Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

Представник позивача адвокат Константінова Т.М., діючи в інтересах [PERSON] звернулася в Канівський міськрайонний суд з позовом до ТОВ «Вердикт Капітал», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову вказує, що позивачу стало відомо, що приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Плесюком О.С. 06.11.2020 відкрито виконавче провадження №63527863 по примусовому виконанню виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. 21.10.0 зареєстрованого в реєстрі за №4804 про стягнення зі [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №50117 від 04.10.2017 у розмірі 76441,91 грн. Вважає, що даний виконавчий напис не підлягає виконанню, розрахунки про заборгованість відсутні, що свідчить про те, що нотаріус не пересвідчився у тому, що сума яка підлягає стягненню є безспірною. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., зареєстрованими в реєстрі за №4804 від 21.10.2020 та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору. Ухвалою судді від 27.12.2023 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, які беруть участь у справі. 05.04.2024 відповідачем подано до суду відзив на позов, відповідно до якого у задоволенні позову просили відмовити у зв`язку з безпідставністю. Ухвалою судді Сивухіна Г.С. від 25.10.2024 даний позов прийнято до свого провадження, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Дану ухвалу суду отримано сторонами, заперечень щодо розгляду справи у порядку письмового провадження до суду не надходило. Пояснень щодо позову від третіх осіб не надходило. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. вчинено виконавчий напис від 21.10.2020, зареєстрований в реєстрі за №4804 про стягнення зі [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №50117 від 04.10.2017 у розмірі 76441,91 грн. Строк, за який проводиться стягнення: 29.11.2018 по 11.03.2020. Загальна сума заборгованості, втому числі плата за вчинення виконавчого напису, яка підлягає стягненню з боржника складає 76441,91 грн. (а.с.12). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюком О.С. від 06.11.2020 відкрито виконавче провадження з виконання вище вказаного виконавчого напису (а.с.26,27). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23.10.2021 вбачається, що [PERSON] 23.10.2021 зареєструвала шлюб з [PERSON] , актовий запис №2184, після чого змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.9). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюються Законом України\~«Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Відповідно ст.\~18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до ст.\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів провадиться стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису у цьому випадку подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до підпункту 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Постановою КМ України № 662 від 26.11.2014 було внесено зміни до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а саме: доповнено перелік розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, вище вказану Постанову КМ України № 662 від 26.11.2014 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, Постанову КМ України № 662 від 26.11.2014 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, тому кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку за виконавчим написом нотаріуса. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17. Станом на час вчинення виконавчого напису 21.10.2020, постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172, (з урахуванням постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14) передбачала вчинення виконавчих написів лише на підставі нотаріального посвідченого договору. Як вбачається з оскаржуваного виконавчого напису, кредитний договір, який був підставою для вчинення оскаржуваного виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. Відповідачем також не надано суду доказів на підтвердження його нотаріального посвідчення. Отже, у суду наявні підстави для визнання оскаржуваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однією з ознак безспірності вимоги, є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен впевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо одна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13.10.2021 у справі № 554/6777/17-ц, від 30.09.2019 у справі № 357/12818/17, від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17 ( з посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 30 вересня 2019 року (справа № 357/12818/17), від 15 січня 2020 року (справа №305/2082/14-ц). Відповідачем не надано доказів направлення стягувачем листа-вимоги про повернення боргу та отримання боржником такого листа, що свідчить про порушення процедури стягнення та про відсутність безспірності вимог, що також є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Згідно ст.ст.12,81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням вищенаведених положень законодавства, а тому має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Щодо відшкодування відповідачем судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Позивачем при поданні позову понесено судові витрати на загальну суму 1288,32 грн., а саме: - сплачено судовий збір в сумі за подачу заяви про забезпечення позову 426,44 грн.; - сплачено судовий збір в сумі за подачу позовної заяви в сумі 858,88 грн. Доказів на підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу суду не надано. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені повністю, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1288,32 грн. Ухвалою суду від 27.12.2023 було забезпечено позов, шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні №63527863. Згідно ч.7 ст.158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Оскільки від учасників справи жодних клопотань щодо заходів забезпечення позову не надходило, а тому заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання даним рішенням законної сили.

Outcome: approved