Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

У березні 2024 року позивач громадянин України [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення збитків від інфляції та трьох відсотків річних у зв`язку з неналежним виконанням судового рішення про стягнення грошових коштів. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 07 квітня 2017 року Києво-Святошинським районним судом Київської області\~\~було винесено Рішення по справі № 369/9006/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів за розпискою, яким стягнуто з останнього на користь [PERSON] заборгованість в сумі 155\~621 (сто п`ятдесят п`ять тисяч шістсот двадцять одна) грн. 40 коп., 3% річних за користування грошовими коштами у розмірі: 9557 (дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят сім) грн. 88 коп., розмір пені за прострочку платежу у розмірі: 23\~722 (двадцять три тисячі сімсот двадцять дві) грн. 67 коп. та судовий збір у розмірі: 1\~889, 02 грн. В добровільному порядку відповідач відмовився виконувати Рішення суду від 07.04.2017 року по справі № 369/9006/16-ц, що стало підставою звернення позивача до Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з виконавчим листом № 369/9006/16-ц від 09.08.2017 року. Старший державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Пацуріна Оксана Василівна 21.06.2019 року винесла Постанову про відкриття виконавчого провадження № 59366206 на підставі виконавчого листа № 369/9006/16-ц від 09.08.2017 року. Але, станом на момент подання позовної заяви до суду Рішення від 07 квітня 2017 року Києво-Святошинського районного суду Київської області\~ по справі № 369/9006/16-ц не виконано в повному обсязі та відповідач продовжує користуватися грошовими коштами, належними до сплати позивачу, що породжує право позивача на відшкодування збитків від інфляції та трьох відсотків річних. Таким чином, позивач вважає, що має право на нарахування 3% річних та інфляційних витрат за період невиконання відповідачем судового рішення, а саме за період з 26 березня 2021 року по 26 березня 2024 рік. Згідно Витягу з реєстру інформації про виконавче провадження від 26.03.2024 року сума боргу станом на сьогодні складає 202\~237 (двісті дві тисячі двісті тридцять сім) грн. 39 коп. Але в суму загального боргу 202\~237.39 грн. входять також сума виконавчого збору: 19\~079 грн. 09 коп. та витрати виконавчого провадження 369 грн. відповідно до Витягу із реєстру інформації про виконавче провадження. Тобто загальна сума, з якої позивач вважає потрібно відраховувати збитки від інфляції та трьох відсотків річних у зв`язку з невиконанням боржником Рішення суду станом на сьогодні складає: 182\~789 (сто вісімдесят дві тисячі сімсот вісімдесят дев`ять) грн. 30 коп. Відповідно до розрахунку інфляційні збитки за період з 26 березня 2021 по 26 березня 2024 рік складають: 79\~217 (сімдесят дев`ять тисяч двісті сімнадцять) грн. 28 коп. Відповідно до розрахунку сума 3 % за користування грошовими коштами за період з 26 березня 2021 по 26 березня 2024 рік складає: 16\~477 (шістнадцять тисяч чотириста сімдесят сім) грн. 55 коп. Всього за розрахунками нараховано: 95\~694\~(дев`яносто\~п`ять тисяч\~шістсот дев`яносто\~чотири)\~грн.\~83 коп. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь інфляційні збитки у розмірі: 79\~217 (сімдесят дев`ять тисяч двісті сімнадцять) грн. 28 коп. Та стягнути з відповідача на користь позивача три відсотки річних за користування грошовими коштами у розмірі: 16\~477 (шістнадцять тисяч чотириста сімдесят сім) грн. 55 коп. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.04.2024 року було відкрито позовне провадження у цивільній справі\~№ 369/5232/24 та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 11.12.2024 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача в якій останній просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Оскільки відповідач своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні не скористався, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не надав, заяв та клопотань від нього не надходило, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін. Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст. ст. 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 07 квітня 2017 року Києво-Святошинським районним судом Київської області\~\~було винесено Рішення по справі № 369/9006/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів за розпискою, яким стягнуто з останнього на користь [PERSON] заборгованість в сумі 155\~621 (сто п`ятдесят п`ять тисяч шістсот двадцять одна) грн. 40 коп., 3% річних за користування грошовими коштами у розмірі: 9557 (дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят сім) грн. 88 коп., розмір пені за прострочку платежу у розмірі: 23\~722 (двадцять три тисячі сімсот двадцять дві) грн. 67 коп. та судовий збір у розмірі: 1\~889, 02 грн. Добровільно виконати вищевказане Рішення відповідач відмовився. У зв`язку з невиконанням рішення, позивач звернувся з заявою до державної виконавчої служби. 21.06.2019 року старшим державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Пацуріною Оксана Василівна було відкрито виконавче провадження (копія постанови ВП № 59366206). До теперішнього часу попри примусове виконання судового рішення та обізнаність відповідача про існування боргу він рішення суду не виконав, заборгованість перед стягувачем не погасив. Жодних заходів щодо погашення боргу Боржником не вжито. Рішення суду не виконувалось відповідачем у період з 07.04.2017 по даний час, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням і право на стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. (Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц), у зв`язку з чим, позивачем було розраховано, виходячи із загальної суми заборгованості, 3 % річних у розмірі 16\~477 (шістнадцять тисяч чотириста сімдесят сім) грн. 55 коп., та інфляційні збитки у розмірі 79\~217 (сімдесят дев`ять тисяч двісті сімнадцять) грн. 28 коп., що підлягають сплаті відповідачем за прострочення виконання рішення суду. Відповідно до частини першої\~статті 509 Цивільного кодексу України\~зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Зобов`язання виникають з підстав, установлених\~статтею 11 цього Кодексу. Так, у частині 5\~статті 11 Цивільного кодексу України\~визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду. Відповідно до\~ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1\~статті 612 Цивільного кодексу України\~передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із частиною другою\~статті 625 Цивільного кодексу України\~в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/13238/18; від 30 березня 2016 у справі № 6-2168цс15. Рішення суду не виконувалось відповідачем у період з 07.04.2017 по 27.03.2024, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням і право на стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. (Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц), у зв`язку з чим, арифметично вірний розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних за період з 26 березня 2021 по 26 березня 2024, виходячи із загальної суми заборгованості, 3 % річних у розмірі 16\~477 (шістнадцять тисяч чотириста сімдесят сім) грн. 55 коп., та інфляційні збитки у розмірі 79\~217 (сімдесят дев`ять тисяч двісті сімнадцять) грн. 28 коп., що підлягають сплаті відповідачем за прострочення виконання рішення суду. Витрати по сплаті судового збору відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~покладаються на відповідача.

Outcome: approved