Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

У травні 2024 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом у якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] померла [PERSON] , яка за життя залишила заповіт від 21.10.1987, згідно з яким заповіла позивачу домоволодіння, розташоване за вищевказаною адресою. 24.01.1998 [PERSON] звернувся до Новомосковської державної нотаріальної контори з із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої [PERSON] , де було заведено спадкову справу № 60/1998. В подальшому, звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, постановою нотаріуса від 14.03.2024 йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що спадкоємцем не надано документу, що підтверджує місце відкриття спадщини; з поданого свідоцтва про смерть вбачається, що спадкодавець померла на території російської федерації. Ухвалою судді від 31.05.2024 відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 27.08.2024 витребувано копію спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] 17.10.2024 ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду. Представник позивача - адвокат Щербина С.В. через канцелярію суду подав заяву у якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Від представника відповідача - Новомосковської міської ради надійшла заява про розгляд справи без його участі. У поданій заяві просить вирішити справу у відповідності до вимог законодавства та з урахуванням наявних у справі документів (а.с.56). Представник третьої особи подав заяву про розгляд справи без його участі (а.с.35). Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [INFO] у селищі Круча Климовського району Брянської області російської федерації померла «[PERSON]» (мовою оригіналу) [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.11). [PERSON] на випадок своєї смерті заповідала [PERSON] житловий будинок з надвірними побудовами, що знаходиться в [ADDRESS] , що підтверджується копією заповіту, посвідченого 21.10.1987 державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за № 3303 (а.с.12-13). За життя [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого 15.04.1987 державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №1185, на праві приватної власності належав житловий будинок [ADDRESS] . На зворотній стороні цього договору наявний реєстраційний напис, згідно з яким право приватної власності на зазначене домоволодіння зареєстровано за «[PERSON]» (мовою оригіналу) [PERSON] в Новомосковському міському БТІ та занесено у реєстрову книгу за №9294-64 від 21.04.1987. Запис засвідчено підписом керівника та печаткою Новомосковського МБТІ (а.с.15-17). З матеріалів спадкової справи №60/1998, заведеної 24.01.1998 Новомосковською державною нотаріальною конторою, номер у спадковому реєстрі №78174113 вбачається, що позивач прийняв спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , подавши нотаріусу 24.01.1998 відповідну заяву (а.с.45). 14.03.2024 [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.46). Даних про наявність інших спадкоємців, окрім позивача, матеріали спадкової справи не містять. Постановою державного нотаріуса Першої новомосковської державної нотаріальної контори від 14.03.2024 позивачеві відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після померлої [INFO] [PERSON] . Постанова нотаріуса мотивована зокрема тим, що документ, який визначає останнє місце проживання спадкодавця [PERSON] - відсутній (а.с.47). Згідно зі статтею 524 ЦК УРСР (1963 року у редакції чинній на час відкриття спадщини) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Таким чином саме спадкоємцям діючим законодавством надавалося прав вибору, яким саме шляхом слід прийняти спадщину й залежить виключно від його власного волевиявлення в кожному конкретному випадку. Відповідно до статті 553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або з заповітом вправі відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець який не вчинив жодної із дій, що свідчать про прийняття спадщини. За правилами частини першої статті 554 ЦК УРСР у разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавленні спадкоємця права спадкування його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК УРСР, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за виданою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 560 ЦК УРСР є правом, а не обов`язком спадкоємця. Отже, прийняття спадщини спадкоємцем, як за заповітом, так і за законом, є правом спадкоємця й залежить виключно від власного волевиявлення. При цьому, спадкоємець не обмежений строком у праві на отримання свідоцтва про право на спадщину. Таке право виникає з часу відкриття спадщини та не обмежене певними часовими рамками щодо отримання Як установлено судом спадкодавець за заповітом померла у російській федерації. За умови наявності у спадкових правовідносинах іноземного елемента застосовується норми Закону України «Про міжнародне приватне право». Іноземний елемент у спадкуванні може виражатися в одній з таких трьох ознак: 1) спадкодавець або спадкоємець є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; 2) спадщина знаходиться на території іноземної держави; 3) юридичний факт, який створює, змінює чи припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави (наприклад, смерть спадкодавця на території іншої держави чи народження дитини, спадкові права якої захищалися до її народження в іншій державі, тощо). За наявності хоча б однієї із вказаних ознак, до відносин спадкування будуть застосовуватися положення Закону України «Про міжнародне приватне право». Відповідно до статті 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України. Спадкування права на нерухоме майно, розташованого за межами України, не свідчить про прийняття спадщини, яка знаходиться в Україні. Такий факт не має юридичного значення для успадкування іншої частини права не нерухоме майно, розташованого на території України, оскільки як міжнародним, так і національним законодавством задекларована незалежність та самостійність відповідних спадкових процесів. Обставини прийняття спадщини за кордоном можуть лише підтверджувати обізнаність спадкоємця про смерть спадкодавця. Аналогічні висновки наведено у постанові Верховного суду від 13 березня 2023 року у справі № 398/1796/20. За таких обставин, спадкування нерухомого майна, розташованого на території України відбувається за законодавством України. Зважаючи на вищенаведене, враховуючи те, що позивач є спадкоємцем за заповітом, своєчасно звернувся із заявою про прийняття спадщини, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved