Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

21.10.2024 позивачка [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом мотивуючи його тим, що [INFO] в с. Селище Літинського району Вінницької області помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на все майно, яке належало спадкодавцю на час її відкриття. Вона та її син [PERSON] , (відповідач у справі), є спадкоємцями за законом першої черги, що прийняли спадщину, оскільки подали заяви про прийняття спадщини. Позивачка зазначає, що вона є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] . Також [PERSON] за життя у приватну власність рішеннями Селищенської сільської ради Літинського району Вінницької області були передані земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] , та в межах с. Селище. Коли позивачка звернулася до Літинської державної нотаріальної контори, щоб отримати свідоцтво про право власності на вказане майно, їй було відмовлено у його видачі по причині відсутності правовстановлюючих документів. У інший спосіб позивачка не має можливості оформити дане спадкове майно. Тому вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав та просила визнати за нею право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , котрий помер [INFO] . Позивачка [PERSON] до судового засідання не з`явилась. Подала до канцелярії суду заяву, відповідно до якої розгляд справи просила проводити у її відсутність. Позов підтримала та просила його задовольнити. Витрати зі сплати судового збору просила залишити за нею (а.с. 91). Відповідач [PERSON] до судового засідання також не з`явився. Надав до канцелярії суду заяву, відповідно до якої просив розгляд справи проводити у його відсутність. Позов визнає та не заперечує проти його задоволення (а.с. 92). Представник третьої особи Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області до підготовчого судового засідання не з`явився. Надіслали на адресу суду листа, відповідно до якого просять розгляд справи проводити у відсутність представника селищної ради. Проти позову селищна рада не заперечує (а.с. 67). Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Як зазначено у ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с. 18). Відповідно до довідки Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області за № 85 від 07.02.2024 (а.с. 19), [PERSON] , [INFO] , на день смерті [INFO] , був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним на момент смерті проживали і були зареєстровані дружина - [PERSON] і син - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданим виконавчим комітетом Селищенської сільської ради Літинського району Вінницької області від 13.12.2012 (а.с. 20), підтверджується, що позивачка є власником житлового буднику з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] . Зазначена інформація підтверджується також і витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на вищевказаний житловий будинок від 06.02.2013 (а.с. 21). Архівним витягом архівного відділу Вінницької районної військової адміністрації Вінницької області № 3.01-16/45 від 29.01.2024 (а.с. 23) зазначається про те, що рішенням 12 сесії 22(2) скликання Селищенської сільської ради від 30.01.1998, [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,12 га - для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка знаходиться в [ADDRESS] біля будинку 0,12 га (так у документі). Архівним витягом архівного відділу Вінницької районної військової адміністрації Вінницької області № 3.01-16/46 від 29.01.2024 (а.с. 24) зазначається про те, що рішенням 15 сесії 21 скликання Селищенської сільської ради від 01.04.1994, [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,39 га - для ведення особистого підсобного господарства (так у документі); Згідно рішення Селищенської сільської ради Літинського району Вінницької області за № 686 від 18.09.2015 (а.с. 25) [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS] . Листом Літинської державної нотаріальної контори № 130/02-14 від 16.02.2024 (а.с. 26) позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки після смерті [INFO] [PERSON] оскільки відсутня інформація про зареєстроване право власності на ці земельні ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] . Також вказаним листом позивачці рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав. Технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) (а.с. 27-35) зазначено про те, що загальна площа земельних ділянок за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] становить 0,5083 га,з них: - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) - 0,1200 га; - для ведення особистого селянського господарства - 0,2543 га; - для ведення особистого селянського господарства - 0,1340 га. Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 37-42) зазначається про те, що земельна ділянка площею 0,1200 га - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка), що розташована за адресою [ADDRESS] має кадастровий номер 0522486200:04:002:0578. Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 43-48) зазначається про те, що земельна ділянка із площею 0,2543 га - для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою [ADDRESS] , має кадастровий номер 0522486200:04:002:0579; Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 49-54) зазначається про те, що земельна ділянка площею 0,1340 га - для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою за адресою в с. Селище Вінницького району Вінницької області має кадастровий номер 0522486200:04:002:0577; При ухваленні рішення судом за клопотанням позивачки було витребувано матеріали спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 79-90) та встановлено, [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка, так само як і спадщину прийняв син спадкодавця та відповідач у справі - [PERSON] . У свою чергу дочка спадкодавця - [PERSON] подала заяву, відповідно до якої повідомляє, що спадщину після смерті батька вона не прийняла і на неї не претендує. В суд за продовженням строку для прийняття спадщини звертатись не буде (а.с. 86). Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п. 3.14 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", № 296/5 від 22.02.2012 р., прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за законом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.05.2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до абз. 2 п.1 розділу Х Перехідні положення Земельного Кодексу України (2001 року), рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Державний акт (сертифікат) на земельні ділянки спадкодавцями за життя не виготовлений, що є перешкодою для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на право на земельні ділянки. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI).Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК). Оскільки [PERSON] за життя не отримав державного акту на земельні ділянки, хоча земельні ділянки і передані останньому у приватну власність, відтак позивачка в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] вправі порушувати питання про успадкування права власності на ці земельні ділянки. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON] , який помер [INFO] належало право приватної власності на земельні ділянки на території с. Селище Вінницького (Літинського) району Вінницької області, а позивачка [PERSON] має намір успадкувати майно [PERSON] , проте успадкувати майно не має можливості у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, відтак враховуючи визнання позову відповідачем, з метою захисту майнових прав позивачки, за останньою слід визнати право власності на зазначені земельні ділянки право на які належали - [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину після смерті якої прийняла - [PERSON] (позивачка у справі). Згідно ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати, за клопотанням позивачки (а.с. 91) слід залишити за позивачкою [PERSON] .

Outcome: approved