Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Грисюк\~Оленою Василівною, від 15.07.2021 року № 94188 таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача ТОВ «Дебт Форс» на користь позивача [PERSON] в рахунок повернення майна, набутого без достатньої правової підстави грошові кошти в розмірі 39292,83 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною від 15.07.2021 року вчинено виконавчий напис №94188 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» (правонаступник стягувача ТОВ «Дебт Форс») заборгованості за кредитним договором №490923017 від 20.08.2014 року в розмірі 94\~789,46 грн. На підставі зазначеного виконавчого напису було відкрито виконавче провадження. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що нотаріус при вчинення виконавчого напису не переконався в безспірності заборгованості позивача та вчинив його без законних на те підстав. Крім цього, представник позивача зазначив, що 05.01.2022 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Баталіним Сергієм Сергійовичем відкрито виконавче провадження №68044225, на підставі виконавчого напису №94188, вчиненого 15.07.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» (правонаступник стягувача ТОВ «Дебт Форс» ) боргу в розмірі 94789, 46 грн. На дату подання позовної заяви в межах виконавчого провадження №68044225 з боржника на користь стягувача стягнуто 44222,11 грн., з яких 39292,83 грн. кошти стягнуті на користь стягувача, 500 грн.- витрати виконавчого провадження, 4429,28 грн.- основна винагорода виконавця. Отже, враховуючи, що виконавчий напис № 94188, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, є таким, що не підлягає виконанню, представник позивача вважає, що грошові кошти в розмірі 39292,83 грн. є майном, що отримані відповідачем без достатньої правової підстави, просить їх стягнути та витрати на правову допомогу в розмірі 10500 грн. Ухвалою від 19.08.2024 року у справі відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою від 19.08.2024 року забезпечено позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДебтФорс», треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Баталін Сергій Сергійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 94188, вчиненого 15.07.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ « Дебт Форс» заборгованості. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що нотаріус вчинив виконавчий напис відповідно до вимог чинного законодавства. Окрім того, позивач не надав суду будь-яких доказів, які б свідчили про погашення боргу за кредитним договором, відтак стверджувати про відсутність підстав для вчинення виконавчого напису немає. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно набутих коштів, представник ТОВ «Дебт Форс» вказав, що визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не є достатньою правовою підставою для повернення боржнику стягнутих на його підставі коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Крім цього, представник відповідача подав до суду клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, в якому вказав, що в матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунки таких витрат, що є підставою для відмови відшкодування витрат на правову допомогу. Заявлені витрати на правову допомогу не відповідають критеріям реальності та розумності. Позивач в судове засідання не з`явився, надав свої повноваження представнику, який подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином. Треті особи в судове засідання не з`явились, повідомлені про розгляд справи належним чином, причини своєї неявки суд не повідомили. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 20.08.2014 року між [PERSON] та АТ «Альфа-Банк» укладено кредитний договір, який не посвідчений нотаріально. 15.07.2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис №94188, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал», заборгованість за кредитним договором 490923017 в розмірі 94789,46 грн. На підставі виконавчого напису №94188 від 15.07.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» грошові кошти у сумі 94789,46 грн., приватним виконавцем виконавчого округу Херсонської області Баталіним С.С. відкрито виконавче провадження №68044225. До матеріалів справи надано довідку приватного виконавця Херсонського округу Баталіна С.С., в якій вказано, що станом на 22.07.2024 року у виконавчому провадженні №68044225, відкритого на підставі виконавчого напису №94188, вчиненого 15.07.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, стягнуто з боржника заборгованість в сумі 44222,11 грн., з яких 39292,83 грн.- кошти стягнуті на користь стягувача, 500 грн.- витрати виконавчого провадження, 4429, 28 грн. основна винагорода приватного виконавця. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.01.2024 року №766/6218/23 замінено сторону виконавчого провадження ТОВ «Вердикт Капітал» на ТОВ «Дебт Форс» у виконавчому провадженні, відкритого на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною від 15.07.2021 року за №94188. Відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом «Про нотаріат»\~ та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусамиУкраїни, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону «Про нотаріат»). Так, згідно зі\~ статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~ для стягнення грошових сум або витребування відборжника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до положень цієї\~ статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. За загальним правилом статей\~15,\~16 ЦК України\~ кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 1\~ст. 34 ЗУ "Про нотаріат" визначено, що нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, зокрема виконавчі написи. Так, згідно зі\~ст. 87 ЗУ "Про нотаріат"\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~ЗУ "Про\~нотаріат" \~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. З тексту виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат»\~та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~Постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172. Пункт 2 вказаного Переліку було доповнено\~ Постановою КМУ від 26.11.2014 року за №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Таким чином, вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису відбулося за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком і мали слугувати підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Разом із цим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року залишена без змін та яка набрала законної сили, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, в тому числі п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості», та зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 визнано нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Згідно положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. №7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. З огляду на наведене, вбачається, що нотаріус в день вчинення спірного виконавчого напису\~\~ керувався пунктом Переліку, який був незаконним та нечинним, та на підставі нечинного нормативного акту дійшов помилкового висновку про існування безспірності\~\~заборгованості позивача перед банком на підставі лише документів передбачених пунктом 2 Переліку. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 15.07.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Суд приходить до висновку, що приватний нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, не перевірив умови, за наявності яких можна вчинити виконавчий напис на підставі договору, який не було посвідчено нотаріально, чим порушив норми Закону України про нотаріат та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, чинного на момент вчинення нотаріальних дій, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Що стосується повернення відповідачем безпідставно набутих грошових коштів, суд виходить з наступного. Відповідно до частин першої, другої\~статті 1212 Цивільного кодексу України\~ особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зі змісту\~статті 1212 ЦК України\~можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення\~\~безпідставного збагачення. Положення\~глави 83 ЦК України\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Результат аналізу\~статті 1212 ЦК України\~дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав). Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі. Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню,\~виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Конструкція\~статті 1212 ЦК України, як і загалом норм\~глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі\~статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до\~статті 1212 ЦК України\~у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду № 201/6498/20 від 08.09.2021 року. Отже, встановивши, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів у сумі 39292,83 грн, що стягнені з [PERSON] на підставі виконавчого напису нотаріуса на користь стягувача, який визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, суд приходить до висновку, що грошові кошти підлягають поверненню позивачу відповідно до\~статті 1212 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно ч. ч. 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано: копію договору про надання правничої допомоги від 04.07.2024 року; акт здачі-прийняття наданих послуг від 26.07.2024 року, квитанція до прибуткового касового ордеру від 26.07.2024 року на суму 10500 грн., сплаченої [PERSON] на виконання договору про надання правничої допомоги від 04.07.2024 року. Згідно ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Враховуючи складність справи, обсяг виконаних робіт, оцінивши надані докази щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, суд приходить до висновку про доцільність стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10500 грн. Відповідно ч.7 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved