Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

Представник заявника [PERSON] , адвокат Воловик Я.А., через систему «Електронний суд» 21.10.2024 звернулася до суду з указаною заявою та просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме що свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] , видане виконкомом Глеюватської сільської ради 02.08.2000 на ім`я « [PERSON] », належить [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування заяви вказала, що заявник [PERSON] є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті матері відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку [ADDRESS] , який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право приватної власності від 02.08.2000, у якому під час зазначення по батькові [PERSON] допущено описку, а саме, замість « [PERSON] » вказано « [PERSON] ». У зв`язку з даною розбіжністю в документах померлої, державний нотаріус відмовила заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Оскільки встановлення даного факту неможливе в позасудовому порядку, проте має суттєве значення для реалізації спадкових прав, заявник вимушена звернутися до суду з указаною заявою. Ухвалою суду від 22.10.2024 заяву прийнято до розгляду в порядку окремого провадження. Від Криворізької філії Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області 19.11.2024 надійшла копія спадкової справи № 289/2013 на виконання ухвали суду від 22.10.2024, у частині витребування доказів (а.с.31-47). Учасники процесу в судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час розгляду справи повідомлені належним чином. Представником заявника [PERSON] подано заяву про розгляд справи за її та заявника відсутності, доводи викладені у заяві підтримала, на їх задоволенні наполягала. Заінтересована особа: Шоста криворізька державна нотаріальна контора участь представника в судовому засіданні не забезпечила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяв та клопотань не подано. Оскільки підстав для відкладення судового засідання, відповідно до ст. 223 ЦПК України, не встановлено, суд розглянув справу за відсутності учасників процесу, за наявними матеріалами, при цьому, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , « [PERSON] » (мовою оригіналу) є матір`ю « [PERSON] », [INFO] (а.с.34). Зареєструвавши 27.04.2001 шлюб із [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.34 зворот). На підставі свідоцтва про право приватної власності, виданого 02.08.2000 виконкомом Глеюватської сільської ради згідно з рішенням виконкому Ради народних депутатів № 13/20 від 22.04.1992 «Про дозвіл на будівництво житлового будинку» та акта прийняття до експлуатації затвердженого рішенням від 16.06.2000 № 31, за життя [PERSON] належав будинок [ADDRESS] (а.с.9, 46). [PERSON] померла [INFO] (а.с.10, 43 зворот). Після її смерті до Криворізької районної державної нотаріальної контори 06.08.2013 звернулися діти померлої [PERSON] - [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за законом, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , кожен окремо, із заявами про відмову він належної їм частки у спадщині на користь [PERSON] (а.с.32, 36, 38, 40). Державним нотаріусом Криворізької районної державної нотаріальної контори заявнику видано постанову від 24.12.2013 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, через наявні розбіжності в написанні по батькові спадкодавця у правовстановлюючому документі на спадкове майно та свідоцтві про смерть (а.с.8, 47). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних справ, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть встановлюватися факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як визначено у п. 12 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Факти, про встановлення яких подана заява, мають для заявника юридичне значення, оскільки в позасудовому порядку їх встановити заявник позбавлена можливості, що впливає на реалізацію її спадкових прав. Як слідує зі свідоцтва, виданого 02.08.2000 виконкомом Глеюватської сільської ради згідно з рішенням виконкому Ради народних депутатів від 22.04.1992 №13/20 «Про дозвіл на будівництво житлового будинку» та акта прийняття до експлуатації затвердженого рішенням від 16.06.2000 № 31, право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] , видано [PERSON] . При цьому, у свідоцтві, яке викладено українською мовою, по батькові власника [PERSON] вказано як « [PERSON] », у той час, як в свідоцтві про смерть [PERSON] , її по батькові зазанченояк « [PERSON] » (а.с.9, 46). Представником заявника на підтвердження обставин, викладених у заяві, надано документи померлої [PERSON] (а.с.53-59). Так, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] у с. Порккала-Удд м. Ленінграду Ленінградської області РСФСР народилася « [PERSON] » (мовою оригіналу) (а.с.42 зворот, 54). [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Порккала-Удд м. Ленінграда, у 1970 році навчалася у середній загальноосвітній трудовій технічній школі № 93 м. Кривого Рогу та отримала атестат про середню освіту серії [NUMBER] від 26.06.1970, де її по батькові вказано як « [PERSON] » (а.с.56). У свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] , яке викладено російською мовою, про реєстрацію Глеюватською сільрадою Криворізького району Дніпропетровської області 05.12.1979 шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , по батькові [PERSON] вказано як « [PERSON] » (мовою оригіналу) (а.с.57). Як слідує з копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 04.12.2001 Жовтневим РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області, на ім`я [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Порккала-Удд м. Санкт-Петербурга, Росія, її по батькові вказано як « [PERSON] » (а.с.58). Державною податковою адміністрацією України видано довідку від 19.05.1998, про занесення до Державного реєстру фізичних осіб [PERSON] та присвоєння їй ідентифікаційного номера [NUMBER] (а.с.58 зворот). У свідоцтві про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , по батькові померлої вказано як « [PERSON] » (а.с.10, 43 зворот). Аналізом наданих представником заявника документів встановлено, що у свідоцтві про смерть по батькові матері заявника [PERSON] зазначено як « [PERSON] », у той час як у правовстановлюючому документі свідоцтві про право приватної власності, виданого 02.08.2000 виконкомом Глеюватської сільської ради, її по батькові вказано як « [PERSON] ». Співставленням наданих суду документів, зокрема дати народження, місця народження, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] « [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Порккала-Удд м. Санкт-Петербургу Російської Федерації, яка померла [INFO] , є однією особою. Таким чином, приймаючи до уваги, що в написанні по батькові спадкодавця у правовстановлюючому документі на житловий будинок дійсно допущено помилку, яка зумовлена перекладом з російської на українську мову та недотриманням правил і принципів міжмовного перетворення по батькові з російської мови «Ниловна» на українську мову « [PERSON] », виправлення якої в позасудовому порядку є неможливим, з огляду на те, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу в судовому порядку є єдиним способом, який забезпечить можливість реалізації заявником в повному обсязі її спадкових прав, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог із встановленням вказаного факту, який знайшов своє підтвердження належними, допустимими та достатніми доказами, має для заявника істотне юридичне значення і не визначає наступне вирішення спору про право. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує ч. 7 ст. 294 ЦПК України, у зв`язку з чим, понесені заявником судові витрати в справі відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved