Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

Адвокат Овсієнко Ю.А., який діє в інтересах [PERSON] звернувся з позовом до суду, у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. від 25.08.2020, зареєстрований у реєстрі за № 21126, щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» заборгованості в розмірі 88396,07 грн; стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 25.08.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості в розмірі 88396,07 грн. 04.09.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. відкрито виконавче провадження, а 12.03.2024 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату позивача. 26.06.2024 ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 62948014, відкритому 04.09.2020 (справа\~№ 373/1444/24). Вважає, що виконавчий напис виданий нотаріусом з порушенням норм закону, оскільки письмово про заміну первісного кредитора ПАТ КБ «Надра» на ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» позивача ніхто не повідомляв; письмової вимоги про погашення заборгованості від відповідача йому не надходило, чим було порушено його право на спростування розміру заборгованості. Стверджує, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не впевнився у безспірності вимоги стягувача та відсутні докази отримання боржником попередньої вимоги банку. Крім цього, з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Ухвалою суду від 09.07.2024 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику\~сторін. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення даної копії ухвали суду подати відзив на позовну заяву, у порядку, передбаченому ст. 191 ЦПК України. Третім особам було надано право надіслати суду письмові пояснення щодо позову та відзиву. Відповідачем ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» у встановлений судом строк, який отримав копію ухвали про відкриття провадження в справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами, що підтверджується поштовим повідомленням, що знаходиться в матеріалах справи, не надано відзиву на позов без поважних причин, ніяких клопотань, заяв від цієї особи до суду не надходило. Треті особи приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. правом на подачу письмових пояснень не скористались, клопотань (заяв) до суду не подавали. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, встановив таке. 25.08.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі № 21126, згідно з яким звернено стягнення з [PERSON] , [INFO] , який є боржником за кредитним договором № 2067/П/62/2007-980 від 13.09.2007, укладеним з Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги є ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», за період з 06.05.2020 по 20.08.2020, на загальну суму заборгованості в розмірі 88 396,07 грн (а/с 19). 04.09.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. відкрито виконавче провадження № 62948014, згідно якого постановлено стягнути з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованість в розмірі 88 396,07 грн (а/с 25). 12.03.2024 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату позивача [PERSON] (а/с 17). 26.06.2024 ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області заяву представника заявника [PERSON] -адвоката Овсієнка Ю.А. про забезпечення позову до подання позовної заяви задоволено. Зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 62948014, відкритому 04.09.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименком Романом Васильовичем на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича від 25.08.2020 за № 21126, про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» (справа № 373/1444/24). 27.06.2024 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій по виконавчому напису № 21126, виданого 25.08.2020 (а/с 36). Суд, надаючи оцінку зібраним у справі доказам, виходить з такого. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Процедуру вчинення виконавчого напису врегульовано Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника, що передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року, що передбачено ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та підпунктами 3.1, 3.2 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5 від 22.02.2012. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 та постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до ч. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, тобто з 22.02.2017, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 25.08.2020 були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, на думку суду, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п. 2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 25.08.2020 була обумовлена й іншими обставинами. Вчинення нотаріусом виконавчого напису ? це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису ? надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 05.06.2017 у справі № 6-887цс17, вказано, що при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів не можливо встановити чи існувала заборгованість у визначеному розмірі як зазначено у виконавчому написі, а також суд приймає до уваги той факт, що сторонами не доведено обставини, що позивач був повідомлений до вчинення виконавчого напису про наявність заборгованості та чи була вона надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 15.01.2020 у справі № 305/2082/14-ц, процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідачем не надано суду доказів повідомлення позивача про отримання письмової вимоги про повернення заборгованості. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17, «…..кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за яким може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса». У постанові Верховного Суду України від 06.05.2020 по справі № 320/7932/16-ц Верховний Суд зазначив, що вчинення виконавчого напису полягає у посвідченні права стягувача на стягнення коштів або витребування майна. Таке право, як і безспірна заборгованість повинні існувати на момент звернення до нотаріуса. Сам по собі факт подання стягувачем необхідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору щодо боргу. Боржник у судовому порядку може оспорювати виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (щодо розміру боргу або спливу строків давності за вимогами). Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що ним подано нотаріусу всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості позивача, зокрема оригінал кредитного договору, який нотаріально посвідчений; виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості, строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором. Крім цього, відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до вимог статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, яка полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису, а тому позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. Таким чином, оскільки позивачем при зверненні до суду було понесено судові витрати у розмірі 1816,80 грн, вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved