Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

У вересні\~2024\~року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту. В обґрунтування вимог зазначила, що на підставі укладеного 12.06.2001 зі [PERSON] та [PERSON] договору дарування належить на праві приватної власності квартира за [ADDRESS] . Договір посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Панчишиною С.С. і зареєстрований в реєстрі за № 3935. Державну реєстрацію права власності позивача на підставі вказаного договору здійснено згідно чинного на той час законодавства 26.06.2001. З дня укладення договору позивач фактично користується квартирою, проживає в ній та сплачує за користування нею усі передбачені чинним законодавством комунальні та інші платежі. Жодного разу у неї не виникало проблем у здійсненні права власності на квартиру. На початку вересня 2024 у позивача виникло бажання відчужити належну їй квартиру.Звернувшись до нотаріуса з приводу підготовки відповідного договору, позивач дізналась , що відносно належної їй квартири в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявний запис про обтяження у формі арешту нерухомого майна. Отримавши після цього у державного реєстратора Департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради відповідну Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 393682046 від 05.09.2024, позивач дізналась, що запис про обтяження внесений до реєстру ще у 2006 році. Зокрема 08.08.2006 Державним нотаріальним архівом в Кіровоградській області внесено запис про обтяження за № 3571046 про арешт нерухомого майна.. Запис внесено на підставі постанови АА 930547 від 14.07.2006 виданої виконавцем Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ Кирдан. В якості заявника зазначено Кіровський ВДВС Кіровоградського МУЮ. Будь-які посилання на номер виконавчого провадження та/або на особу в інтересах якої обтяження накладається, відсутні. З метою з`ясування підстав накладення органом ДВС України названого вище арешту звернувся до відповідача, який на сьогодні фактично є правонаступником Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ. У відповідь на адресу позивача надійшов лист №77142/30.19-29 від 09.09.2024 зміст якого зводиться до того, що у відповідача підстави для скасування арешту відсутні через те, що у нього будь-які провадження відносно позивача як боржника не перебувають і не перебували, а усі документи щодо виконавчих проваджень часів 2006 року знищено за закінченням строку зберігання. Існування на даний час накладеного обтяження перешкоджає здійсненню позивачем повною мірою свого права власності на квартиру. Тому, позивач вважає за необхідне звернутися до суду з відповідним позовом за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 жовтня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідачав судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, прийняти рішення виходячи з фактичних обставин справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Судом встановлено,\~що на підставі укладеного 12.06.2001 зі [PERSON] та [PERSON] договору дарування належить на праві приватної власності квартира за [ADDRESS] . Договір посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Панчишиною С.С. і зареєстрований в реєстрі за № 3935. З дня укладення договору позивач фактично користується квартирою, проживає в ній та сплачує за користування нею усі передбачені чинним законодавством комунальні та інші платежі. Жодного разу у неї не виникало проблем у здійсненні права власності на квартиру. Звернувшись до нотаріуса з приводу підготовки відповідного договору, позивач дізналась , що відносно належної їй квартири в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявний запис про обтяження у формі арешту нерухомого майна. Отримавши після цього у державного реєстратора Департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради відповідну Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 393682046 від 05.09.2024, позивач дізналась, що запис про обтяження внесений до реєстру ще у 2006 році. 08.08.2006 Державним нотаріальним архівом в Кіровоградській області внесено запис про обтяження за № 3571046 про арешт нерухомого майна. Запис внесено на підставі постанови АА 930547 від 14.07.2006 виданої виконавцем Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ Кирдан. В якості заявника зазначено Кіровський ВДВС Кіровоградського МУЮ. З метою з`ясування підстав накладення органом ДВС України названого вище арешту звернувся до відповідача, який на сьогодні фактично є правонаступником Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ. У відповідь на адресу позивача надійшов лист №77142/30.19-29 від 09.09.2024 зміст якого зводиться до того, що у відповідача підстави для скасування арешту відсутні через те, що у нього будь-які провадження відносно позивача як боржника не перебувають і не перебували, а усі документи щодо виконавчих проваджень часів 2006 року знищено за закінченням строку зберігання. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 9 Конституції України, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до вимог ст. 41 Конституції України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до вимог ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших. Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з приписами ч.ч.1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не можу бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою. Згідно вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Умови та підстави зняття арешту з майна врегульовані\~ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження». Відповідно до ч.3 ст.59 Закону у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Відповідно до п.4 ч.2 ст.59 Закону підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника. Частина 5\~статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження»\~передбачає, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно частини 1\~статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження»\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частина перша\~статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~розрахована на ті випадки, за яких вимогу про визнання права власності та про зняття з нього арешту заявляє особа, яка є одноосібним власником або співвласником подільної речі. Таким чином, заборона відчуження майна, яке належить на праві приватної власності позивачу порушує права та законні інтереси позивача як власника, оскільки унеможливлює повноцінно володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном. Позивач позбавлений можливості реалізувати своє право власника нерухомого майна в інший крім судового захисту спосіб. З огляду на те, що із зазначених вище обставин у своїй сукупності не вбачається підстав для накладення заборони відчуження майна, яке належить на праві приватної власності позивачу, вимога позивача не порушує нічиїх прав та обов`язків і не суперечить вимогам діючого законодавства, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судові витрати по справі вважати по фактично понесеними стороною позивача.

Outcome: approved