Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, де просить ухвалити рішення , яким стягнути з відповідача [PERSON] на його користь грошові кошти у розмірі 33729 грн. 56 коп., які складаються з: інфляційних збитків у сумі 15217,41 грн., 3% річних у сумі 3512,15 грн., та моральної шкоди у сумі 15000 грн. Також просить стягнути з відповідача судові витрати. На обґрунтування позову зазначив, що рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28.03.2022, яке набрало законної сили, на його, позивача, користь з [PERSON] було стягнуто грошові кошти у розмірі 44043 грн. 11 коп., судовий збір у розмірі 908 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 5500 грн. Вказав, що на даний час у Горішньоплавнівському ВДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № [NUMBER] з виконання вищевказаного рішення суду. Зазначив, що за два роки після рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області відповідачем було перераховано на його користь 7773 грн. 55 коп., що становить 15,4 % від загальної суми боргу 50451 грн. 11 коп. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем рішення суду відповідач повинен сплатити йому інфляційні збитки у розмірі 15217 грн. 41 коп. та 3 % річних від простроченої суми у розмірі 3512 грн. 15 коп. Вказав, що він є ветераном праці, дитиною війни та заходиться у край важкому становищі, розмір пенсії становить 7737 грн. 11 коп. на місяць. Переживання призвели його до тяжкої хвороби, у 2023 році він переніс ішемічний інсульт головного мозку, від якого на даний час не може повноцінно одужати, постійно перебуває під наглядом лікарів та вимушений приймати дорогі ліки. Він неодноразово намагався зв`язатися з відповідачем, на протязі 2023-2024 р.р. звертався до державного виконавця, відповідних підрозділів ДВС та Міністерства юстиції України, на які отримував письмові відповіді, вимушений звертатися до адвоката. Затримка у своєчасному виконанні рішення суду щодо відшкодування йому грошових коштів у розмірі 50451 грн. 11 коп. завдала йому суттєвої моральної шкоди, яка виразилася у душевних стражданнях, вимушених змінах у його життєвих стосунках, порушенні нормальних соціальних зв`язків та стосунків з оточуючими людьми, підриві авторитету державних органів для нього, а також інших негативних наслідків. Вважає, що вказаними діями йому спричинено моральну шкоду у суму 15000 грн. Окрім того, ним були понесені витрати на правову допомогу у розмірі 12000 грн. З урахуванням викладеного просив позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просив розгляд справи проводити у його відсутність. Відповідача [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений шляхом надіслання судової повістки за адресою його місця реєстрації. Відзиву на позову заяву та будь-яких клопотань до суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень ч.8 ст. 178 ЦПК України, вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розгляд справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, проводити заочно. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28.03.2022 у справі № 537/5817/21, яке набрало законної сили, частково задоволені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Даним рішенням стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 44043 грн. 11 коп., сплачений судовий збір у розмірі 908 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5500 грн. За змістом вищевказаного рішення стягнуті 44043 грн. 11 коп. включають у себе заборгованість за договором позики у розмірі 40375 грн., інфляційні збитки у розмірі 2640 грн. 24 коп. та 3 % річних у розмірі 1027 грн. 87 коп. Як вбачається із тексту рішення заборгованість за договором позики, інфляційні збитки, 3% річних за судовим рішенням від 28.03.2022 стягнуто станом на 07.11.2021. На виконання вищевказаного рішення суду позивачу було видано виконавчий лист, який наразі перебуває на виконанні у Горішньоплавнівському відділі державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (виконавче провадження № [NUMBER]). Згідно з повідомленням Горішньоплавнівського відділі державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, наданого на запит позивача, з моменту відкриття виконавчого провадження на користь [PERSON] було перераховано: 20.01.2023 - 637 грн. 36 коп., 24.02.2023- 1818 грн. 19 коп. та 15.02.2024 - 5318 грн. Станом на 29.02.2024 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 8850 грн., залишок заборгованості складає 46946 грн. 22 коп., що складається із основної суми боргу 42678 грн. 37 коп. та виконавчого збору 4267 грн. 85 коп. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування інфляції та трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України). Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Касаційний суд вже робив висновки щодо розповсюдження пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів, зокрема і договору про надання поворотної фінансової допомоги (позики) (див. постанову Верховного Суду від 06 вересня 2023 року в справі № 910/8349/22). З позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача інфляційні збитки та 3 % річних за періоди з 08.11.2021 по 27.04.2022, з 28.04.2022 по 19.01.2023, з 20.01.2023 по 23.02.2023, з 24.02.2023 по 14.02.2024, з 15.02.2024 по 06.05.2024. При цьому, виходячи з п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, з 24.02.2022 позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу. За викладених обставин, зважаючи на положення ч.2 ст.625 ЦК України, п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні втрати та 3 % річних за період з 08.11.2021 по 23.02.2022. За вказаний період сума заборгованості становила 40375 грн., кількість днів прострочення становить 108 днів, тому 3 % річних за цей період становить 358 грн. 40 коп. (40375 грн. (сума боргу) х 3 % (процента ставка)/ 100 % х 108 днів/365 (днів у році). Інфляційні втрати за період з 08.11.21 по 23.02.22, виходячи із суми заборгованості 40375 грн. та сукупного індексу інфляції за період прострочення платежу, становить 1763 грн. 03 коп. Погашень боргу у вказаний період не відбувалося. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди, суд приходить до наступних висновків. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Під моральною шкодою розуміють втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення (постанова ВП ВС від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц). Позивач просить стягнути з відповідача 15000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої саме затримкою у своєчасному виконанні рішення суду щодо відшкодування йому грошових коштів у розмірі 50451 грн. 11 коп. Та вказує, що моральна шкода виразилася у душевних стражданнях, вимушених змінах у його життєвих стосунках, порушенні нормальних соціальних зв`язків та стосунків з оточуючими людьми, підриві авторитету державних органів для нього, а також інших негативних наслідків. Суд вважає, що боржник [PERSON] не є належним відповідачем за вимогами про стягнення моральної шкоди, що спричинена несвоєчасним виконанням судового рішення. Так, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч.1 ст. 5 Закону україни «Про виконавче провадження»). Як вбачається з матеріалів справи рішення суду, яким стягнуто з відповідача на користь позивача борг, перебуває на примусовому виконанні у Горішньоплавнівському відділі державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (виконавче провадження № [NUMBER]). [PERSON] не залучив до участі у справі орган державної виконавчої служби, який виконує судове рішення, як відповідача за вимогами про стягнення моральної шкоди, завданої несвоєчасним виконанням судового рішення, а [PERSON] не є особою. яка повинна відповідати за цими вимогами, тому у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково з відповідача на користь позивача слід стягнути пропорційно до задоволеної частини вимог судовий збір у розмірі 76,18 грн.(33729,56/100=2121,43/х, х=6,29%; 1211,20/100=х/6,29). Документально підтверджених доказів того, що відповідач звільнений від сплати судового збору, суду не надано. Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст. 137 ЦПК України). Згідно ч.5,6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами; обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. В позовній заяві позивач вказує розмір витрат на правову допомогу у сумі 12000 грн. Таку ж суму витрат на правову допомогу [PERSON] просить стягнути судовим рішенням з відповідача у письмовому клопотанні. На обґрунтування зазначених витрат позивачем надано копію договору про надання правової допомоги від 03.11.2021, укладеного з АО «Грань», додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги від 03.11.2021, укладену з АО «Грань», копію акту № прийому-передачі наданих адвокатом послуг за договором про надання правової допомоги, в якому зазначено, що позивачем було сплачено 12000 грн. за надання правової допомоги. За таких обставин, за відсутності заперечень відповідача, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 754,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial