатами в усиновлювачі. Відповідно до Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради № 18/5009 від 08.11.2024, орган опіки та піклування вважає доцільним усиновлення [PERSON] , [INFO] , [PERSON] та [PERSON] та таким, що відповідає інтересам дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 3 ст. 5 СК України держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Відповідно до ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійсненні на підставі рішення суду, крім випадків, передбачених ст. 282 СК України. Усиновлення дитини проводиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов його життя. Згідно вимог ст. 211 СК України усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Якщо дитина має лише матір, вона не може бути усиновлена чоловіком, з яким її мати не перебуває у шлюбі. Відповідно до вимог ст. 213 СК України переважне право на усиновлення дитини має громадянин України у сім`ї якого виховується дитина, який є чоловіком матері, дружиною батька дитини, яка усиновлюється. У відповідності до ст. 217 СК України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріально. Частинами 1, 4 статті 218 СК України передбачено, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Відповідно до ст. 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. Суд, постановляючи рішення про усиновлення повнолітньої особи, враховує мотиви, на підставі яких особи бажають усиновлення, можливість їхнього спільного проживання, їхній сімейний стан та стан здоров`я, а також інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS N58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, яка ратифікована Україною та відповідно до ст. 9 Конституції України є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. Право на сім`ю є одним з пріоритетів правових норм з захисту прав дітей і у найвищих інтересах дитини це, зокрема, підтримується «Європейською конвенцією про здійснення прав дітей» від 25 січня 1996 року ЕТS № 160, ратифікованої Верховною Радою України 03 серпня 2006 року, де у положеннях статті 1 зазначається, що ніщо не заважає сторонам процесу застосовувати правила, які є більш сприятливими для підтримки та здійснення прав дітей. Як передбачено статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 6 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до ст. 18 вказаної Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 3 метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов`язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що за якою дитина, батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ч.ч. 4, 5, 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 229 СК України особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 230 СК України особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання змінити відомості про місце народження та дату народження дитини. У рішенні про усиновлення суд змінює відомості про місце народження та дату народження дитини, якщо це відповідає її інтересам. Відповідно ч. 2 ст. 231 СК України якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. На підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється (ст. 233 СК України). Суд, задовольняючи вимоги стосовно усиновлення дитини, враховує перш за все, той факт, що дитина потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист. Суд виходить з фактичних інтересів дитини та розумінь нормального виховання, докази надані заявником підтверджують той факт, що дитина буде виховуватися в гідній сім`ї, яка забезпечить їй гідний рівень життя, моральний та духовний розвиток. За таких обставин, зважаючи на найвищі інтереси дитини та можливість заявників у повній мірі забезпечити гармонійний розвиток дитини, виховувати в атмосфері щастя, любові і розумінні, надавати підтримку, належний рівень життя, освіту, піклуватись про дитину, а також беручи до уваги бажання, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви та можливість її часткового задоволення. Що стосується заявленої вимоги в частині зобов`язання Житомирського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видати нове свідоцтво про народження дитини з урахуванням відповідних змін в актовому записі, суд зазначає наступне. Згідно до ст. 229 СК України вбачається, що особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 233 СК України, на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. Відповідно, у задоволенні вимог в цій частині заяви слід відмовити, оскільки після набрання рішення суду законної сили та внесення змін до актового запису про народження дитини, орган державної реєстрації актів цивільного стану повинен видати нове свідоцтво про народження, після чого раніше видане свідоцтво про народження буде анульовано.

Outcome: partial