Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про усиновлення дітей дружини [PERSON] - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Заявник вказує, що він та матір дітей, [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06.02.2024 року. Відомості про батька шодо [PERSON] та [PERSON] вчинені відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Ще до укладення шлюбу заявник, [PERSON] та [PERSON] , почали проживати однією сім`єю, на теперішній час проживають у квартирі за адресою: [ADDRESS] , якою користуються на праві оренди. Разом з ними весь цей час проживали і продовжують проживати сини його дружини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Фактично [PERSON] став рідним батьком для [PERSON] та [PERSON] . Так, за весь час спільного проживання [PERSON] , проявляв та продовжує проявляти інтерес до життя дітей, виявляє турботу відносно них та належно реалізовує батьківське піклування. Допомагає своїй дружині матеріально забезпечувати та виховувати синів. Крім того, він піклується про фізичний і духовний розвиток хлопців, їх навчання, підготовку до самостійного життя, надає допомогу у забезпеченні необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що згодом вплине на їх фізичний розвиток як складову виховання; спілкується з ними в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; надає їм доступ до культурних та інших духовних цінностей; сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; виявляє інтерес до внутрішнього світу синів та створює умови для отримання ними освіти. Дружина надала нотаріально засвідчену згоду щодо усиновлення [PERSON] та [PERSON] . Згідно висновку Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, зазначено, що [PERSON] , розуміє аспекти пов`язані з усиновленням, та відчуває себе психологічно готовим до виховання усиновлених дітей, вважає таке усиновлення доцільним та таким, що буде відповідати найкращим інтересам дітей. Згідно стану здоров`я заявник може бути усиновлювачем. Відтак, заявник виховує дітей як рідних, а вони вважають його батьком. Між ними склалися теплі сімейні відносини, а тому він вважає, що усиновлення ним [PERSON] та [PERSON] відповідатиме їх та його найкращим інтересам. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2024 справу передано головуючому-судді Таран Н.Г. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва Таран Н.Г. від 25.09.2024 року відкрито провадження у справі у порядку окремого провадження та призначено судове засідання. 06.11.2024 розгляд справи було знято з розгляду у зв`язку із неявкою присяжного [PERSON] . У зв`язку із звільненням судді [PERSON] розпорядженням керівника апарату Деснянського районного суду м.Києва №329 від 09.12.2024 року було призначено повторний автоматизований розподіл справи №754/13295/24 за за заявою [PERSON] , заінтересовані особи: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністраціії, Деснянський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] , про усиновлення дитини, - для визначення головуючого судді. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.12.2024 справу передано головуючому судді Панченко О.М. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва Панченко О.М. від 10.12.2024 року справу №754/13295/24 за заявою [PERSON] , заінтересовані особи: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністраціії, Деснянський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] , про усиновлення дитини, прийнято до свого провадження та призначено розгляд справи на 17.12.2024 року о 14 год. 40 хв. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 10.12.2024 року відведено присяжного Рейніша В.Л. від участі у розгляді цивільної справи №754/13295/24. Протоколом автоматизованого визначення присяжних від 10.12.2024 року визначено присяжного Довгаля В.В. У судовому засіданні заявник підтримав заяву та просив її задовольнити, з підстав, викладених у ній. Заінтересова особа - [PERSON] в судовому засіданні підтримала заяву та не заперечувала щодо її задоволення. Представник заінтересованої особи Служби у справах дітей та сім`ї в особі Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації - Ільєнко-Макаренко Ю.В. в судовому засіданні підтримала заяву в повному обсязі, просила суд про її задоволення. Представник заінтересованої особи - Деснянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши обставини та документальні докази по справі, суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає до задоволення мотивуючи це наступним. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що [PERSON] , та [PERSON] , уклали шлюб 06 лютого 2024 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 06.02.2024 серії [NUMBER] , виданого Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №97. [PERSON] має неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] ( сввідоцтво про народження серії [NUMBER] від 16.04.2016 р.) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 28.03.2017 р.). Відомості про батька шодо [PERSON] та [PERSON] вчинені відповідно до ч.1 ст.135 СК України (витяг №00045800137 від 03.07.2024 року, №00045800192 від 03.07.2024 року). Також, згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.12.2024 року у [PERSON] та [PERSON] є малолітній син [PERSON] , [INFO] , актовий запис №13. Відповідно до витягу ВР-004300313 з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», [PERSON] , на території України станом на 01.07.2024 року, до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має. Відповідно до висновку про стан здоров`я №362 від 16.07.2024 року, складеного КНП «Центр первинної медико-соціальної допомоги №1», [PERSON] , може бути усиновлювачем. Відповідно до довідки про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин №2166 від 03.07.2024 року, [PERSON] , не має ознак психічних та наркологічних захворювань. Відповідно нотаріально посвідченої заяви [PERSON] , вона надала свою згоду на усиновлення громадянином України [PERSON] , [INFO] , її малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (заява від 22.07.2024 року №487). Діти навчаються у спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №189 Деснянського району м.Києва, що підтверджується довідками №191, 192 від 18.07.2024. [PERSON] , та [PERSON] та [PERSON] мають державну реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Проте фактично, вся родина заявника проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] , якою користуються на праві оренди (договір оренди від 20.04.2024 року). Під час обстеження умов проживання родини, проведеного спеціалістами Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, з`ясовано, що квартира знаходиться на 2-му поверсі 16-ти поверхового будинку, складається з трьох кімнат. В оселі наявні необхідні меблі та побутова техніка. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають в окремій кімнаті, де є диван, столи для навчання, комод для особистих речей та одягу. Хлопці забезпечені одягом, відповідно до сезонів, шкільним приладдям, засобами гігієни, тощо. Стан житла відповідає санітарно-гігієнічним вимогам (акт обстеження умов проживання від 05 вересня 2024 року). За наслідками розгляду заяви [PERSON] , [INFO] . Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація дійшла висновку, який зареєстрований за вихідним № 102-3856 від 12.09.2024 року про те, що усиновлення неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] їхнім вітчимом [PERSON] є доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей. З урахуванням встановленого, суд прийшов наступного. Відповідно до статей 3, 4, 5, 7 СК України кожна особа має право на проживання в сім`ї. Сім`я створюється, в тому числі, і на підставі усиновлення. Держава створює пріоритет сімейного виховання дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом статей 207, 208 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. В силу статей 211, 212 СК України усиновлювачем може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Різниця у віці між усиновлювачем та дитиною не може бути більшою ніж сорок п`ять років. Не можуть бути усиновлювачами особи, які: обмежені у дієздатності; визнані недієздатними; позбавлені батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; були усиновлювачами (опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями) іншої дитини, але усиновлення було скасовано або визнано недійсним (було припинено опіку, піклування чи діяльність прийомної сім`ї або дитячого будинку сімейного типу) з їхньої вини; перебувають на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері; зловживають спиртними напоями або наркотичними засобами; не мають постійного місця проживання та постійного заробітку (доходу); страждають на хвороби, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я; є іноземцями, які не перебувають у шлюбі, крім випадків, коли іноземець є родичемдитини; були засуджені за злочини проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 КК України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших злочинів; за станом здоров`я потребують постійного стороннього догляду; є особами без громадянства; перебувають у шлюбі з особою, яка відповідно до пунктів 3-6, 8 і 10 цієї статті не може бути усиновлювачем. Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, не можуть бути усиновлювачами інші особи, інтереси яких суперечать інтересам дитини. Згідно ст. 217 СК України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода батьків на усиновлення дитини має бути безумовною. Угода про надання усиновлювачем плати за згоду на усиновлення дитини батькам, опікунам чи іншим особам, з якими вона проживає, є нікчемною. Згода батьків на усиновлення може бути дана ними лише після досягнення дитиною двомісячного віку. Якщо мати чи батько дитини є неповнолітніми, крім їхньої згоди на усиновлення потрібна згода їхніх батьків. Письмова згода матері на усиновлення засвідчується нотаріусом. Мати, батько дитини мають право відкликати свою згоду на усиновлення до набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Статтею 218 СК України передбачено, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Як роз`яснюється у пункті 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року за № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», вирішуючи заяву по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги частин 1-3 ст. 218 СК України щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам. Відповідно до ч. 1 ст. 220 СК України на усиновлення дитини одним із подружжя потрібна письмова згода другого з подружжя, засвідчена нотаріально. Згідно із ст. 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей, прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка, відповідно до ст. 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. У відповідності до положень ст. 223 СК України особа, яка бажає усиновити дитину, подає до суду заяву про усиновлення. Подання такої заяви через представника не допускається. Заява про усиновлення може бути відкликана до набрання чинності рішенням суду про усиновлення. В силу ст. 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. Статтею 225 СК України передбачено, що усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Відповідно до частин 1, 3, 4, 5 ст. 232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. В силу ч. 1 ст. 229 СК України особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Якщо усиновлюється дитина, яка досягла семи років, то для запису усиновлювача матір`ю, батьком потрібна згода дитини, крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 218 цього Кодексу. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. Згідно частин 2, 3, 4 ст. 231 СК України, якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. Якщо усиновлюється повнолітня особа, її прізвище, ім`я та по батькові можуть бути змінені у зв`язку з усиновленням за заявою усиновлювача та усиновленої особи. Про зміни, передбачені у цій статті, суд зазначає у рішенні про усиновлення. Відповідно до ст. 234 CK України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. Відповідно до підпункту 20 пункту 1 Розділу III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року за № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Так, згідно з пунктом 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року за № 96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. В силу ст. 228 СК України, особи, яким у зв`язку з виконанням службових обов`язків доступна інформація щодо усиновлення (перебування осіб, які бажають усиновити дитину, на обліку, пошук ними дитини для усиновлення, подання заяви про усиновлення, розгляд справи про усиновлення, здійснення нагляду за дотриманням прав усиновленої дитини тощо), а також інші особи, яким став відомий факт усиновлення, зобов`язані не розголошувати її, зокрема і тоді, коли усиновлення для самої дитини не є таємним. Відомості про усиновлення видаються судом лише за згодою усиновлювача, крім випадків, коли такі відомості потрібні правоохоронним органам, суду у зв`язку з цивільною справою чи кримінальним провадженням. Таємниця усиновлення забезпечується також відповідно до статей 229-231 цього Кодексу. Особи, які розголосили таємницю усиновлення, несуть відповідальність, встановлену законом. За змістом ст. 314 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про усиновлення суд ухвалює рішення. У разі задоволення заяви суд зазначає у резолютивній частині рішення про усиновлення дитини або повнолітньої особи заявником (заявниками). За клопотанням заявника (заявників) суд вирішує питання про зміну імені, прізвища та по батькові, дати і місця народження усиновленої дитини, про зміну імені, прізвища, по батькові усиновленої повнолітньої особи, про запис усиновлювачів батьками. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявника (заявників). Якщо після ухвалення рішення про усиновлення, але до набрання ним законної сили батьки дитини відкликали свою згоду на її усиновлення, суд скасовує своє рішення і поновлює розгляд справи. У разі відкликання заяви про усиновлення після ухвалення рішення про усиновлення, але до набрання ним законної сили, суд скасовує своє рішення і залишає заяву без розгляду. Усиновлення вважається здійсненим із дня набрання законної сили рішенням суду. Для внесення змін до актового запису про народження усиновленої дитини або повнолітньої особи копія рішення суду надсилається до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, а у справах про усиновлення дітей іноземцями - також до уповноваженого органу виконавчої влади. У § 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Chahal v. theUnitedKingdom» (заява № 22414/93) Європейський Суд з прав людини зазначив, що норма права щодо способу захисту гарантують на національному рівні ефективні правові способи для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Крім того, Європейський Суд з прав людини вказав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року можуть забезпечуватися всією сукупністю способів, що передбачаються національним правом. У свою чергу, у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантується доступність на національному рівні засобу захисту, здатного втілити в життя сутність прав та свобод за цією Конвенцією, в якому б вигляді вони не забезпечувались у національній правовій системі (§ 75 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року (заява № 38722/02). У судовому засіданні не встановлено будь-яких обмежень, передбачених статтями 211, 212 Сімейного Кодексу України, щодо можливості заявника бути усиновлювачем. Також, при наданні заявником заяви про усиновлення, а також Деснянською районною в місті Києві державною адміністрацією висновку про доцільність усиновлення [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , дотримано вимоги наведеного вище законодавства України. Наявному в матеріалах справи висновку Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської РДА в м. Києві суд при розгляді заяви надає належну оцінку в сукупності з іншими доказами. Враховуючи встановлені обставини справи, суд констатує, що підстав для визнання заявника [PERSON] таким, що не може бути усиновлювачем [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , не виявлено. Таким чином, враховуючи вищевикладене в своїй сукупності, суд приходить до переконання, що заявник здатний забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дітей, тому заява є належним чином обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. Щодо розподілу судових витрат у справі. За замістом ч. 4 ст. 314 ЦПК України усі судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявника (заявників). Відтак, судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті заявником судового збору за подання ним до суду заяви про усиновлення дитини, слід залишити за останнім, оскільки покладення їх на державу або ж на інших осіб при ухваленні рішення у справі у порядку окремого провадження чинним ЦПК України не передбачено.

Outcome: approved