Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

Краснокутська селищна рада Богодухівського району Харківської області звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить: 1) позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітнього - [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що в старостинському окрузі села Колонтаїв за адресою: пров. Вишневий, буд. № 10, с. Колонтаїв, Богодухівського району, Харківської області проживає громадянка [PERSON] в цивільному шлюбі з [PERSON] . Встановлено, що громадянка [PERSON] не перебуває у зареєстрованому шлюбі. Згідно з рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 30.01.2023 справа № 627/1339/21 неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , відібраний у матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Рішенням виконавчого комітету Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області від 27.04.2023 № 93 неповнолітньому [PERSON] , [INFO] , було надано статус дитини позбавленої батьківського піклування. Згідно з розпорядженням голови Харківської районної державної адміністрації Харківської області від 02.10.2023 № 185 неповнолітній [PERSON] , [INFO] , був влаштований до дитячого будинку сімейного типу родини [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки-характеристики старости старостинської території апарату Краснокутської селищної ради села Колонтаїв від 22.03.2024 № 22-01-13/67 [PERSON] проживає разом зі співмешканцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Обоє постійно зловживають спиртними напоями, ведуть аморальний спосіб життя. 25.03.2024 в ході відвідування працівниками служби у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, працівником сектору поліцейської діяльності № 1 Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області домоволодіння [PERSON] з`ясувалося, що родина проживає за адресою: [ADDRESS] . За рік після відібрання дитини спосіб життя та умови проживання родини не покращилися. Будинок й досі у занедбаному стані, панує антисанітарія, відсутні водопостачання, опалення пічне, газова плита для приготування їжі відсутня. [PERSON] та її співмешканець [PERSON] продовжують вести асоціальний спосіб життя, зловживають алкогольними напоями. Випробувальний термін в один рік, що був наданий [PERSON] , вона не використала на подолання складних життєвих обставин і не вирішила проблемну ситуацію у позитивному руслі для дитини. В ході проведеної бесіди з [PERSON] з`ясувалося, що ні вона, ні її співмешканець не працевлаштовані, мають лише тимчасові заробітки. Згідно з листом начальника служби у справах дітей Харківської районної державної (військової) адміністрації Харківської області від 18.03.2024 № 01-23/361 мати неповнолітнього [PERSON] [PERSON] за весь час його пребування у дитячому будинку сімейного типу родини [PERSON] досить рідко спілкувалася з ним у телефонному режимі, при цьому здоров`ям, життям та навчанням не цікавилася. З батьками-вихователями не намагалася налагодити контакт взагалі, щоб діяти разом в інтересах дитини. І сам неповнолітній [PERSON] не бажає повертатися до біологічної родини матері [PERSON] . 25.03.2024 [PERSON] , матір`ю неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , до служби у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області було звернено заяву про згоду на позбавлення її батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Громадянка [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за ч. 1, 2 ст. 184 КУпАП. Таким чином, мати неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , гр. [PERSON] , не може здійснювати належного виховання своєї дитини, утримувати сина матеріально до його повноліття, не розуміє саму суть виконання своїх батьківських обов`язків, не турбується про фізичний і духовний розвиток дитини, не піклується про її здоров`я. Представник позивача у відкрите судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву в якій просить розглянути справу без участі їх представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином згідно із вимогами ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада», а також шляхом направлення судових повісток на зареєстровану адресу місця проживання. За приписами ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Отже, відповідач у розумінні ст. 128 ЦПК України є належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, як шляхом надіслання судових повісток, так і через оголошення, розміщені на сайті «Судова влада». Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. За приписами ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на наведене, беручи до уваги, що відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, не з`являлася в підготовчі та судові засідання по розгляду справи по суті, жодного разу не повідомила суд про причини неявки, при цьому, судом було вжито вичерпних заходів для забезпечення участі відповідача у розгляді справи та створено всі умови для реалізації нею права викласти свої аргументи та подати докази на заперечення позовних вимог, з метою додержання принципу розумності строків розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву з проханням розглянути справу у відсутність представника Служби, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Згідно зі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заходи забезпечення позову не вживались. Інші процесуальні дії у справі не проводились. З урахуванням одночасного існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи доходить наступного. Відповідно до преамбули Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789- ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Статті 9, 18 вказаної Конвенції також визначає, що держави -учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. 