Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

У жовтні 2024 року позивач [PERSON] звернувся до відповідача Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями працівників правоохоронного органу, в якому просив стягнути з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з єдиного казначейського рахунку на користь позивача 10\~000 грн. на відшкодування витрат на правову допомогу, а також 100\~000 грн. на відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 24.08.2024 року близько 12:30 за адресою: на в`їзді до м. Новодністровськ невідомі особи у військовій формі зупинили автобус, у якому рухався позивач, та стали перевіряти документи у всіх осіб чоловічої статі. Після перевірки документів позивача висадили з автобусу, відібрали мобільний телефон та у примусовому порядку повезли до якогось приміщення в м. Сокиряни , де з 12:30 до 20;00 год незаконно утримували без згоди позивача, позбавили можливості повідомити інформацію про себе своїм близьким та змушували визнати факт спроби перетину Державного кордону. Весь цей час завдавали тілесні ушкодження, відмовляли в наданні юридичної та медичної допомоги. Після цього відносно позивача було складено адміністративний протокол про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП. Постановою Новодністровського міського суду Чернівецької області від 10.09.2024 року провадження у справі № 719/583/24 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 204-1 КУпАП закрито за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення. У зв`язку з незаконним затриманням та протиправною поведінкою співробітників правоохоронних органів було порушено конституційні прав позивача, спричинено фізичний біль, моральні та душевні страждання, принижено честь та гідність, а також ділову репутацію. Позивач був змушений звернутися до лікаря для врегулювання психоемоційного стану. У зв`язку з цим, позивач з метою захисту своїх прав звернувся до суду з цим позовом. Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави Гольник Л.В. від 22.10.2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 21.11.2024 року замінено третю особу Державну прикордонну службу України на належну третю особу Адміністрацію Державної прикордонної служби України (Адреса: 01601, Україна,\~місто Київ,\~вулиця Володимирська, будинок, 26), підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до розгляду по суті. 07.11.2024 року до суду надійшов відзив відповідача, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. У судовій практиці Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема, і представляти державу в суді. Відповідачем у справі про відшкодування шкоди має бути держава Україна, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Казначейство, яке залучено до справи як відповідач, згідно із своїми функціональними обов`язками не є учасником спірних відносин і не має фактичних даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої, як він зазначає, незаконними діями правоохоронного органу. Тобто\~Державне казначейство\~у даній\~справі не\~є належним\~відповідачем,\~оскільки належним\~відповідачем є\~держава,\~ яка\~ повинна\~ брати\~участь \~у \~справі \~через \~відповідний \~органи \~державної \~влади,\~дії \~якого призвели\~до завдання\~позивачу шкоди (а.с.30-36). У судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі У судовому засіданні представник відповідача заперечувала щодо задоволення позовних вимогу повному обсязі. Наголошувала на тому, що Державне казначейство не є належним відповідачем у справі, оскільки не є учасником спірних відносин, і не має фактичних даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. У судовому засіданні представник третьої особи заперечували проти позовних вимог, вказувала, що позов є безпідставним та необґрунтованим. Позивач стверджує, що йому правоохоронним органом заподіяно шкоду, проте не вказує яким правоохоронним органом. Державна прикордонна служба України складає сукупність органів, які мають статус юридичних осіб. Позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивач не визначив належного відповідача, той орган, який заподіяв йому шкоду. Також позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяної йому шкоди. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов такого висновку. Встановлено, що відповідно до Талону-повідомлення єдиного обліку № 1083 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію ст. інспектор-черговий ГУНП в Полтавській області 27.08.2024 року о 17:50 прийняв заява [PERSON] . Згідно цієї заяви: 24.08.2024 року близько 12:30 за адресою: Сокирянський район м. Сокиряни, вулиця Невідома, на в`їзді до м. Новодністровськ невідомі особи у військовій формі зупинили автобус, у якому рухався позивач, та стали перевіряти документи у всіх осіб чоловічої статі. Після перевірки документів позивача висадили з автобусу, відібрали мобільний телефон та у примусовому порядку повезли до якогось приміщення в м. Сокиряни , де з 12:30 до 20;00 год незаконно утримували без згоди позивача, позбавили можливості повідомити інформацію про себе своїм близьким та змушували визнати факт спроби перетину Державного кордону. Весь цей час завдавали тілесні ушкодження, відмовляли в наданні юридичної та медичної допомоги (а.с 8). Постановою Новодністровського міського суду Чернівецької області від 10.09.2024 року провадження у справі про адміністративне правопорушення [PERSON] за ст. 204-1 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення (а.с.10-12). Відповідно до\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1, ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Казначейство діє відповідно до повноважень та компетенції, визначених, зокрема, Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215 (далі Положення). Відповідно до пункту 2 Положення, Казначейство у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, а також дорученнями Кабінету Міністрів України і Міністра фінансів. Відповідно до Положення, Казначейство є юридичною особою, має самостійний баланс, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням та не несе відповідальності за дії органів державної влади. Тобто, Казначейство виступає від власного імені, самостійно відповідає за власними зобов`язаннями і є окремим учасником цивільних відносин відповідно до частини 1 статті 2 ЦК України. У постановах Верховного Суду висловлена правова позиція (постанови від 09.02.2022 у справі №757/6203/21-ц, від 23.02.2022 у справі № 757/23994/20-ц, від 28.04.2022 у справі № 464/5200/19), згідно з якою відповідно до частини 2 статті 2 Цивільного кодексу України кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин. Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. У свої судовій практиці Верховний Суд неодноразово наголошувала на тому, що у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема, і представляти державу в суді (постанови від 20.11.2018 у справі № 5023/10655/11 (пункт 6.22), від 21.08.2019 у справі № 761/35803/16-ц (пункт 33), від 18.12.2019 у справі № 688/2479/16-ц (пункт 28) Велика Палата Верховного Суду). Отже, відповідачем у справі про відшкодування шкоди має бути держава Україна, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Пунктом 10-1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом. Як вбачається, позивач звернувся з позовом, визначивши як відповідача Державну казначейську службу України. Проте Казначейство згідно із своїми функціональними обов`язками не є учасником спірних відносин і не має фактичних даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. У пункті 44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц (провадження № 14-515цс19) вказано, що держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів Казначейства чи її його територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Казначейство чи її територіальний орган. Як вбачається зі змісту позовної заяви, правовідносини виникли з підстав відшкодування моральної шкоди, завданої позивачеві незаконними діями працівників правоохоронного органу. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення і має таку загальну структуру: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону; територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону; Морська охорона, яка складається із загонів морської охорони; органи охорони державного кордону прикордонні загони, окремі контрольно- пропускні пункти, авіаційні частини; розвідувальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, органи охорони державного кордону та інші органи, зазначені у частині першій цієї статті, є юридичними особами, мають печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, інші печатки і штампи, рахунки в банках, у тому числі в іноземній валюті. Відповідно до частини першої\~статті 48 ЦПК України\~сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що Державна казначейська служба України не є належним відповідачем у справі, оскільки вказана юридична особа не є зобов`язаною за вимогами позивача. Водночас, суд зауважує, що у разі доведення заподіяння шкоди позивачу неправомірними діями правоохоронного органу, то таким зобов`язаним суб`єктом може бути юридична особа в особі конкретного правоохоронного органу, винними діями якого заподіяно позивачу шкоду. Враховуючи те, що позивачем пред`явлені позовні вимоги до неналежного відповідача, то суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed