Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-12 00:00:00

У липні 2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором про споживчий кредит №3430396 від 18.09.2021 року у розмірі 109 030 грн. з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 20 000 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 89 030 грн. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача понесені витрати на сплату судового збору - 3 028 грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 25 000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18.09.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №3430396. Відповідач здійснила дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки. На рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі встановленому договором - 20 000 грн. Станом на сьогоднішній день строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 26.01.2022 року був укладений договір №26-01/2022-83 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3430396 від 18.09.2021 року. В свою чергу, 13.03.2023 року був укладений договір №10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3430396 від 18.09.2021 року. Таким чином, ТВО «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором №3430396 від 18.09.2021 року. Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 10 липня 2024 року вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін; копію ухвали направлено сторонам по справі, а відповідачу - копію позовної заяви з додатками. 31 липня 2024 року на адресу суду від представника відповідача - адвоката Чабан А.Ю. надійшов відзив у якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції представник відповідача зазначив, що [PERSON] ніколи не вчиняла дії, спрямовані на укладення спірного кредитного договору, не отримувала за цим договором кошти. Відповідач наполягає, що 18.09.2021 року близько 00 год 30 хв відносно [PERSON] було скоєно злочин шляхом таємного заволодіння особистим майном. Так, обставинами скоєння злочину відповідач зазначає: водій легкового автомобілю «Таксі» в салоні якого знаходилась [PERSON] , рухаючись по вул.Кедріна у м.Дніпро, зупинив авто та в салон сів невідомий чоловік. Через деякий час невідомий чоловік попросив водія зупинити авто, вийшов з авто та зник в невідомому напрямку. Авто «таксі» продовжило рух в напрямку будинку, де проживає відповідач. Біля будинку з`ясувалось, що разом із невідомим пасажиром із салону авто зникли речі, які належали [PERSON] , а саме: смартфон, ключі від квартири, грошові кошти у розмірі 1 500 грн. На ранок 18.09.2021 року, освідомивши факт крадіжки речей, [PERSON] була вимушена звернутись до відділення АТ «ПУМБ» та з метою запобігання використання особистих коштів була змушена заблокувати всі наявні в неї кредитні картки банку «ПУМБ». Також, зазначено, що відповідач уклала кредитний договір з банком «ПУМБ» на покупку нового смартфона, відновила втрачені сім-карти шляхом звернення до відділень Київстар та Водафон. Таким чином, відповідач наголошує, що відновити зв`язок вдалось лише к 17 год 00 хв 18.09.2021 року. Таким чином, [PERSON] не мала технічної можливості для проведення процедури укладання договору №3430396. По факту скоєного злочину відповідач звернулась до відділення поліції. Однак, у зв`язку із тим, що особисті данні, паспортні данні, особисті номера телефонів [PERSON] , данні банківської карти для виплат ПриватБанку, знаходились у невідомих осіб, запобігти злочинному використанню особистих даних [PERSON] не мала можливості. Адвокат наголошує суду, що у позивача відсутні докази особистої участі [PERSON] в укладанні спірного договору позики та отримання будь-яких коштів (фото, зразок особистого підпису відповідача). Зазначене вище виключає можливість розгляду цивільної справи по суті за участю [PERSON] в якості відповідача по справі. Про дату і час та місце розгляду справи сторони були повідомлені в порядку ч. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Представник позивача - директор ТОВ «Коллект Центр» Ткаченко М.М. у судове засідання не з`явилась, надавши через систему «Електронний суд» заяву у якій просила суд проводити розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Коллект Центр». Відповідач та її представник - адвокат Чабан А.Ю. у судовому засіданні, кожен окремо, заперечували проти задоволення позовних вимог посилаючись на підстави зазначені у відзиві. Заслухавши заперечення відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановлено, що відповідно до анкети-заяви на кредит №3430396 створеної 2021-09-18 року, [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , моб.тел. [NUMBER] , ел.пошта - [NUMBER] / [INFO] ) просить банк про надання споживчого кредиту на наступних умовах: сума кредиту - 20 000 грн.; строк кредитування 15 днів; дата повернення кредиту 2021-10-03 року; сума до повернення 20 030 грн.; комісія - 0,00 грн.; проценти - 30,00 грн. нараховуються за ставкою 0.01% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (а.с.12). 18 вересня 2021 року ТОВ «Мілоан» з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони уклали договір про споживчий кредит №3430396 з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно в електронній формі в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» (а.с.6-10). Відповідно до п.п.1.2-1.7 договору, сума кредиту становить 20 000,00 грн.; кредит надається строком на 15 днів з 18.09.2021 року; дата повернення 03.10.2021 року; відсоткова ставка - 4,00% річних; комісія - 0,00 грн.; проценти - 30,00 грн. нараховуються за ставкою 0.01% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку заборгованості за кожен день користування кредитом. Пунктом 2.3 договору передбачена можливість пролонгації кредиту на умовах п.2.3.1. Окрім того, сторонами було погоджено та підписано у якості додатку №1 до договору про споживчий кредит №3430396 від 18.09.2021 року, графік розрахунків (а.с.10 на звороті) у якому позичальник підтвердив, що: до укладення цього договору ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав у письмовій формі (у вигляді електронного документа, розміщеного в особистому кабінеті) паспорт споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною цього договору, з інформацією, передбаченою ч.2,3 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування»; до укладення договору отримав проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами (у т.ч. викладеними у п.6.3) та Правилами, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього договору; умови договору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану; до укладення цього договору отримав від Товариства інформацію, зазначену в Законі України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та в Законі України «Про споживче кредитування» (п.5.1. Договору). Як вбачається з паспорта споживчого кредиту №3430396, підписаного споживачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, споживач [PERSON] підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних споживачем умов кредитування (а.с.11). Укладення Товариством кредитного договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п.п. 6.4., 6.5. Договору). У розділі 10 договору «Реквізити сторін» вказано ідентифікуючі відомості ТОВ «МІЛОАН», а також ідентифікуючі відомості позичальника, зокрема: прізвище, ім`я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, дані паспорта, адреса проживання, контактний номер телефону та електронна пошта. Із довідки про ідентифікацію наданою позивачем вбачається, що ТОВ «Мілоан» підтверджує, що клієнт [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] ), з яким укладено договір №3430396 від 18.09.2021 року, ідентифікований ТОВ «Мілоан»: одноразовий ідентифікатор - S69765, дата відправки ідентифікатора позичальнику - 18.09.2021 року, номер телефону на який було відправлено ідентифікатор - 3870993351596 (а.с.13). Позивачем в порядку, встановленому договором, виконано умови договору про споживчий кредит та 18 вересня 2021 року здійснено переказ коштів [PERSON] у розмірі 20 000 грн на кредит рах.№ 516875*14, призначення платежу - кошти згідно договору 3430396, що підтверджується платіжним дорученням №56632531 від 2021-09-18 (а.с.13 на звороті). Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 10.03.2023 року за [PERSON] існує заборгованість за договором про споживчий кредит №3430396 від 18.09.2021 року в розмірі 109 030 грн., з яких: 20 000 грн. - тіло кредиту; 89 030 грн. - заборгованість по відсоткам (а.с.16,17). Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини 1 статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону). Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вищевказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов обґрунтованого висновку, який не спростовано стороною відповідача, що договір про споживчий кредит №3430396 від 18.09.2021 року було укладено сторонами в електронній формі за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто, належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами кредитного договору. Суд враховує, що згідно з роздруківками заявки з офіційного веб-сайту ТОВ «Мілоан», договір про споживчий кредит містить всі ідентифікуючі дані щодо позичальника, а отже, 18.09.2021 року [PERSON] оформила анкету-заяву для отримання кредиту шляхом заповнення всіх полів заявки, які відмічені як обов`язкові для заповнення, та підписала паспорт споживчого кредиту №3430396 та сам договір про споживчий кредит №3430396. Отже, без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Посилання відповідача у відзиві, що кредитний договір вона не підписувала і не брала кредитні зобов`язання на себе, і що 18.09.2021 року близько 00 год 30 хв невстановлена особа заволоділа її особистим майном, в зв`язку з чим [PERSON] звернулась із заявою про вчинений злочин до ВП №6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, яким було відкрито кримінальне провадження за ч.1 ст.185 КК України, висновків суду не спростовують, враховуючи наступне. Так, до відзиву на позовну заяву представник відповідача - адвокат Чабан А.Ю. надав копію витягу з ЄРДР за номером кримінального провадження 12021046680000596, зареєстрованого 11.10.2021 року, за правовою кваліфікацією ч.1 ст.185 КК України, згідно фабули якого, 11.10.2021 року до відділення поліції №6 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області надійшла ухвала Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська за скаргою [PERSON] про невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом таємного викрадення чужого майна (ЖЄО 22506) (а.с.65). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Однак вирок суду, яким встановлено вину іншої особи у оформленні спірного кредитного договору на підставі вкрадених особистих речей [PERSON] , отримання та використання коштів за таким кредитним договором, укладеним з ТОВ «Мілоан», у матеріалах справи відсутній. Наявний у матеріалах справи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань в кримінальному провадженні № 12021046680000596 не свідчить сам по собі про те, що кредитний договір укладений і кошти використані не відповідачем, а іншою особою. Натомість судом встановлено, що постановою начальника СД ВП №6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції Жмак М.Є. від 18.11.2021 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12021046680000596 від 12.10.2021 року, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального проступку, відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України (а.с.113,115). Суд звертає увагу, що при укладенні договору про споживчий кредит №3430396 від 18.09.2021 року відповідачем було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором S69765, що узгоджується з вимогами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», та відхиляє як необґрунтовані посилання відповідача у відзиві на те, що договір про надання фінансових послуг, якщо інше не передбачено законом, повинен містити підписи сторін. Інші заперечення відповідача не ґрунтуються на доказах та законі, зводяться до ухилення від виконання зобов`язання і не спростовують висновків суду. Окрім того, встановлено, що [PERSON] зверталась до суду з позовом до ТОВ «Мілоан», в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати договір споживчого кредиту №3430396 від 18 вересня 2021 року, укладений між сторонами, недійсним. Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 04 жовтня 2022 року по цивільній справі №204/1339/22, залишеним постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 січня 2023 року без змін, у задоволенні позовної заяви [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» про визнання кредитного договору недійсним - відмовлено (а.с.134-137, 138-141). Так, у вищевказаному рішенні суду встановлено, що оспорюваний кредитний договір підписаний позивачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, що відповідає положенням ст.82 ЦПК України. Таким чином, суд дійшов висновку, що договір про споживчий кредит №3430396 був підписаний 18.09.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , а сама [PERSON] є належним відповідачем у цивільній справі. Відповідно до договору факторингу №26-01/2022-83 від 26 січня 2022 року, ТОВ «Мілоан» передає новому кредитору ТОВ «Вердикт Капітал» належні ТОВ «Мілоан» права грошової вимоги до боржників (а.с.18-20). Згідно витягу з додатку №3 до договору факторингу №26-01/2022-83 від 26.01.2022 року, до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право грошової вимоги, зокрема, до відповідача [PERSON] за договором про споживчий кредит №3430396 від 18.09.2021 року (а.с.23). У свою чергу, з матеріалів справи вбачається, що 10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» був укладений договір №10-03/2023/01 відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» передає новому кредитору ТОВ «Коллект Центр» належні ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників (а.с.24-27). Згідно витягу з додатку №3 до договору №10-03/2023/01 про відступлення прав вимоги від 10.03.2023 року, до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право грошової вимоги, зокрема, до відповідача [PERSON] за договором про споживчий кредит №3430396 від 18.09.2021 року (а.с.30). Згідно ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений. Документ сформований в системі іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» набуло право належного кредитора до відповідача [PERSON] за договором про споживчий кредит №3430396 від 18.09.2021 року на загальну суму 109 030 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості, доданого ТОВ «Коллект Центр» до позовної заяви, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Коллект Центр» за договором про споживчий кредит №3430396 від 18.09.2021 року становить 109 030 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 20 000 грн., заборгованості по відсоткам - 89 030 грн. Відповідачем, наданий стороною позивача розрахунок заборгованості не спростований, власних розрахунків останнім не подано, тому даний розрахунок судом приймається, як достовірний. Відтак, на дату звернення ТОВ «Коллект Центр» до суду борг відповідача [PERSON] перед ТОВ «Коллект Центр» за договором про споживчий кредит №3430396 від 18.09.2021 року становить 109 030 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 20 000 грн., заборгованості по відсоткам - 89 030 грн., у зв`язку із чим, вимоги позовної заяви в цій частині підлягають задоволенню. Щодо витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 грн., суд зазначає наступне. За частинами 1-3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно частин 2, 3, ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Нормами ЦПК України передбачено співмірність гонорару адвоката, тобто заявлена адвокатом ціна своїх послуг повинна відповідати складності спору та об`єму робіт, часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт. Гонорар адвоката має бути розумним з урахуванням витраченого адвокатом часу. Витрати мають бути обґрунтованими, документи, що підтверджують витрати, мають бути складені належним чином. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Данілов проти України», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. На підтвердження цих витрат до позову додано копії наступних документів: Договір про надання правничої допомоги №07-06/2024 від 07.06.2024 року (з Додатком «прайс-лист»), укладений між АО «Лігал Ассістанс» та ТОВ "Коллект Центр" (а.с.34 на звороті-36); платіжну інструкцію №0440640000 від 11.06.2024 року на суму 200 000 грн. із зазначенням призначення платежу - надання правової допомоги згідно договору №07-06/2024 від 07.06.2024 року про надання правової допомоги (а.с.37); заявку на надання юридичної допомоги №60 від 07 червня 2024 року (а.с.38); витяг з Акту №4 про надання юридичної допомоги від 10.06.2024 року у якому сторони погодили надання наступних правових послуг АО для ТОВ «Коллект Центр» стосовно боржника за договором №3430396 [PERSON] : надання усної консультації - 4 000 грн., підготовка пропозицій - 6 000 грн., складання позовної заяви - 15 000 грн. (а.с.39). Суд, враховуючи об`єм та характер наданих послуг, їх складність, а також відсутність клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 25 000 грн. Вказана сума на думку суду є об`єктивно обґрунтованою, доказів протилежного відповідачем не надано. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 3 028 грн. На підставі ст.ст. 526, 634, 638, 640, 641, 1049, 1054 ЦК України та

Outcome: approved