Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

Представник позивача за ордером адвокат Литвин О.П. в інтересах позивача [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , Черкаської міської ради, Другого відділу Державної виконавчої служби у м. Черкаси, у якому просить суд: - зняти арешт та скасувати державну реєстрацію обтяження, що міститься в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 9255411, зареєстрований 17 листопада 2009 року о 15:45:06 реєстратором Черкаська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] на підставі постанови АА № 770192 від 05 листопада 2009 року Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції, в/л 06/1121 від 19 квітня 2008 року Господарського суду про стягнення з [PERSON] на користь виконавчого комітету Черкаської міської ради боргу у сумі 18777 грн 42 коп. (ДВ-10 ВП 910-10). Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] на підставі рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 23 липня 2012 року є власницею 1/2 частини житлового будинку в [ADDRESS] . Право власності позивача [PERSON] на 1/2 частину вказаного житлового будинку зареєстроване у Державному реєстрі речових прав 29 серпня 2012 року, реєстраційний номер майна 37487355, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 травня 2024 року. Право власності на іншу частину будинку на даний час ні за ким не зареєстроване. Представник позивача вказує, що із інформації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо, що 17 листопада 2009 року за № 9255411 реєстратором Черкаська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України зареєстровано обтяження нерухомого майна: домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , власник [PERSON] , на підставі постанови АА № 770192 від 05 листопада 2009 року Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції, в/л 06/1121 від 19 квітня 2008 року Господарського суду про стягнення з [PERSON] на користь Виконавчого комітету Черкаської міської ради боргу в сумі 18\~777 грн 42 коп. (ДВ-10 ВП 910-10). Підставою обтяження зазначено постанову про\~арешт майна\~АА770192\~від 05\~листопада 2009\~року Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції, в/л 06/1121 від 19 квітня 2008 року Господарського суду про стягнення з [PERSON] на користь Виконавчого комітету Черкаської міської ради боргу у сумі 18\~777 грн 42 коп. (ДВ-10 ВП 910-10). Водночас, представник позивача зауважує, що боржник у вказаному виконавчому провадженні [PERSON] не мав і не має права власності на належний позивачці на праві власності житловий будинок по [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 травня 2024 року. Згідно із Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20 травня 2024 року [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] . Також представник позивача зазначає, що вона звернулась до Черкаського обласного державного нотаріального архіву із адвокатським запитом про надання копії постанови АА № 770192 від 05 листопада 2009 року про накладення арешту на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] . На адвокатський запит Черкаський обласний державний нотаріальний архів листом № 569/01-17 від 08 травня 2024 року повідомив, що для розшуку постанови державної виконавчої служби у Черкаському обласному державному нотаріальному архіві необхідно зазначати яким органом було зареєстровано заборону відчуження та дату такої реєстрації. Також вказано, що довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії, тому адвокат Литвин О.П. не має повноважень на отримання цієї інформації. В подальшому, позивач [PERSON] звернулась до Другого відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою\~про зняття\~арешту нерухомого\~майна № 9255411, зареєстрований реєстратором Черкаська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на: домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , на підставі постанови АА № 770192 від 05 листопада 2009 року Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції, в/л 06/1121 від 19 квітня 2008 року Господарського суду про стягнення з [PERSON] на користь Виконавчого комітету Черкаської міської ради боргу в сумі 18\~777 грн 42 коп. (ДВ-10 ВП 910-10). Листом № 93721 від 19 червня 2024 року Другий відділ Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомив позивачу, що ідентифікувати виконавче провадження, в рамках якого накладено арешт, неможливо, оскільки термін зберігання зазначеного провадження закінчився. У Єдиному державному реєстрі судових рішень за пошуком сторони у справі [PERSON] міститься лише ухвала Господарського суду Черкаської області від 22 травня 2008 року про виправлення описки у резолютивній частині рішення господарського суду Черкаської області від 08 квітня 2008 року у справі № 06/1121, а саме читати: «Стягнути з приватного підприємця Особа1 Адреса1, код Номер1 на користь виконавчого комітету Черкаської міської ради 15 002 грн 23 коп. боргу, 3 472 грн 45 коп. пені, 184 грн 74 коп. витрати по сплаті державного мита та 118 грн 00 коп. витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу». Загальна сума стягнутих коштів становить 18\~777 грн 42 коп. Така ж сума вказана у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна як підстава для накладення арешту на нерухоме майно. Згідно із інформацією Автоматизованої системи виконавчих проваджень позивач [PERSON] не є боржниками у жодному виконавчому провадженні. Разом з тим, представник позивача зауважує, що у Автоматизованій системі виконавчих проваджень міститься інформація про наявність як завершених, так і відкритих виконавчих проваджень щодо фізичної особи та фізичної особи-підприємця [PERSON] , [INFO] . Водночас,\~представник позивача\~звертає увагу\~суду на\~те,\~що згідно\~із відповіддю\~Будищенської сільської\~ради Черкаського\~району Черкаської\~області № 02-17/3258 від 19 липня 2024 відповідно до книг по господарського обліку Свидівоцької сільської ради [PERSON] у 2008-2009 року (коли було ухвалено судове рішення, на підставі якого накладено арешт на будинок) не був власником житлового будинку [ADDRESS] . Відтак, на переконання представника позивача наведені обставини свідчать про те, що постановою державного виконавця Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції АА 770192 від 05 листопада 2009 року було помилково накладено арешт на належний позивачу [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] , замість належного боржнику [PERSON] у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Господарського суду Черкаської області від 19 квітня 2008 року у справі № 06/1121 житлового будинку [ADDRESS] . Таким чином, представник позивача стверджує, що у зв`язку із тим, що термін зберігання зазначеного виконавчого провадження закінчився і державна виконавча служба не може самостійно зняти арешт з належного позивачу житлового будинку, остання змушена звертатись до суду за захистом свого порушеного права шляхом звільнення майна з-під арешту. Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Морозова В.В. від 21 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі; вирішено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін 21 листопада 2024 року за наявними у ній матеріалами; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали подати відзив на позовну заяву; встановлено позивачу триденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подачі до суду відповіді на відзив, а відповідачу триденний строк для подачі заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів. Витребувано від Господарського суду Черкаської області матеріали справи № 06/1121 для дослідження судом у судовому засіданні. Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до частини п`ятої статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, та зазначено строки подання такого клопотання. Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення розгляду справи. Зокрема, відповідача [PERSON] було повідомлено про вказаний позов шляхом направлення копії позовної заяви разом з додатками та ухвалою суду за місцем його реєстрації, проте конверт повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Факт неотримання відповідачем у справі кореспонденції, яка направлена судом з дотриманням вимог процесуального закону за належною адресою, суд вважає таким, що зумовлений не об`єктивними причинами, а є наслідком суб`єктивної поведінки відповідача. Також, слід зазначити, що Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Відповідно до постанови КЦС ВС від 10 травня 2023 року № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній\~за вказаною\~адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Правом на подачу відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк відповідач [PERSON] не скористався. Згідно з частиною восьмою статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 12 листопада 2024 року представник відповідача ЧМР Прокопчук А.П. через підсистему\~«Електронний суд» надіслала до суду відзив на\~позовну заяву разом з доказом направлення його копії позивачу, у якому вона позовні вимоги [PERSON] не визнає та заперечує проти їх задоволення. В обґрунтування своєї позиції представник відповідач зазначає, що 25 лютого 2008 року Черкаська міська рада звернулася з позовом до Господарського суду Черкаської області. Предметом даного позову було стягнення заборгованості з Приватного підприємця [PERSON] за договором оренди у сумі 18\~474 грн 68 коп. Рішенням Господарського суду Черкаської області від 08 квітня 2008 року у справі № 06/1121 за позовом Черкаської міської ради до Приватного підприємця [PERSON] позов задоволено повністю. Стягнуто з ПП [PERSON] на користь Виконавчого комітету Черкаської міської ради м. Черкаси 18 474 грн 68 коп. боргу, у тому числі 15\~002 грн 23 коп. боргу по платі за тимчасове користування місцями розміщення рекламних засобів, 3\~472 грн 45 коп. пені за прострочення платежу. 16 листопада 2023 року у ВП 62691833, на виконання Наказу № 06/1121 від 19 квітня 2008 року, згідно виписки по рахунку № 15/11/20232294 Другим відділом Державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) стягнуто з [PERSON] заборгованість у сумі 10\~729 грн 08 коп. Згідно відомостей, наданих Другим відділом Державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) на майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] накладено арешт постановою АА №770192 від 05 листопада 2009 року та зареєстровано обтяження за № 9255411. Отже, на день подачі відзиву на позовну заяву з Приватного підприємця [PERSON] , на виконання Наказу № 06/1121 від 19 квітня 2008 року органами ДВС стягнуто лише 10\~729 грн 08 коп. Представник відповідача вказує, що з матеріалів позовної заяви не вбачається, що [PERSON] взагалі не володів будинком чи його частиною за адресою: [ADDRESS] на момент винесення постанови про арешт майна боржника. Позивач, в свою чергу не заперечує той факт, що їй належить лише 1/2 частини будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в той час як просить зняти арешт з усього домоволодіння за вказаною адресою. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:зокрема надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника. Оскільки боржником не сплачений борг в повній мірі відсутні підстави для зняття арешту з нерухомого майна, на який накладено арешт постановою АА № 770192 від 05 листопада 2009 року та зареєстровано обтяження за № 9255411 відсутні. 12 листопада 2024 року представник відповідача Купчин О.С. через підсистему\~«Електронний суд» надіслала до суду відзив на\~позовну заяву разом з доказом направлення його копії позивачу, у якому вона позовні вимоги [PERSON] не визнає та заперечує проти їх задоволення. В обґрунтування своєї позиції представник відповідач зазначає, що згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , накладено арешт постановою АА № 770192 від 05 листопада 2009 року та зареєстровано обтяження за № 9255411. Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні особи і юридичні особи, а також держава. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня матеріальна і процесуальна заінтересованість у справі. Саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (частина друга статті 51 ЦПК України). Посилаючись на позиції ВСУ представник відповідача вказує, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Предметом спору в цій справі є звільнення з-під арешту майна за адресою: [ADDRESS] . Водночас, представник відповідача зауважує, що позивач пред`явила позовні вимоги до Другого ВДВС у м. Черкаси, який не є ні боржником, ні особою, в інтересах якої накладено арешт на спірне нерухоме майно. Другий відділ ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) є неналежним відповідачем у справі і вимоги позивача до такого відповідача задоволені не можуть бути, оскільки орган державної виконавчої служби у відповідних спорах може бути залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. А тому, представник відповідача вважає, що з врахуванням вище встановлених обставин, за визначеного кола учасників судового процесу, позовні вимоги\~до відповідача\~Другого відділу\~ДВС у\~м.\~Черкаси Центрального\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Київ)\~задоволенню не\~підлягають з\~підстав пред`явлення\~позову до\~неналежного відповідача. 12 листопада 2024 року, у межах строку, встановленого судом, через підсистему «Електронний суд» представником позивача направлено відповіді на відзив відповідачів, до яких долучено докази направлення її копії позивачу, у яких вона не погодилася із доводами відповідачів, наведеними у відзивах на позовну заяву, виходячи з підстав, вказаних у позові, на задоволенні заявлених позовних вимог наполягала. Додатково зазначила, що відповідачем Другим відділом ДВС у місті Черкаси подано відзив, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позовні вимоги до відповідача Другого відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) задоволенню не підлягають з підстав пред`явлення позову до неналежного відповідача. Позивачем залучено, як відповідача у справі Другий відділ ДВС у м. Черкаси, у зв`язку із тим, що порушення прав позивачки відбулось саме через накладення посадовою особою цього відділу ДВС арешту на майно, яке не належало боржнику [PERSON] , а належить позивачу [PERSON] . Також у відзиві вказано, що як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на майно позивача накладено арешт постановою від 05 листопада 2009 року та зареєстровано обтяження, однак ідентифікувати під час виконання якого виконавчого документу накладено арешт неможливо. Водночас у витягах із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, доданих до позовної заяви чітко вказано, що 17 листопада 2009 року за № 9255411 реєстратором Черкаська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України зареєстровано обтяження нерухомого майна: домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , власник [PERSON] , на підставі постанови АА № 770192 від 05.11.2009 Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції, в/л 06/1121 від 19.04.2008 Господарського суду про стягнення з [PERSON] на користь Виконавчого комітету Черкаської міської ради боргу в сумі 18777,42 грн (ДВ-10 ВП 910-10). Правом на подачу письмових заперечень на відповіді на відзив відповідачі не скористалися. 