Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення понесених додаткових витрат на дитину. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що 26 листопада 2004 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, про що було зроблено відповідний актовий запис № 1772, який розірвано на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 03 березня 2021 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . 08 вересня 2022 року донька згідно наказу № ПК38 зарахована з 12 вересня 2022 року студентом 1 курсу очної денної форми здобуття освіти за спеціальністю «Психологія» за кошти фізичних осіб до Національного університету водного господарства та природокористування. Згідно договору № 10692919 про навчання в Національному університеті водного господарства та природокористування вартість навчання за один рік складає 26 000 грн. Наказом НУВГП № 453 від 10.07.2023 року та додатку до нього вартість навчання збільшено з 26 000 грн. на 29 500 грн. Наказом НУВГП № 496 від 03.07.2024 року та додатку до нього вартість навчання збільшено з 29500 грн. на 31000грн. 17 вересня 2024 року нею було оплачено вартість навчання за І семестр в розмірі 15 500 грн. В цей же період часу виникла необхідність звернення до медичної установи, у зв"язку з чим нею сплачено суму в розмірі 15745, 09 грн. Її попередні звернення до суду, зобов"язання батька виконувати свій прямий батьківський обов"язок, хоча б матеріального забезпечення доньки щодо стягнення аліментів до повноліття, тричі стягнення в судовому порядку додаткових витрат на утримання доньки, стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання не надають відповідачу розуміння забезпечувати доньку на етапі її вікового зростання, навчання, підтримання її стану здоров"я. Понесені нею додаткові витрати, половину яких відповідач зобов"язаний надавати добровільно відмовляється, постійно вказуючи, що всі кошти на утримання доньки вона вимушена буде стягувати з нього лише на підставі судових рішень, що є підставою її не першого звернення до суду з відповідною позовною вимогою. Загальна сума понесених додаткових витрат складає 31245, 09 грн., де вона просить стягнути з відповідача на її користь їх частину, що складає 15622,54 грн. Позивачка 18.12.2024 року подала через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить суд їх задоволити та розгляд справи проводити у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з"явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, подав через підсистему «Електронний суд» 26.11.2024 року заяву, в якій позовні вимоги визнає та просить суд розгляд справи проводити у його відсутність. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Врахувавши заяву позивачки про розгляд справи у її відсутність та заяву відповідача про визнання позовних вимог, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 26 листопада 2004 року сторони зареєстрували шлюб у Рівненському міськрайонному відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, про що було зроблено відповідний актовий запис № 1772, який рішенням Рівненського мського суду Рівненської області від 03.03.2021 року у справі № 569/294/21 розірвано. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 16.07.2021 року [PERSON] , [INFO] змінила своє прізвище та по батькові на [PERSON] . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 07.12.2020 року по справі № 569/18699/20 стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від всіх його заробітків, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 16 листопада 2020 року. 08 вересня 2022 року дочка сторін згідно з наказом № ПК38 з 12 вересня 2022 року зарахована студентом І курсу очної денної форми здобуття освіти за спеціальністю «Психологія» за кошти фізичних осіб до Національного університету водного господарства та природокористування. Згідно договору № 10692919 про навчання в Національному університеті водного господарства та природокористування вартість навчання за один рік складає 26 000 грн. Наказом НУВГП № 453 від 10.07.2023 року та додатку до нього вартість навчання збільшено з 26 000 грн. на 29 500 грн. Наказом НУВГП № 496 від 03.07.2024 року та додатку до нього вартість навчання збільшено з 29500 грн. на 31000грн. 17 вересня 2024 року нею було оплачено вартість навчання за І семестр в розмірі 15 500 грн За медичні послуги, які надавались їх доньці, позивач сплатила кошти в загальній сумі 15745,09 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи фіскальним чеком. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Отже, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Враховуючи, що участь у додаткових витратах на дитину зобов`язані брати обоє батьків, вимога про відшкодування половини вартості понесених позивачем документально підтверджених додаткових витрат на дитину в сумі 15622, 54 грн. обгрунтована. Відповідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані учасниками справи, не підлягають доказуванню. За правилами ст. 142 ЦПК України належить стягнути з відповідача в дохід держави 50 відсотків судового збору, який підлягав сплаті при поданні позову (1 211,20 грн.) та від сплати якого позивач звільнена.

Outcome: approved