Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

06\~серпня 2024\~року позивачка\~ [PERSON] \~звернулася до\~суду із\~позовом до\~відповідача [PERSON] ,\~визначивши третьою\~особою Дніпровський\~відділ державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~у Дніпровському\~районі Дніпропетровської\~області Південного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Одеса),\~із вимогами\~про визнання\~батьківства (а. с. 2-4). В обґрунтування заяви, з урахуванням усунених недоліків (а. с. 27-30), вказує, що відповідно до свідоцтва про народження, її батьком записано [PERSON] . Однак даний запис було внесено зі слів матері позивачки [PERSON] в порядку ст. 135 СК (редакції закону 2005 року), оскільки на момент народження позивачки її мати не перебувала у шлюбі, спільну заяву про визнання батьківства батьки чи батько окремо не подавали. Біологічним батьком позивачки є відповідач [PERSON] , [INFO] , якого від народження позивачка знає як свого рідного батька, він постійно мешкав разом з нею та її матір`ю, а в подальшому і з молодшим братом [PERSON] однією родиною. Шлюб батьків на момент народження позивачки не був зареєстрований, а відповідач не був записаний як її батько через те, що відповідач на той момент не мав паспорта. Свій перший паспорт громадянина України відповідач отримав лише 05 квітня 2011 року вже після народження позивачки. В подальшому відповідач із заявою про визнання свого батьківства щодо позивачки до органів РАЦС чи з позовом до суду не звертався. Відповідач відмовляється добровільно, в позасудовому порядку, подавати заяву про реєстрацію його як батька до органу державної реєстрації актів цивільного стану, через що [PERSON] змушена звертатися до суду з позовом про визнання батьківства. Зазначає, що факт, що відповідач є батьком позивачки підтверджує те, що при реєстрації її народження як її батько було зазначено особу з ім`ям та по-батькові « [PERSON] », а по-батькові позивачки « [PERSON] », що співпадає з анкетними даними відповідача, крім того 19 жовтня 2019 року мати позивачки та відповідач здійснили церковний шлюб, також є в наявності фото позивачки з відповідачем. Батьківство відповідача можуть підтвердити свідки, які добре знають родину позивачки та відповідача. Також вказує, що з невідомих позивачці причин відповідач та її мати безвідповідально не оформили її документи у відповідності до фактичних та дійсних обставин. Тому, оскільки позивачка є повнолітньою особою [PERSON] прохає суд визнати [PERSON] її батьком та внести зміни до актового запису про народження позивачки зазначивши її батьком відповідача та видати нове свідоцтво про народження. Ухвалою суду від 27 вересня 2024 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 14 годину 00 хвилин 11 листопада 2024 року (а. с. 35), копія якої надіслана учасникам справи 27 вересня 2024 року за вихідним № 23828/24-вих/2/204/3282/24 ( а. с. 36). Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, прохала позов задовольнити. Пояснила, що відповідач наразі мобілізований, а тому, якщо щось з ним щось станеться, вона хотіла би щоб відповідач був офіційно визнаний її батьком. Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, прохав позов задовольнити. Додатково зазначив, що проведення експертизи не потрібно, оскільки всі знають, що позивачка є дитиною відповідача. Пояснив, що раніше відповідач не зробив паспорт через свою неорганізованість, на той час не вважав це необхідним. Зазначив, що наразі відповідач є мобілізованим до військової служби. Відповідач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги він визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував (а. с. 47). Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, приймаючи до уваги покази свідків, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] народилася [INFO] , в відомостях про батьків в свідоцтві про народження батьком позивачки зазначений [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що видано 22 червня 2005 року (а. с. 13). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а. с. 14-17), відомості про батька [PERSON] , [INFO] , внесені на підставі заяви [PERSON] № 87 від 22 червня 2005 року. 19 жовтня 2019 року мати позивачки [PERSON] та відповідач здійснили церковний шлюб, про що в церковній книзі зроблено запис № 32 (а. с. 18). В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивачка є її онучкою, а відповідач є її сином. Зазначила, що відповідач не встиг зареєструвати позивачку як доньку, оскільки у нього не було паспорту до 2012 року. Відповідач та позивачка проживають разом приблизно з 2005 року. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивачка є її донькою, вона з відповідачем почали проживати разом за місяць до пологів разом з його матір`ю, оскільки не мали особистого житла. Вказала, що документами займалась її мати, оскільки вона з дитиною була в лікарні, а чому мати зазначила прізвище для позивачки саме « [PERSON] », пояснити не може. Зазначила, що експертиз або ДНК-тестів не робили, тому що знали, що позивачка є їх спільною донькою з відповідачем. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Відповідно до вимог ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Приписами ч. 2 ст. 122 СК України визначено, що дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Нормою ч. 1 ст. 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. При цьому,\~приписами ч.\~ч.\~2-4\~ст.\~128\~СК України\~визначено,\~що підставою\~для визнання\~батьківства є\~будь-які\~відомості,\~що засвідчують\~походження дитини\~від певної\~особи,\~зібрані відповідно\~до\~ЦПК України. Позов\~про визнання\~батьківства може\~бути пред`явлений\~матір`ю,\~опікуном,\~піклувальником дитини,\~особою,\~яка утримує\~та виховує\~дитину,\~а також\~самою дитиною,\~яка досягла\~повноліття. Позов\~про визнання\~батьківства може\~бути пред`явлений\~особою,\~яка вважає\~себе батьком\~дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до\~частини першої статті 135\~цього Кодексу. Отже, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). При цьому, питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: dismissed