Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. [PERSON] та [PERSON] з 11.07.2013 по 24.09.2021 перебували в зареєстрованому шлюбі. У період сумісного проживання, перебуваючи в шлюбі, подружжя набуло автомобіль марки VolkswagenCaddy білого кольору, 2007 року випуску, кузов № [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , який, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] від 13.08.2020 було зареєстровано за відповідачкою. Після розірвання шлюбу за рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 24.09.2021, за усною згодою сторін, автомобіль залишився у володінні позивача, а все інше майно, яке було придбано у шлюбі, а також грошові кошти залишилися відповідачу. Проте, на даний час відповідач не надає згоди на перереєстрацію автомобіля на позивача. Оскільки згоди щодо поділу набутого подружжям за час шлюбу майна не досягнуто, позивач вимушений звернутись до суду. Позивач просить суд поділити між ним та [PERSON] майно, що є спільною сумісною власністю - автомобіль марки VolkswagenCaddy білого кольору, 2007 року випуску, кузов № [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , а саме - та визнати право власності на автомобіль марки VolkswagenCaddy білого кольору, 2007 року випуску, за позивачем, стягнути з позивача на користь відповідача компенсацію половини вартості автомобіля в розмірі 18 945 грн. 40 коп.. Позивачем було компенсовано 50% вартості автомобіля, згідно звіту про оцінку майна від 22.02.2024, наданого ФОП « [PERSON] », на депозитний рахунок Брусилівського районного суду Житомирської області, в розмірі 18\~945,40 грн. Ухвалою судді Брусилівського районного суду Житомирської області від 04.03.2024 у справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 21.05.2024 призначено судову автотоварознавчу експертизу для встановлення дійсної ринкової вартості спірного автомобіля VolkswagenCaddy, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , провадження у справі зупинено. 01.07.2024 до суду надійшов висновок судового експерта Костюченка А.П. №19 від 13.06.2024. Ухвалою суду від 02.07.2024 провадження у справі поновлено. Ухвалою суду від 10.09.2024 підготовче провадження у справі закрито і справу призначено до судового розгляду. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Вказав, що пр. зверненні до суду вніс частково кошти на депозитний рахунок., а після ознайомлення з висновком експерта додатково вніс кошти, тобто на даний час ним гарантовано сплату половини від ринкової вартості авто на користь відповідачки. Просив позво задовольнити, по можливості зменшити вартість авто. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, її представник [PERSON] в судовому засіданні надав згоду на отримання грошової компенсації вартості 1/2 частки автомобіля, а саме 86 482,46 гривень, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 11.07.2013 по 24.09.2021 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області про розірвання шлюбу від 24.09.2021 (а.с.11) Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] [PERSON] є власником автомобіля марки VolkswagenCaddy білого кольору, 2007 року випуску, кузов № [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , об`єм двигуна 1896 см3, який зареєстрований 13.08.2020. (а.с.12-13) Відповідно до звіту про оцінку майна від 22.02.2024, виконаного фізичною особою-підприємцем « [PERSON] », ринкова вартість автомобіля марки VolkswagenCaddy, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] ,складає 37 890,80гривень. (а.с.13-22) Відповідно до висновку судового експерта №19 від 13.06.2024 судової автотоварознавчої експертизи автомобіля VolkswagenCaddy, державний номерний знак [NUMBER] , ринкова вартість автомобіля VolkswagenCaddy білого кольору, 2007 року випуску, кузов № [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , станом на час проведення експертизи (13.06.2024) становить 172 964, 92, що дорівнює 172 964,92 / 40,4441 = 4276,64 $. (а.с.58-88) Згідно з платіжною інструкцією 0.0.3490812084.1 від 23.02.2024, позивач [PERSON] вніс на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Житомирській області 18 945,40 грн. (а.с.5) Згідно з платіжною інструкцією 0.0.3696671049.1 від 11.06.2024, відповідачка [PERSON] перерахувала на рахунок судового експерта Костюченка А.П. 4500,00 грн. Згідно з платіжною інструкцією 0.0.3490812084.1 від 23.02.2024, позивач [PERSON] вніс на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Житомирській області 18 945,40 грн. Спірний автомобіль марки VolkswagenCaddy, білого кольору, 2007 року випуску, кузов № [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , є неподільною річчю. За змістом частин першої та сьомої статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно частини першої статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України). Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України (стаття 68 СК України). Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.\~Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Як передбачено\~ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно\~ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у справі власності є спільною частковою власністю. Як передбачено ч.1, 3\~ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Як визначено\~статтею 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому\~статтею 364 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Згідно із ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно положень п. 25 постанови пленуму ВСУ від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що приписи частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) треба розуміти так:(а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації);(б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні. Оскільки позивач на виконання вимог ст. 71 СК України вніс на депозитний рахунок суду кошти за компенсацію вартості 1\\2 частини неподільного майна (автомобіля), а відповідачка не заперечує щодо поділу майна подружжя в шляхом отримання нею компенсації за свою частку в ньому, то позовні вимоги підлягають задоволенню. В свою чергу, суд відхиляє доводи позивача про невідповідну оцінку вартості спірного автомобіля, оскільки ним не було надано доказів на спростування висновку експерта від № 19 від 13.06.2024. Також суд приймає визнання відповідачем позову як таке, що не суперечить вимогам законодавства. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1211,20 грн. В свою чергу, з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути понесені судові витрати у виді витрати на проведення експертизи в розмірі 4500 грн (квитанція від 11.06.2024). На підставі ч. 10 ст. 141 ЦПК України, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні, а тому з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню різниця в судових витратах в розмірі : 4500 грн. 1211,20\~ грн. = 3288,80 грн. Заяв про розподіл інших витрат не надійшло.

Outcome: approved