02 грудня 2024 року від Господарського суду Черкаської області надійшов лист щодо виконання ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 21 жовтня 2024 року № 0506/1121/14318/2024 з якого встановлено, що матеріали справи № 06/1121 за позовом Виконкому Черкаської міської ради до приватного підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості, знищено відповідно до Акту № 17, затвердженого 28 липня 2014 року головою Господарського суду Черкаської області. З клопотаннями про відкладення розгляду справи учасники справи не звертались. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що на підставі рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 23 липня 2024 року визнано за позивачем [PERSON] право власності на 1/2 частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після [PERSON] . Відповідно до копії витягу про державну реєстрацію прав № 35320296 від 29 серпня 2012 року реєстраційний номер № 37487355 встановлено, що 29 серпня 2012 року за [PERSON] , зареєстровано право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . З інформації\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~та Реєстру\~прав власності\~на нерухоме\~майно,\~Державного реєстру\~Іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів\~нерухомого майна\~щодо об`єкта\~нерухомого майна\~№ 378784456\~від 16\~травня 2024\~року вбачається,\~що 29\~серпня 2012\~року, зареєстровано за [PERSON] , 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Також,\~згідно з\~Інформацією з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~Реєстру прав\~власності на\~нерухоме майно,\~Державного реєстру\~Іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів\~нерухомого майна\~щодо суб`єкта,\~номер інформаційної\~довідки:\~379268412,\~сформованої 20\~травня 2024\~року,\~встановлено,\~що 14\~липня 2007\~року на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 09 листопада 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Веліковим А.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 8715, за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Крім того, із рішення Господарського суду Черкаської області від 08 квітня 2008 року та ухвали Господарського суду Черкаської області від 22 травня 2008 року встановлено, що із приватного підприємця [PERSON] [ADDRESS] , код [NUMBER] стягнуто на користь виконавчого комітету Черкаської міської ради м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 36, код 04061547 15 002 грн. 23 коп. боргу, 3 472 грн. 45 коп. пені, 184 грн. 74 коп. витрати по сплаті державного мита та 118 грн. 00 коп. витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, номер інформаційної довідки: 379268412, сформованої 20 травня 2024 року, встановлено, що 05 листопада 2009 року Центральним відділом ДВС винесено постанову про арешт майна АА770192, яко накладено арешт на майно [PERSON] , а саме: на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії інформації виконавчого комітету Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області № 02-17/3258 від 19 липня 2024 року встановлено, що відповідно до книг по господарського обліку Свидівоцької сільської ради [PERSON] у 2008-2009 року (коли було ухвалено судове рішення, на підставі якого накладено арешт на будинок) не був власником житлового будинку [ADDRESS] . Зокрема, у вказаній інформації зазначено про те, що [ADDRESS] , перейменовано на вул. Героїв Небесної Сотні. З листа Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 11716/26.21-43 від 19 червня 2024 року встановлено, що [PERSON] повідомлено про те, що на майно за адресою: [ADDRESS] , накладено арешт постановою АА № 770192 від 05 листопада 2009 року та зареєстровано обтяження за № 9255411, однак ідентифікувати виконавче провадження в рамках якого накладено арешт не можливо, оскільки термін зберігання зазначеного виконавчого провадження закінчився. Також, із позовної заяви встановлено, що право власності на іншу частину будинку за адресою: [ADDRESS] , на даний час ні за ким не зареєстроване. Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Дана норма кореспондується з положеннями статті 321 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), якими визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 17 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частинами 1, 2 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Наявність заборон на рухоме та нерухоме майно, є порушенням наведених вище прав власника нерухомого майна, гарантованих йому державою Україна. Судом встановлено, що наявність арешту та заборон відчуження об`єктів нерухомого та рухомого майна порушуються права позивача на реалізацію свого права власності, а тому її право підлягає судовому захисту у спосіб, визначений законом, а саме: ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» шляхом зняття арешту з майна. Відтак, судом встановлено, що постановою про арешт майна боржника від 05 листопада 2009 року, накладено арешт на майно, що належить [PERSON] , а саме: на 1/2\~частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Однак,\~на час\~накладення арешту\~на майно\~ [PERSON] \~належало майно\~за адресою: [ADDRESS] . Відтак, судом встановлено, що накладений арешт постановою про арешт майна боржника від 05 листопада 2009 року стосується лише особи [PERSON] , та немає відношення до майна [PERSON] . Також, судом встановлено, що виконавче провадження, в межах якого накладено неправомірний арешт житлового будинку, ідентифікувати виконавче провадження в рамках якого накладено арешт не можливо, оскільки термін зберігання зазначеного виконавчого провадження закінчився. У зв`язку з цим виконавець, який би міг винести постанову про зняття арешту з майна на підставі судового рішення, відсутній, що не призведе до ефективного захисту порушених прав позивача. Крім того, слід зауважити щодо тверджень представника відповідача ЧМР Прокопчук А.П., а саме, що з матеріалів позовної заяви не вбачається, що [PERSON] взагалі не володів будинком чи його частиною за адресою: [ADDRESS] на момент винесення постанови про арешт майна боржника, спростовуються наданою інформацією виконавчого комітету Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області № 02-17/3258 від 19 липня 2024 року, з якої судом встановлено, що відповідно до книг по господарського обліку Свидівоцької сільської ради [PERSON] у 2008-2009 року (коли було ухвалено судове рішення, на підставі якого накладено арешт на будинок) не був власником житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Аналіз вищевикладених положень чинного законодавства дає можливість зробити висновок, що належним способом захисту порушених прав у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є: 1) скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання; 2) визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; 3) скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав. З урахуванням встановлених судом обставин та наведених вище висновків, суд приходить до висновку, що застосування такого способу захисту як скасування державної реєстрації обтяження речового права буде ефективним в аспекті відновлення порушень прав позивача та забезпечить належний захист її прав на мирне володіння майном. Враховуючи вищевикладене, оскільки на момент звернення з позовною заявою до суду, за наявності арешту накладеного на майно, порушується право позивача, внаслідок чого вона позбавлена можливості ним володіти, при цьому судом встановлено, що арешт накладено на домоволодіння, яке належить [PERSON] , а тому суд вважає за необхідне: зняти арешт із нерухомого майна, однак зняти арешт не з всього домоволодіння, а тільки з 1/2\~частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , оскільки позивачу на праві власності належить тільки 1/2 частина домоволодіння, а також скасувати державну реєстрацію обтяження, що міститься в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 9255411, зареєстрований 17 листопада 2009 року о 15:45:06 реєстратором Черкаська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на 1/2\~частину домоволодіння за\~адресою: [ADDRESS] , на підставі постанови АА № 770192 від 05 листопада 2009 року Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції, в/л 06/1121 від 19 квітня 2008 року Господарського суду Черкаської області про стягнення з [PERSON] на користь виконавчого комітету Черкаської міської ради боргу у сумі 18 777 грн 42 коп. (ДВ-10 ВП 910-10). Щодо вимоги до Другого відділу\~Державної виконавчої\~служби у\~м.\~Черкаси варто зазначити наступне. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна (постанови від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18, від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16, від 07 квітня 2021 року у справі № 174/474/17). Крім того у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження №12-85гс19) зроблено правовий висновок про те, що орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Аналогічна правова позиція підтримана Верховним судом 07 грудня 2022 року у справі № 359/3609/19, провадження № 61-18794св20 (ЄДРСРУ № 107878102). У зв`язку з викладеним, суд зазначає, що Другий відділ Державної виконавчої служби у м. Черкаси не може бути відповідачем у даній категорії справ. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог до Другого відділу Державної виконавчої служби у м. Черкаси необхідно відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, у позовній заяві позивач не ставить вимоги про стягнення судового збору із відповідачів. Відтак, ухвалюючи рішення, витрати по сплаті судового збору суд залишає за позивачем. Враховуючи наведене та

Outcome: partial