Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Пінг-понг» (далі ТОВ «ФК «Пінг-понг») звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 49000 грн. Позов обґрунтовується тим, що 28 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ «Мілоан») та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 100149744, за умовами якого відповідач отримав у борг грошові кошти в розмірі 10000 грн., які зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування ними. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за цим договором виконало, надало відповідачу кредит в обумовленому розмірі. У порушення умов договору [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконав, кредит не повернув, проценти не сплатив. На підставі договору про відступлення прав вимог від 8 липня 2021 року № 04Т право вимоги за вказаним договором про споживчий\~кредит перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі ТОВ «Діджи Фінанс»), а на підставі договору факторингу від 24 січня 2022 року № 1/15 таке право перейшло до позивача. На момент переходу права грошової вимоги до ТОВ «ФК «Пінг-понг» заборгованість відповідача склала 49000 грн., з яких: 10000 грн. тіла кредиту, 39000 грн. процентів. Оскільки відповідач заборгованість за кредитним договором від 28 березня 2021 року № 100149744 не погасив і право вимоги за ним перейшло до ТОВ «ФК «Пінг-понг», то позивачем заявлено позов до суду. Ухвалою суду від 18 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду. Представник позивача ТОВ «ФК «Пінг-понг», будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (про що свідчить довідка про доставку електронного документа), у судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомляв. У позовній заяві сформовано вимогу про розгляд справи у відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (про що свідчить розписка про отримання повістки) у судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомляв, відзиву на позов не подавав. Судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов таких висновків. Нормою п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК встановлено, що договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі (ч. 1 ст. 205 ЦК). Згідно з частинами 1, 2 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Положеннями ст. 526 ЦК визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За змістом статей 626-628 ЦК слідує, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК). Відповідно до частин 1, 2 ст. 10561 ЦК\~процентна ставка\~за кредитом\~може бути\~фіксованою або\~змінюваною.\~Тип процентної\~ставки визначається\~кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі Закон). Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Приписами ч. 3 ст. 11 Закону визначено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4, 5 ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. З копії договору про споживчий кредит № 100149744 вбачається, що 28 березня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір, за умовами якого товариство надало відповідачу кредит в розмірі 10000 грн. (п. 1.2) на строк 30 днів (п. 1.3), а відповідач зобов`язався повернути кредитні кошти і сплатити проценти за користування ними (п. 1.1). Проценти за користування кредитом: 9000 грн., які нараховуються за ставкою 3,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку кредитування (п. 1.5.2). Водночас, згідно з п. 1.6 стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6). У п. 2.3.1 сторони погодили, що продовження строку кредитування, зазначеного в п. 1.3 договору, може відбуватися на пільгових або стандартних (базових) умовах. Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством. Для продовження строку кредитування на пільгових умовах позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 цих Правил, у тому числі, сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту (п. 2.3.1.1). Відповідно до п. 2.3.1.2 позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке продовження відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6. договору. Реквізити договору містять інформацію про його підписання відповідачем електронним підписом (одноразовим ідентифікатором: F54164) та достатні дані щодо особи [PERSON] , зокрема реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, номер мобільного телефону та адресу електронної пошти. Копією платіжного доручення від 28 березня 2021 року № 26308197 підтверджено надання ТОВ «Мілоан» відповідачу [PERSON] кредиту в розмірі 10000 грн. за договором № 100149744. Згідно з представленим позивачем розрахунком заборгованість [PERSON] за договором № 100149744 становить: 10000 грн. тіла кредиту і 39000 грн. процентів. Проценти за період з 28 березня 2021 року по 27 квітня 2021 року включно нараховано за процентною ставкою, передбаченою п. 1.5.2 договору, а з 28 квітня 2021 року по 26 червня 2021 року включно за процентною ставкою, передбаченою п. 1.6 договору. З копій договору відступлення прав вимог від 8 липня 2021 року № 04Т та витягу з додатку до цього договору, укладених між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс», слідує, що ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» право вимоги до [PERSON] за договором № 100149744. Копіями платіжних інструкцій від 12 липня 2021 року № 1242, від 15 липня 2021 року № 1254, від 22 липня 2021 року № 1297, від 29 липня 2021 року № 1317, від 5 серпня 2021 року № 1354 підтверджено сплату ТОВ «Діджи Фінанс» ТОВ «Мілоан» грошових коштів за договором від 8 липня 2021 року № 04Т. З копій договору факторингу від 24 січня 2022 року № 1/15 та витягу з додатку до цього договору, укладених між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-понг», вбачається, що ТОВ «Діджи Фінанс» відступило ТОВ «ФК «Пінг-понг» право вимоги до [PERSON] за договором № 100149744. Копією платіжної інструкцій від 19 квітня 2023 року № 217 підтверджено сплату ТОВ «ФК «Пінг-понг» ТОВ «Діджи Фінанс» грошових коштів за договором від 24 січня 2022 року № 1/15. Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, враховуючи, що ТОВ «Мілоан» і [PERSON] узгодили істотні\~умови договору про споживчий кредит від 28 березня 2021 року № 100149744 (суму\~кредиту,\~дату його\~видачі,\~порядок нарахування\~та сплати\~процентів,\~строк кредитування\~та умови\~його продовження)\~і відповідач погодився на отримання у кредит коштів саме на таких умовах, однак порушив їх, кредит не повернув, проценти не сплатив, і право вимоги за ним перейшло до ТОВ «ФК «Пінг-Понг», то суд убачає підстави для стягнення із відповідача в користь позивача заборгованості за цим договором: 10000 грн. тіла кредиту і 39000 грн. процентів, згідно з поданим позивачем розрахунком, який відповідачем не оспорений. Відповідно до ст. 141\~ЦПК із відповідача мають бути стягнуті документально підтверджені судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн. Щодо заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке. Згідно з частинами 1, 2 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Із копій договору про надання правової допомоги від 7 серпня 2024 року № 43657029, додаткової угоди до цього договору від 30 вересня 2024 року № 100149744, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 5618/10, детального опису робіт (наданих послуг) від 30 вересня 2024 року та акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги від 30 вересня 2024 року № 100149744 судом встановлено, що адвокатом Білецьким Б.М. надавалася правнича допомога ТОВ «ФК «Пінг-Понг» у цій справі. Така допомога полягала у: правовому аналізі обставин спірних правовідносин та наданні консультацій (витрачений час 1,5 год., вартість 2250 грн.), складанні позовної заяви (витрачений час 3 год., вартість 3000 грн.), формуванні додатків до позовної заяви (витрачений час 1 год., вартість 750 грн.). Загальна вартість послуг складає 6000 грн. Копією платіжної інструкції від 31 жовтня 2024 року № 888 підтверджено сплату ТОВ «ФК «Пінг-понг» адвокату Білецькому Б.М. 6000 грн. за договором про надання правової допомоги від 7 серпня 2024 року № 43657029. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи: складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, витрачений час, значення справи для сторони, враховуючи те, що позивачу правова допомога надавалась і рішення суду ухвалено на його користь, на думку суду витрати на професійну правничу допомогу саме в розмірі 4000 грн. є співмірними по відношенню до обставин, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК. На підставі викладеного,

Outcome: approved