Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-12 00:00:00

У лютому 2024 року позивачка звернулася до суду з позовом до Ніжинського відділу ДРАЦС у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просила встановити факт, що громадянин України [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в с. Роботине Пологівського району Запорізької області, є батьком громадянина України [PERSON] , [INFO] , та зобов`язати Ніжинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка на початку 2008 року познайомилася з [PERSON] , вони почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу по [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, а [INFO] в них народився син [PERSON] . Однак запис про батька дитини вчинено зі слів матері відповідно до ст.\~135 СК України, та батьком дитини записано [PERSON] , при цьому враховано ім`я та по батькові біологічного батька. [PERSON] постійно визнавав себе батьком [PERSON] , займався його вихованням та утриманням, піклувався про його розвиток та здоров`я. Рідна мати [PERSON] - [PERSON] також визнає [PERSON] своїм онуком, піклується про нього. Після початку повномасштабного вторгнення військ Російської Федерації на територію України [PERSON] був мобілізований до лав Збройних Сил України та під час виконання військового обов`язку [INFO] загинув у Запорізькій області. Позивачка звернулася до відділу ДРАЦ із заявою про внесення змін про батька до актового запису про народження сина, однак їй було відмовлено в усній формі та рекомендовано звернутися до суду із позовом про встановлення факту батьківства. Установлення факту батьківства необхідне позивачці для оформлення документів для призначення сину пенсії у зв`язку із втратою годувальника. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 лютого 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 02 квітня 2024 року 08-30 год. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 квітня 2024\~року за клопотанням представника позивачки до участі в справі залучено співвідповідача [PERSON] , підготовче засідання відкладено на 26 квітня 2024 року 14-00 год. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 квітня 2024\~року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду на 17 червня 2024 року 14-00 год., який у подальшому відкладено на 13 грудня 2024 року 11-30 год. У судове засідання учасники справи не з`явилися. Представник позивачки адвокат Дорошенко Г. М. подав до суду клопотання, в якому просив провести розгляд справи без його та позивачки участі. Відповідачка [PERSON] подала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила розглянути справу в її відсутність. Пояснила, що її син [PERSON] з 2008 року почав проживати із [PERSON] , вони вели спільне господарство, приходили до неї в гості. Відповідачка називала та сприймала позивачку як невістку. [INFO] у них народився син [PERSON] , який за зовнішніми рисами схожий на її сина [PERSON] , що без сумніву вказує на те, що він є сином [PERSON] . Син відповідачки за життя визнавав себе батьком [PERSON] , багато часу проводив з ним, піклувався про нього. У матеріалах справи міститься заява начальника Ніжинського відділу ДРАЦС у Ніжинському районі Чернігівської області Світлани Катрухи про розгляд справи без представника відділу. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося. Судом установлено, що у свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] матір`ю зазначено « [PERSON] », батьком « [PERSON] » (а. с. 8). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.\~1 ст. 135 СК України, до актового запису про народження [PERSON] № 786 від 15.12.2010 внесено відомості про батька [PERSON] (а. с. 17). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Ніжинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а. с. 10). Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть № 275 та довідкою про причину смерті до форми № 106/о № 275 [PERSON] помер [INFO] в с. Роботине Пологівського району Запорізької області в зоні проведення бойових дій, причина смерті множинні уламкові поранення тулуба та нижніх кінцівок з ушкодженням внутрішніх органів (а. с. 11). До позовної заяви додані спільні фотокартки, на яких зображені позивачка разом з [PERSON] та сином (а. с. 28). Відповідно до ч. 1\~ст. 121 СК України\~права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122та 125 цього\~Кодексу. Пунктом 3 ч. 2\~ст.\~125\~СК України передбачено, що\~якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Згідно зі ст. 130 СК України\~у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1\~ст. 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у ч. 3\~ст. 128 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3\~ст. 128 СК України\~позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно з п. 7\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі\~ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України. У п. 9 цієї ж\~Постанови\~роз`яснено, що питання про походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Походження дитини встановлюється судом із урахуванням усіх обставин. При цьому можуть застосовуватися будь-які засоби доказування, передбачені цивільним процесуальним законодавством: пояснення сторін та третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази, висновок експерта. В основу рішення суду не можуть бути покладені лише докази, отримані з порушенням закону, які не мають юридичної сили. Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь які фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Батьківство може бути визнане особою як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Указані обставини та інші обставини, що стосуються справи, можуть бути підтверджені поясненнями сторін і третіх осіб, показаннями свідків, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Зокрема, доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. У постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 зроблено правовий висновок про застосування\~ст. 130 СК України, де вказано, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог\~ЦПК України. У третьому абзаці п. 13\~постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відповідно до ч. 1\~ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін.\~ Учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обов`язків,\~передбачених законом.\~ Кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~ Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з цим з правилами ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно із ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~\~ Статтею 77 ЦПК України\~встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частиною другою\~статті 78 ЦПК України\~встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За правилами\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд вважає позов доведеним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Наданими доказами, які є належними і допустимими, доведено спільне проживання [PERSON] та [PERSON] , які є батьками [PERSON] , [INFO] , ведення ними спільного господарства, а також спільне виховання та спільне утримання цієї дитини. Надані докази (зокрема, фотознімки) з вірогідністю підтверджують визнання [PERSON] за його життя батьківства щодо [PERSON] його сина. Також ці обставини, а також позов вцілому, визнала відповідачка [PERSON] - мати [PERSON] , який помер [INFO] . Суд вважає, що зібрані в справі докази свідчать про наявність підстав для висновку про встановлення факту батьківства [PERSON] , який помер [INFO] , відносно дитини [PERSON] , і встановлення вказаного факту має юридичне значення для позивачки. Відповідно до\~ст. 134 СК України\~на підставі заяв осіб, зазначених у\~статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. За таких обставин, наявні підстави для внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини.

Outcome: approved