Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Акціонерного товариства «Сенс Банк» (далі - АТ «Сенс Банк»), третя особа [PERSON] про визнання договору неукладеним. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що йому з телефонної розмови з працівником Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа Банк», яке є правонаступником Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», стало відомо, що він є поручителем за кредитним договором, укладеним з [PERSON] . З останнім він не знайомий, не укладав договору поруки та не поручався перед кредитором за виконання [PERSON] його обов`язку по кредиту. Зазначає, що ніяких правочинів з відповідачем він не вчиняв, жодних договорів не підписував, волевиявлення на вчинення таких договорів не було та йому невідомо про їх існування. Просив визнати неукладеним договір поруки від 16.07.2008 № 06-09/1613, укладений між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк». 17.10.2023 Приморським районним судом міста Одеси постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху. 25.10.2023 Приморським районним судом міста Одеси постановлено ухвалу про направлення справи за підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва. 18.03.2024 Голосіївським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. За адресою відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які отримані останнім 29.03.2024. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. За договором поруки № 06-09/1613 від 16.07.2008 [PERSON] (поручитель) зобов`язується перед Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (кредитором) солідарно відповідати за виконання [PERSON] (позичальником) у повному обсязі зобов`язань за договором кредиту № 08-660/141-132 від 16.07.2008. Договір поруки №06-09/1613 від 16.07.2008 є трьохстороннім, він укладений [PERSON] (поручитель), Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (кредитор) та [PERSON] (позичальник). У частині першій статті 81 ЦПК України закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків наявності підстав звільнення від доказування. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В січні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» в особі Одеського відділення АТ «Альфа-Банк» про визнання договору поруки недійсним. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11.01.2021 відкрито провадження у справі (справа № 522/73/21), визначено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04.10.2021 (справа №522/73/21) призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. За висновком експерта №22-3517 судово - почеркознавчої експерти від 13.01.2023 підпис від імені [PERSON] , розміщений у графі «Сторона 3. Поручитель» договору поруки №06-09/1613 від 16.07.2008, виконаний не самим [PERSON] , а іншою особою. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08.08.2023 у справі №522/73/21, у задоволенні позову [PERSON] до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання договору недійсним - відмовлено через обрання неефективного (неналежного) способу захисту. Згідно з приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 533 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Частинами 1, 4 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів. За положенням ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. На підтвердження доводів не укладення договору позивач зазначає, що висновком експерта №22-3517 судової почеркознавчої експерти від 13.01.2023 встановлено, що підпис від імені [PERSON] , розміщений у графі «Сторона 3. Поручитель», договору поруки № 06-09/1613 від 16.07.2008, виконаний не самим [PERSON] , а іншою особою. Позивач просить визнати неукладеним багатосторонній договір поруки №06-09/1613 від 16.07.2008, сторонами якого є Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (кредитор), [PERSON] (позичальник) та [PERSON] (поручитель). Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною першою статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі № 171/1858/15-ц (провадження № 61-2612св18) зазначено, що "відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягується до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Суд зазначає, що до участі в цій справі не був притягнутий як відповідач [PERSON] (позичальник), який зазначений стороною у договорі поруки № 06-09/1613 від 16.07.2008, який позивач просить визнати неукладеним. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад (правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19, від 20 січня 2021 року у справі № 203/2/19). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed