Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

01.01.2024 позивач звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом. Ухвалою судді від 27.02.2024 відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2024 зазначену цивільну справу передано до розгляду судді Цитульському В.І. здійсненого на підставі розпорядження керівника апарату суду від 31.05.2024 №147. Ухвалою судді від 05.06.2024 цивільну справу прийнято до провадження та позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді від 17.06.2024 призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 07.11.2024 закрите підготовче судове засідання та призначено цивільну справу до розгляду по суті. Стислий виклад позиції позивача. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01.09.2021 у справі №175/3509/19, яке набрало законної сили визнано недійсною довіреність від 27.01.2016, якою [PERSON] передоручив від імені [PERSON] [PERSON] повноваження щодо розпорядження земельною ділянкою та як наслідок договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений [PERSON] від імені [PERSON] та позивачем. Винуватою у викладеному позивач вважає відповідача - нотаріуса, що посвідчувала довіреність від 27.01.2016 та договір купівлі-продажу. Зокрема у такій довіреності вказано про передоручення прав на підставі довіреності від 24.04.2015, яка втратила чинність з 03.11.2015 у зв`язку з видачою її дублікату. Відтак позивач просить стягнути із відповідача вартість оплати нотаріальних послуг, додаткових послуг та послуг технічного характеру, матеріальну шкоду у розмірі втраченого житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в сумі 13\~724\~900 грн. та 100 тис. грн. моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача навів доводи, аналогічні доводам заяв про суті спору, просив позов задовільнити. Стислий виклад заперечень відповідача. Дії нотаріуса щодо посвідчення довіреності в порядку передоручення були правомірними оскільки основна довіреність була чинною. Наказ Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про тимчасове зупинення нотаріальної діяльності скасовано судом. Окрему увагу відповідач звертає на те, що у справі №175/3509/19 встановлено недобросовісність дій позивача [PERSON] при укладенні договору купівлі-продажу земельної ділянки. Також відповідач вказує на відсутність причинного зв`язку між заявленими до відшкодування збитками та діями відповідача, недоведеності факту завдання позивачу моральної шкоди. В судовому засіданні представник відповідача навела доводи, аналогічні доводам відзиву, просила відмовити в задоволенні позову. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. В межах розгляду цивільної справи №175/3509/19 встановлено наступні обставини. На підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки від 01.07.2011 та державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЯ № 027093 від 11.08.2011 [PERSON] була власником земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,1405, кадастровий номер 1221455400:01:012:0646, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. У період з 2011 року по 2014 рік [PERSON] на належній їй земельній ділянці побудувала житловий будинок, готовий для введення в експлуатацію. 24.04.2015 [PERSON] видала довіреність на ім`я [PERSON] та [PERSON] , з правом передовіри, посвідчену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Стадник І. Л., за реєстром № 635, якою уповноважила вчиняти від її імені всі необхідні дії, спрямовані на введення в експлуатацію та реєстрацію за нею права власності на збудоване домоволодіння, в тому числі отримати свідоцтво про право власності чи інший рівнозначний йому документ, що підтверджує її право власності на відомий представникові об`єкт нерухомості; відчуження належного їй на праві власності рухомого та нерухомого майна. [PERSON] є чоловіком дочки [PERSON] 03.11.2015 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Стаднік І. Л. з заявою про видачу дублікату довіреності від 24.04.2015 в зв`язку з втратою оригіналу та отримав 03.11.2015 дублікат довіреності від 24.04.2015 з відміткою «дублікат, що має силу оригіналу». Згідно з Витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей від 03.11.2015 №29963090 дублікат довіреності зареєстрований приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Стаднік І. Л. в Єдиному реєстрі довіреностей 03.11.2015 за реєстраційним номером 43090612. 27.01.2016 [PERSON] на підставі довіреності від 24.04.2015 видав [PERSON] довіреність, якою передовірив частину наданих йому довірителем [PERSON] повноважень, а саме бути представником [PERSON] з питань продажу земельної ділянки [ADDRESS] , кадастровий номер 1221455400:01:012:0646, та інших питань, пов`язаних з відчуженням земельної ділянки, посвідчену 27.01.2016 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вакуленко С. О., зареєстровану в реєстрі за №98. 09.03.2016 [PERSON] на підставі довіреності від 27.01.2016 від імені [PERSON] уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу земельної ділянки, що розташована: [ADDRESS] , кадастровий номер 1221455400:01:012:0646, згідно з яким продав вказану земельну ділянку за 149\~547,00 грн. У пункті 10 договору купівлі-продажу зазначено, що земельна ділянка не забудована. Договір купівлі-продажу земельної ділянки посвідчений 09.03.2016 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вакуленко С. О., за реєстром № 345. Набувач майна [PERSON] є рідним братом дружини [PERSON] . В межах вказаної справи визнано недійсною вказані вище довіреність від 27.01.2016 про передоручення повноважень та договір купівлі-продажу земельної ділянки від 09.03.2016. Підставою визнання недійсною довіреності вказано - оскільки оригінал виданої довіреності від 24.04.2015 втратив свою чинність з 03.11.2015, а саме з моменту реєстрації її дублікату в Єдиному реєстрі довіреностей, і видача наступної довіреності про передовіру повноважень на підставі оригіналу довіреності від 24.04.2015 є таким, що суперечить вимогам чинного законодавства. Підставою визнання недійсним договору вказано наступне. [PERSON] при укладені з [PERSON] 09.03.2016 договору купівлі-продажу земельної ділянки не мав належних повноважень на вчинення вказаного правочину від імені власника, оскільки діяв на підставі довіреності від 27.01.2016, виданої з порушенням вимог чинного законодавства. [PERSON] є рідним братом дружини [PERSON] , і на момент укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.03.2016 між [PERSON] , який діяв на підставі довіреності та [PERSON] , їм обом був достеменно відомий той факт, що на відчужуваній земельній ділянці розташований житловий будинок, який був повністю готовий для введення в експлуатацію. [PERSON] , який є набувачем права власності на земельну ділянку, не укладав окремий договір купівлі-продажу не введеного в експлуатацію житлового будинку або використаних для його будівництва будівельних матеріалів з власником [PERSON] або її представником [PERSON] , грошові кошти за це майно (будинок) не сплачував. Отже, дії [PERSON] та [PERSON] при підписанні договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.03.2016 були спрямовані на переоформлення права власності [PERSON] на іншу особу з метою подальшого безкоштовного отримання у власність розташованого на цій земельній ділянці домоволодіння, тобто ці дії є незаконними та недобросовісними. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 12\~112 грн. Норми права, застосовані судом. За приписами частин 1 та 2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За приписами частин 1 та 2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 21.11.2023 у справі №906/435/22, Верховний Суд неодноразово та послідовно вказував на те, що для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності). Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності. Верховний Суд виходить з того, що причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Наявність такої умови цивільно-правової відповідальності, як причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою (збитками), зумовлена необхідністю встановлення факту, що саме протиправна поведінка конкретної особи, на яку покладається така відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що з необхідністю та невідворотністю спричинила збитки. Відсутність хоча б одного із перелічених елементів, що утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення. За приписами ч.3 ст.16 ЦК України, суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої\~-\~п`ятої\~статті 13 цього Кодексу. Відповідно до ст.13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (ч.2). Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (ч.3). За приписами ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються. Відповідно до п.4 ч.3 ст.2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може гуртуватись на припущеннях. За приписами ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10.02.2010), постанови КЦС ВС від 07.10.2020 у справі №465/3586/17, від 08.10.2020 у справі №712/22134/12, від 05.10.2020 у справі №347/637/18, від 27.10.2020 у справі №243/11349/18. Мотиви та висновки суду. Щодо позовної вимоги про стягнення із відповідача вартості оплати нотаріальних послуг, додаткових послуг та послуг технічного характеру то позивачем не вказано про які конкретно оплати йдеться. Також позивачем не визначено конкретної сими такої вимоги та відсутній її обґрунтований розрахунок. З огляду наведене та виходячи із приписів ст.13 ЦПК України вказана вимога не може бути задоволеною. Щодо позовної вимоги про стягнення із відповідача матеріальної шкоди у розмірі втраченого житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в сумі 13\~724\~900 грн. При розгляді даної справи для суду є обов`язковими обставини, що встановлені рішеннями у справі №175/3509/19, а сторони даного спору, які брали участь у вказаній справі не вправі спростовувати такі обставини. В межах справи №175/3509/19 встановлено, що будинок на земельній ділянці побудувала [PERSON] . За недійсним договором [PERSON] був набувачем лише земельної ділянки, ціна договору 149\~547 грн., він не укладав окремий договір купівлі-продажу не введеного в експлуатацію житлового будинку або використаних для його будівництва будівельних матеріалів з власником, грошові кошти за це будинок не сплачував. Окрім цього, в межах справи №175/3509/19 встановлено, що дії [PERSON] при підписанні договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.03.2016 були спрямовані на подальше безкоштовне отримання у власність розташованого на цій земельній ділянці домоволодіння, тобто ці дії є незаконними та недобросовісними. З огляду на викладене суд приходить до переконання про відмову у стягненні в користь позивача 13\~724\~900 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення із відповідача моральної шкоди то позивачем не доведено факту понесення ним відповідної шкоди. Зокрема не надано жодного доказу на підтвердження факту завдання позивачу душевних страждань. Відтак не підлягає до задоволення й вимога про стягнення моральної шкоди. Інші доводи сторін не впливають на вирішення спору, тому їх аналіз суд не здійснює. Щодо судових витрат Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, сплачений позивачем судовий збір не підлягає відшкодуванню.

Outcome: dismissed