Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

Позивач, в особі свого представника [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви представник позивача заначила, що між сторонами спільне життя не склалося, шлюбні відносини припинили з весни 2019 року, що призвело до фактичного припинення сімейно-шлюбних відносин, а також спільне проживання, спільне господарство не ведуть. Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Представник позивача в своїй заяві від 10 грудня 2024 року позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі, розгляд справи провести у відсутності позивача та представника, судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору та витрат на правничу допомогу стягнути з відповідача. Відповідач в своїй заяві від 18 грудня 2024 року розгляд справи просить провести у його відсутності, позов про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі та просить задовільнити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Шлюб зареєстрований, 21 січня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області та складено актовий запис № 38. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 14липня 2016 року [PERSON] народилася [INFO] , її батьками вказано [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 10жовтня 2018 року [PERSON] народилася [INFO] , її батьками вказано [PERSON] та [PERSON] . Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 СК України. Фактично шлюбні відносини припинені, подружжя не веде спільного домогосподарства, спору про поділ майна не має. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За приписами ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що подальше спільне проживання подружжя, збереження їх шлюбу неможливе та суперечило б інтересам кожного з них, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно із ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи вимогу представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, аналізуючи розмір допомоги на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), задоволення позову та визнання позовних вимог у повному обсязі відповідачем, вважає, що розмір витрат визначений позивачем в розмірі 4 000,00 грн є обґрунтованим. Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення суми витрат позивача на правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останньою, які складаються з судового збору в загальному розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved