Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивує тим, що він перебував у шлюбі з [PERSON] . В шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Долинського районного суду у справі №343/1270/20 було визначено місце проживання дітей разом з батьком [PERSON] . Вихованням та утриманням синів займається позивач. У батька з синами гарні взаємовідносини і повне порозуміння. Їх мати [PERSON] спілкується з дітьми рідко, і то в телефонному режимі, оскільки перебуває за межами України, де постійно проживає. Матеріальну допомоги чи кошти на утримання синів не надає. Ним створені належні умови для комфортного проживання, фізичного, духовного та морального розвитку дітей. За останніх 6 років мати дітей відвідувала тільки декілька разів, останній її візит мав місце 24.04.2024, коли п.[PERSON] зателефонувала до позивача та повідомила, що вона перебуває в Україні та хоче зустрітись з дітьми та провести з ними час. Батько не заперечив та відпустив дітей разом з нею. Коли зранку 26.04.2024 він зателефонував дітям то вони попросили забрати їх до дому та були дуже схвильовані. Він негайно приїхав в с.Гериня та побачив, що діти в будинку [PERSON] перебували в антисанітарних умовах, діти були голодні, а матір дітей спала. Також останнею краплею для прийняття рішення, щодо позбавлення батьківських прав став той факт, що син [PERSON] з 30.04.2024 року по 10.05.2024 перебував на стаціонарному лікуванні, а мати навіть не поцікавилась станом його здоров`я. У судове засіданні позивач [PERSON] не прибув. Представниця позивача адвокатка Кобилинець Т.В. (ордер серії АТ № 1074055) в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити. Не заперечила щодо заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча про місце, дату і час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Представниця третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - орган опіки та піклування: Служба у справах дітей Долинської міської ради - Яремій Н.Б., яка діє на підставі довіреності № 4/05-19/35в від 02.01.2024, в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення позову та надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] і рішення про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських. ІІ. Заяви та клопотання сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 15.08.2024 відкрито провадження у справі, призначено провести підготовче судове засідання. 30 серпня 2024 року представниця позивача адвокатка Кобилинець Т.В. подала клопотання про долучення письмових доказів Представниця позивача адвокатка Кобилинець Т.В. скерувала на адресу суду заяву проведення підготовчого судового засідання за її відсутності та позивача. Ухвалою суду від 11.11.2024 закрито підготовче судове засідання та призначено судове засідання. 09 грудня 2024 року від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - орган опіки та піклування: Служба у справах дітей Долинської міської ради надійшов висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Відповідачка [PERSON] відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивача суду не надала, хоча була повідомлена про розгляд даної справи у встановленому законом порядку. Враховуючи, що відповідачка, хоча і була повідомлена про місце, дату і час розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила, відзиву на позов не подала, представник позивача не заперечив проти заочного розгляду справи, а тому суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: відповідно до копії повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 29.03.2022 (а.с.23) [PERSON] народився [INFO] . Його батьками є: [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04.04.2013 (а.с. 24) [PERSON] народився [INFO] . Його батьками є: [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Долинського районного суду Івано - Франківської області від 14.01.2020, справа № 343/2427/19, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 13 серпня 2020 року рішенням Долинського районного суду Івано - Франківської області, справа № 343/1270/20, яке набрало законної сили 15.09.2020, ухвалено: позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування Долинської районної державної адміністрації про зміну місця проживання дітей -задовольнити. Визначити місце проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з їх батьком - [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із постанови Долинського районного суду Івано-Франківської області від 10.05.2024, справа № 343/961/24, що набрала законної сили 20.05.2024 (а.с.13-14), до Долинського районного суду Івано - Франківської області надійшли матеріли про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] за ч. 1ст. 184 КУпАП, де судом встановлено, що в період часу з 17.00 год. 25.04.2024 по 10.00 год. 26.04.2024 [PERSON] , перебуваючи в [ADDRESS] , ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а саме: в зазначений час залишила малолітнього сина без догляду, перебуваючи в нетверезому стані, чим порушила норми ст.150 Сімейного кодексу України; [PERSON] в період часу з 17.00 год. 25.04.2024 по 10.00 год. 26.04.2024, перебуваючи в [ADDRESS] , ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а саме: в зазначений час залишила малолітнього сина без догляду, сама перебуваючи в нетверезому стані, чим порушила норми ст.150 Сімейного кодексу України, визнано [PERSON] винуватою у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП та накладено стягнення на неї у вигляді штрафу в розмірі п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень). Згідно інформаційних довідок № 452 від 18.03.2024 виданих ліцеєм № 21 імені Євгена Коновальця Івано-Франківської міської ради, щодо результатів психологічного дослідження учнів 5-А класу [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в яких емоційно-вольова сфера стійка, психологічний стан стабільний, тривожності не простежується (а.с.27,28). Відповідно до інформаційної довідки № 01-16/45 від 21.03.2024 виданої ліцеєм № 21 імені Євгена Коновальця Івано-Франківської міської ради, щодо участі батьків у вихованні дитини, батько, [PERSON] , приділяє належну увагу вихованню та навчанню дітей, сприяє залученню дітей до позашкільної освіти, постійно цікавиться їх успіхами, відвідує батьківські збори, підтримує зв`язок з класним керівником. Мати, [PERSON] , не цікавиться навчанням та успіхами дітей, з класним керівником не спілкується та не відвідує батьківські збори (а.с.29). В характеристиках академії НФК «Ураган» [PERSON] , 2013 року народження (а.с.30), та [PERSON] , 2013 року народження (а.с.31), зазначено, що батько, [PERSON] , приділяє належну увагу вихованню синам. Завжди забезпечує фінансову можливість для відвідування синів всіх турнірів у яких приймають участь Академія НФК «Ураган», завжди відвідує всі турніри разом з синами. На всі тренування привозить синів саме батько. З мамою дітей директор академії НФК «Ураган» не знайомий. Як вбачається з інформаційної довідки №141/69 від 21.03.2024 Івано-Франківської міської ради Комунально некомерційного підприємства "Центр первинної медичної і консультивно-діагностичної допомоги" Івано-Франківської міської ради, з приводу здоров`я дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з лікарями Структурного підрозділу "Міська дитяча поліклініка" КНП "ЦП МКДД" контактує батько [PERSON] . Мати з приводу здоров`я дітей з лікарями Структурного підрозділу "Міська дитяча поліклініка" КНП "ЦП МКДД" не контактувала (а.с.32-33). Згідно із наданим третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог - орган опіки та піклування: Служба у справах дітей Долинської міської ради рішенням № 1190 від 25.11.2024 «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав» та висновком про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування Долинської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до її дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Таким чином, між сторонами виник спір з приводу позбавлення батьківських прав відповідачки. ІV. Оцінка суду: вивчивши зміст позовної вимоги, дослідивши наявні у справі докази і встановивши фактичні обставини справи, беручи до уваги висновок третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Служби у справах дітей Долинської міської ради, суд приходить висновку про задоволення позову з таких підстав. Статтею 4 Цивільно процесуального кодексу України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Згідно із ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 (далі - Конвенція), держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. За положеннями ч. 1, 2 ст. 27 даної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України встановлено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно із ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Як передбачено ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У ст. 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Системний аналіз вищенаведених норм права дає підстави суду зробити висновок, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Суд виходить з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. На перше місце судом ставиться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено ст. 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків (Постанова Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17, провадження № 61-12023св18). Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Право звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів, зокрема, щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). Згідно з наданими Службою у справах дітей Долинської міської ради рішенням № 1190 від 25.11.2024 «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав» та висновком про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , позбавлення батьківських прав останньої стосовно її дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є доцільним. Даний висновок та рішення відповідачкою не оскаржувалися. Частиною 6 статті 19 Сімейного кодексу України визначено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд, враховуючи зміст вказаного висновку органу опіки та піклування, вважає його повним, всебічним та достатньо обґрунтованим, оскільки в ході розгляду даної цивільної справи викладені в ньому обставини у знайшли своє підтвердження. При ухвалені рішення суд враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України», де встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання (п. 48). Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що перешкод у спілкуванні з дитиною йому ні хто не чинив і не чинить. Суд вважає, що наявність вини належить до обов`язкових умов позбавлення батьківських прав. Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Проаналізувавши викладені обставини, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить висновку, що фактично відповідачка [PERSON] не цікавився життям синів, всі питання, що до їх виховання вирішувались та вирішуються батьком, вона, як мати, не бере участь в їх вихованні, хоча її відомо місце проживання дітей, жодних перешкод у спілкуванні з нею, участі в їх вихованні, утриманні, у неї немає. Факт того, що відповідачка [PERSON] не піклується про синів, про їх фізичний і духовний розвиток, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться їх успіхами, станом здоров`я, їх вихованням, не проявляє щодо них батьківської уваги і турботи, не відвідує та не спілкується з ними, тобто вона самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, підтверджується викладеними вище доказами, які досліджені в судовому засіданні. Про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки йдеться і у вищевказаному висновку Служби у справах дітей Долинської міської ради. Існування матері формально, тільки по документах, якої фактично немає в житті дітей, призводить до їх душевного неспокою, незручності перед однолітками. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Отже, проаналізувавши обставини справи, суд вважає, що наявні у справі докази свідчать про умисне ухилення відповідачки від обов`язків по вихованню дітей, та з урахуванням наведених обставин справи, вважає що є достатньо підстав для застосування до відповідачки вказаного крайнього заходу впливу у виді позбавлення батьківських прав. На підставі вищевикладеного, ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950, ст. 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959, ст.ст. 51 Конституції України, ст.ст. 4, 13, 80, 81 ЦПК України, ст.ст. 1, 3-5, 7, 19, 141, 150, 155, 157, 164-167, 171 Сімейного кодексу України, ст.ст. 11, 12, 18 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved