Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що вона [PERSON] з 09.06.2001 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який був зареєстрований Комишнянською селищною радою Миргородського району Полтавської області. Актовий запис № 7. Від даного шлюбу мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Вказала, що сімейне життя не склалося на ґрунті психологічної несумісності характерів, внаслідок чого було втрачено почуття взаємоповаги та розуміння, подальше спільне життя стало неможливим Позивач просить розірвати шлюб. Ухвалою суду від 08 липня 2024 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. 17.09.2024 ухвалою суду сторонам, за заявою відповідача, було надано строк на примирення терміном 3 місяці. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала, справу просила розглянути за її відсутності, повідомила, що примирення не відбулося. Також просила після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] », стягнути з відповідача судові витрати (а.с. 28). Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.27). Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.109 СК України\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Судом встановлено, що з 09 червня 2001 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] виданого 09.06.2001 року (а.с.4). Від шлюбу сторони мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Спільне життя з відповідачем не склалося на ґрунті психологічної несумісності характерів, внаслідок чого втрачено почуття взаємоповаги та розуміння. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу і не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем, надання судом строку для примирення до позитивного результату не привело. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.\~112\~ч.2\~СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При таких обставинах справи суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя і тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115\~СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. На підставі ст. ст.110,112 СК України ,

Outcome: approved