Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

У березні 2018 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 46098,52 грн. за кредитним договором №\~б/н від 29.02.2012, яка складається з наступного: 9757,17 грн. тіло кредиту; 12622,86\~грн. відсотки за користування кредитом; 21047,13 грн. пеня; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 2171,36 грн. штраф (процентна складова) та судові витрати у розмірі 1762,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до заяви № б/н від 29.02.2012, [PERSON] отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Зазначає, що позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 04.03.2018 має заборгованість у розмірі 46098,52 грн. Саме цю суму позивач прохає суд стягнути з відповідача. Заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 07.05.2018 позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 43427,16 грн. за кредитним договором № б/н від 29.02.2012, яка складається з наступного: 9757,17 грн. тіло кредиту; 12622,86 грн. відсотки за користування кредитом; 21047,13 грн. пеня, а також судовий збір в розмірі 1659,90 грн. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 23.10.2024 заочне рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 07 травня 2018 року, ухвалене у справі за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 29.10.2024 справу за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заяв та клопотань до суду не надавав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Представник відповідача адвокат Тимошенко А.В. надав до суду заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника. Крім того представник відповідача, надав до суду відзив, відповідно до якого вважає докази, надані позивачем до позовної заяви, не допустимими, не достовірними та у своїй сукупності недостатніми для того, щоб зробити висновок про обумовлення сторонами у письмовому вигляді істотних умов договору, зокрема: строків договору; порядку користування кредитними коштами, в т.ч. порядку повернення суми кредиту, сплаті відсотків, пені, штрафів і т.п.; відповідальності сторін за невиконання умов договору, зокрема порядку формування заборгованості за кредитом, нарахування процентів, пені, штрафів і т.п. Зважаючи на викладену у відзиві правову позицію, заперечує проти задоволення позовних вимог стосовно стягнення 12622,86 грн. відсотків, 21047,13 грн. пені, 2671,36 грн. судових штрафів. При цьому, відповідач не заперечує факту отримання кредитного ліміту в сумі 9757,17 грн. і в цій частині визнає позов. Крім того, представник позивача просив зменшити суму судового збору, яка буде підлягати стягненню з відповідача у зв`язку із зменшенням задоволених позовних вимог. Окрім того, просив суд вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд установив наступне. 29.02.2012 у Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Своїм підписом відповідач підтвердив, що ознайомився і згодний із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також пам`яткою клієнта і тарифами банку (а.с.\~9). Відповідно до копії заяви, [PERSON] виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку Кредитка «Універсальна» з бажаним кредитним лімітом 5000 гривень. Згідно з наданим банком розрахунком, відповідач має заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.02.2012 станом на 04.03.2018 у розмірі 46098,52 грн., яка складається з наступного: 9757,17 грн. тіло кредиту; 12622,86 грн. відсотки за користування кредитом; 21047,13 грн. пеня; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 2171,36 грн. штраф (процентна складова) (а.с. 5-8). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт видачі та отримання відповідачем кредитних коштів, про що свідчать підпис у анкеті-заяві, а розрахунком по рахунку відповідача підтверджується факт користування кредитною карткою та вчинення відповідачем дій щодо часткового погашення заборгованості. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 633 ЦК України проголошує, що публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Визначальним у даній справі є не безпосередньо вид чи характеристика умов, які включені до заяви позичальника чи містяться в Умовах і Правилах надання банківських послуг, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов та їх погодження сторонами кредитного договору, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Для вирішення спору в даній справі обов`язковим є з`ясування обставин щодо виникнення зобов`язання боржника сплатити певну суму отриманих в кредит коштів та процентів на користь іншої сторони у строк та в порядку відповідно до цивільно-правового договору. Позовні вимоги щодо стягнення відсотків банк обґрунтовував наявністю домовленостей про процентну ставку за кредитним договором в анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Розроблені Банком умови договору приєднання повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що інша сторона договору лише приєднується до тих умов, з якими вона ознайомлена. Однак рішення суду не може обґрунтовуватись лише самими правовими підставами або аргументами, без встановлення відповідних фактів. За недоведеності заявлених в позовній заяві фактів щодо ознайомлення позичальника з Умовами та Правилами надання банківських послуг, такі Умови та Правила не можуть бути частиною договору. Зазначення в заяві позичальника про ознайомлення позичальника з Умовами надання кредиту та Тарифами без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає позивач. Витяг із Тарифів обслуговування карток «Універсальна» містить умови щодо застосування процентних ставок, які застосовуються при невиконанні зобов`язання щодо повернення відсотків для різних кредитних продуктів - «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD», що позбавляє суд можливості встановити дійсні обставини справи, перевірити розрахунок заборгованості, а також не свідчить про узгодження сторонами розміру відсотків за договором № б/н від 29.02.2012. Беручи до уваги, що Витяг із Тарифів обслуговування карток «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи (а.с. 10, 11-25), не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 29.02.2012 шляхом підписання анкети-заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати простроченого тіла кредиту, процентів, пені та штрафів за користування кредитними коштами. Відтак, суд не вбачає правових підстав для стягнення з [PERSON] заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 12622,86 грн., пені у розмірі 21047,13 грн. та штрафів у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 2171,36 грн. (процентна складова), у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві від 29.02.2012, вказавши, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифи не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору, у зв`язку з чим вважає необхідним відмовити у задоволенні позову в цій частині. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст.\~530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому суд дійшов висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Встановлено, що відповідач [PERSON] користувався кредитними коштами та частково сплачував заборгованість за договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору між сторонами. Крім того, відповідач [PERSON] , відповідно до відзиву, який міститься в матеріалах справи, не заперечує факту отримання кредитних коштів в сумі 9757,17 грн. і вважає, що в цій частині позов підлягає задоволенню. Відтак, оскільки [PERSON] у добровільному порядку не сплатив заборгованість за кредитним договором (фактично отримані кошти), суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9757,17 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в цій частині. Стосовно вирішення питання щодо розподілу судових витрат, слід вказати наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 3 ст. 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Проте, представником відповідача [PERSON] адвокатом Тимошенком А.В. не надано суду жодного доказу на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу. Окрім того, від сторони відповідача до суду не надходило заяви про подання вказаних доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Враховуючи вищевикладене, вимога відповідача про стягнення з позивача на його користь витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6500,00 грн. задоволенню не підлягає. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог (на 21,17 %), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 372,94 грн.

Outcome: partial