3 метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов`язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Колонтаївською сільською радою Краснокутського району Харківської області /а.с.6/. Батьком, відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, зазначено [PERSON] , про що свідчить копія Витягу №00035090905 від 17.02.2022 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України /а.с.22/. Згідно з довідкою про склад сім`ї виданої Колонтаївським старостинським округом апарату Краснокутської селищної ради, [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . До складу сім`ї входять: співмешканець [PERSON] , 1969 року народження, син [PERSON] , 2003 року народження та син [PERSON] , 2008 року народження, але не проживає /а.с.34/. Як вбачається з довідки-характеристики старости Колонтаївського старостинського округу апарату Краснокутської селищної ради Гончаренка Л., [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] ; але фактично проживають за адресою: [ADDRESS] , зловживають спиртними напоями, безробітні, ведуть аморальний спосіб життя /а.с.36/. З акту обстеження житлових та матеріально-побутових умов [PERSON] від 25.03.2024 року проведеного за адресою: [ADDRESS] у складі комісії вбачається наступне. Відповідач [PERSON] проживає у згаданому будинку разом зі співмешканцем [PERSON] . На час обстеження у будинку були виявлені антисанітарні умови, відсутня чиста постільна білизна. Дрова заготовлені у мінімальній кількості. У будинку взагалі відсутнє електропостачання. Будинок потребує ремонту та перебуває у занедбаному стані. Для дитини взагалі не створено жодних умов для проживання та розвитку /а.с.37/. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] за період з 2014 по 2019 рік включно неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності ч.1, 2 ст.184 КУпАП /а.с.38,39,40/. 25.03.2024 року [PERSON] звернулася з заявою до начальника служби у справах дітей Краснокутської селищної ради з проханням врахувати на комісії з питань захисту дітей її згоду щодо позбавлення її батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] /а.с. 23/. Відповідно до розпорядження голови Харківської районної державної адміністрації Харківської області № 185 від 02.10.2023 року, неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , влаштовано на виховання та спільне проживання до дитячого будинку сімейного типу батьків-вихователів [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , які проживають за адресою: [ADDRESS] /а.с.24-27/. Відповідно до рішення виконавчого комітету Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області № 66 від 28.03.2024 року, вирішено затвердити висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] /а.с.28/. Згідно з висновком затвердженим рішенням виконавчого комітету Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області від 28.03.2024 року № 66, вважається за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] /а.с.28 зворот-29/. 18.03.2024 службою у справах дітей Харківської районної державної (військової) адміністрації Харківської області на ім`я начальника служби у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області було направлено повідомлення про те, що дитина [PERSON] , [INFO] , позбавлений батьківського піклування з 10.10.2023 року виховується у дитячому будинку сімейного типу батьків-вихователів [PERSON] і [PERSON] . У повідомленні зазначено, що зі слів дитини, за період його проживання в дитячому будинку сімейного типу його мати [PERSON] засобом стільникового зв`язку спілкувалася з ним не часто, здоров`ям, навчанням та життям не цікавилась. На запитання щодо повернення додому після досягнення повноліття, [PERSON] категорично відмовився проживати разом з матір`ю. [PERSON] з батьками-вихователями не намагалася налагодити контакт, життям сина не цікавиться /а.с.30/. Як вбачається з копії довідки КЗ «Пісочинського ліцею» Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 29.11.2023 неповнолітній [PERSON] зарахований до закладу 27.10.2023 року та є учнем 10-В класу /а.с.31/. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167). Пунктом 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Частиною 4 ст. 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів зокрема щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітньої дитини, посилається на те, що підставою для позбавлення батьківських прав відповідачки є ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини. Так, в пункті 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Такі висновки суду повністю узгоджуються з позицією, викладеною Верховним Судом в постанові від 13 березня 2019 року по справі №631/2406/15-ц. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачкою не надано жодних доказів, які б спростовували вищевказані обставини. Беручи до уваги обставини справи, враховуючи свідоме нехтування матір`ю своїми батьківськими обов`язками по відношенню до її неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , про що до суду надано відповідний висновок, суд дійшов висновку, що відповідач систематично, протягом тривалого часу не виконує батьківські обов`язки, передбачені ст.ст. 150, 153, 180 Сімейного Кодексу України, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини та як свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, тому в даному випадку суд вважає за доцільне застосувати такий крайній захід впливу до відповідача як позбавлення її батьківських прав. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав заявлені обґрунтовано, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідачки в дохід держави судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved