Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

У грудні 2023 року до суду надійшла позовна заява ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якій позивач прохав суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 79 849 грн. та судові витрати по справі у розмірі 2684 грн. В обґрунтування позову, позивач вказав на те, що 17.06.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 3007826, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 10 000 грн., строком на 360 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ КБ «Приватбанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99% від суми позики за кожен день користування.\~Кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора, підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію». 28.06.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» укладено Договір про відступлення права вимоги №28/06/23, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаних у витягу до Реєстру боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 28.06.2023 року до Договору відступлення права вимоги № 28/06/23 від 28.06.2023 року ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 79 849 грн., з яких: 10 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 69849 грн. - сума заборгованості за процентами. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Укрглобал-Фінанс» за кредитним договором №3007826 в розмірі 79 849 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку, а також відшкодувати судові витрати по справі та витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2023 року призначено розгляд\~справи в\~порядкуспрощеного позовного провадження, справа розглянута з повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 27.12.2023, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. 19.02.2024 року на адресу суду надійшов відзив, в якому відповідач вважає доводи позивача є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Вказує, що відповідач позовні вимоги не визнає, оскільки позивачем не підтверджено факт виконання умов кредитного договору, а саме не підтверджено факт надання грошових коштів, відсутній детальний розрахунок заборгованості, позивачем не доведений факт отримання ним права вимоги до відповідача. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав відзив суду у якому зазначив, що матеріалами справи не підтверджено отримання ним суми кредиту у розмірі 10000 грн., не надано доказів підтвердження факту переходу прав вимоги за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3007826 від 17.06.2022 від ТОВ «Лінеура Україна» до позивача. Розмір процентів за договором дорівнює 21281,04% річних, що значно перевищує 50% заборгованості за тілом кредиту, а також не доведені витрати на правову допомогу. Просив відмовити у задоволенні позову. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з`явилися в судове засідання. Згідно ч.2\~ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У судовому засіданні встановлено, що 17.06.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір № 3007826 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 10 000 грн., строком на 360 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ КБ «Приватбанк». Згідно з п. 1.4., 1.4.1, 1.4.2. договору тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процента ставка становить 1,99 % в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього договору; знижена процентна ставка становить 1,59 % в день. Крім того, відповідно до п. 3.1. договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Відповідно до п. 2.4. договору, кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 2.1. договору. Відповідач, відповідно до умов Кредитного договору, відповідач прийняв пропозицію укласти Кредитний договір та підписав Кредитний договір 17.06.2022 року о 17:36:34 годині шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором Х708, надісланий на номер телефону, що наданий відповідачем.\~ Факт перерахування кредиту на рахунок [PERSON] підтверджується листом ТОВ «Уніаерсальні платіжні рішення» від №30.11.2023 вих.№3622, де вказано, що кредитні кошти були перераховані відповідачу 17.06.2022 року о 17:38:03 на платіжну картку № [NUMBER] у розмірі 10\~000 грн.. 28.06.2023 між ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» та ТОВ «Лінеура Україна» укладено договір відступлення права вимоги № 28/06/23, відповідності до якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» за плату належні йому права вимоги. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 28/06/23 від 28.06.2023 ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 3007826 від 17.06.2022. Таким чином, ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» наділено правом вимоги до відповідача за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3007826 від 17.06.2022. Пунктом 1 частини 1статті 512\~ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором (статті 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до частин 1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У статті 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). З положень частини першої та другої ст.1056-1 ЦК України, вбачається, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1ст. 1048 ЦК України). Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1статті 3 Закону України "Про електронну комерцію"). Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Верховний Суд у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов висновку, що електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Саме у такий спосіб було підписано кредитний договір №3007826 від 17.06.2022 року. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме відповідачу надано кредит на суму 10 000 грн., який 17.06.2022 перерахований на картковий рахунок № [NUMBER] . Згідно розрахунку заборгованості за договором №3007826 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 17.06.2022, у позичальника [PERSON] станом на 28.06.2023 утворилась загальна сума заборгованості 79 849 грн., яка складається: тіло кредиту\~10\~000 грн., проценти за користування кредитом\~69 849 грн. Доводи відповідача про те, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували отримання кредитних коштів у розмірі 10\~000 грн., суд відхиляє, оскільки надані позивачем докази : копія договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3007826 від 17.06.2022 укладено відповідачем шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідачем не спростовано, клопотання про призначення у справі відповідної експертизи не заявлено. Крім того, як вбачається зі змісту кредитного договору, в ньому зазначено номер особистого електронного платіжного засобу відповідача із [NUMBER] . Відповідач не надав доказів, що ним не використовується та не оформлялася на його ім`я картка за номером [NUMBER] . На підтвердження перерахунку відповідачу коштів, позивачем надано лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від №30.11.2023 вих.№3622, де вказано, що кредитні кошти були перераховані відповідачу 17.06.2022 року о 17:38:03 на платіжну картку № [NUMBER] у розмірі 10\~000 грн. Перерахування коштів відбулось позивачем на картковий рахунок вказаний відповідачем під час заповнення Заявки (Розділ.10). Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Враховуючи те, що судом встановлено факт укладення відповідачем [PERSON] кредитного договору №3007826 від 17.06.2022 року, встановлено факт отримання відповідачем коштів за договором кредиту та факт неповернення кредитних коштів, сплати процентів у розмірі та в строки встановлені договором, а також те, що відповідачем не надано доказів на підтвердження належного виконання зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення суми заборгованості за кредитом. Доказів про те, що відповідач оспорював даний договір , матеріали справи не містять. \~ \~ \~ \~Розрахунок суми заборгованості відповідає умовам кредитного договору, докази зворотного у суду відсутні. \~ \~ \~ \~Крім того, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі не звільняється від обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах: №6-979цс15 від 23.09.2015 року, №278/1679/13 від 06.02.2018 року. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушив умови кредитного договору, у добровільному порядку ухилявся від сплати заборгованості за таким договором, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість по договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3007826 від 17.06.2022 у розмірі 79 849 грн., яка складається з: 10 000 грн. - заборгованість за кредитом; 69 849 грн. - заборгованість за нарахованими процентами. Що стосується вимог позивача про стягнення витрат на правничу (правову) допомогу в розмірі 5 000 грн., суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до положень ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 3\~ст. 137 ЦПК України,\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За змістом\~ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»,\~адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Відповідно до ч. 1, 3\~ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»,\~договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано\~Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема,\~стаття 903 Цивільного кодексу України,\~передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.\~Стаття 632 Цивільного кодексу України,\~регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. \~При обчисленні гонорару слід керуватися зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга\~статті 137 ЦПК України, частина друга\~статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») (правовий висновок викладений у постанові Верховного суду від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, позивачем було надано: договір №03/07/2023 про надання юридичної допомоги від 03.07.2023 між ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» (як клієнт) та ФОП [PERSON] ; Акт приймання передачі наданих послуг №18 до договору №03/07/2023 від 03.07.2023 року; Витяг з реєстру №1 до Акту приймання передачі наданих послуг №18 до договору №03/07/2023 вартістю 5 000 грн., з яких підготовка позовної заяви 5 000 грн.; копію платіжної інструкції № 319 від 27.11.2023 про сплату за надання правової допомоги до договору №03/07/2023 у розмірі 55 000 грн. \~У платіжній інструкції № 319 від 27.11.2023, зазначено лише про те, що оплата здійснюється за надання правової допомоги згідно договору № №03/07/2023 від 03.07.2023 року про надання правової допомоги, без зазначення прізвища, ім`я, по-батькові боржника, номера та дати акту, на підставі якого здійснюється оплата. Таким чином, судові витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн. не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому суд вважає, що у стягненні судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги позивачу, слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved