Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

У вересні 2023 року ТОВ «ІНСТАФІНАНС» звернулося до суду з позовом та просило стягнути з відповідача загальну суму заборгованості за Договором кредитної лінії №IU8380970 (номер у системі IU4846181) від 28 вересня 2021 року в розмірі 23\~430,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 12\~600,00 грн.; заборгованість за процентами для початково зазначеної тривалості 5\~538,00 грн., заборгованість за платою за організацію продовження якщо сплачується на умовах післясплати 5\~292,00 грн., а також суму сплаченого судового збору у розмірі 2\~684,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 вересня 2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНСТАФІНАНС» та [PERSON] був укладений Договір кредитної лінії №IU8380970 (номер у системі IU4846181) в Інформаційно-телекомунікаційній системі Позивача в електронній формі за допомогою дистанційних засобів. 15 жовтня 2021 року між Кредитодавцем та Позичальником було підписано Додаткову угоду №\~АМ9793404 до спеціальних умов Договору кредитної лінії В Інформаційно-комунікаційній системі позивача в електронній формі за допомогою дистанційних засобів. Відповідно до умов Паспорту споживчого кредиту, Клієнт перед укладенням Договору отримав інформацію яка надається до укладення договору ознайомився та погодився із всіма умовами надання послуг ТОВ «ІНСТАФІНАНС», які розміщені на офіційному порталі ТОВ «ІНСТАФІНАНС» https://www.dinero.ua. За умовам цих договорів позивач надав, а відповідач отримав кредитні кошти, які відповідач зобов`язався повернути у строки, визначені в договорі, сплатити проценти за користування ними та виконати інші зобов`язання, передбачені умовами цих договорів. Однак відповідач належним чином зобов`язання за укладеними договорами не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за Договором кредитної лінії №IU8380970 від 28 вересня 2021 року у розмірі 23\~430,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 12\~600,00 грн.; заборгованість за процентами для початково зазначеної тривалості 5\~538,00 грн., заборгованість за платою за організацію продовження якщо сплачується на умовах післясплати 5\~292,00 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи сповіщена належним чином, причини неявки не повідомила, судом вживалися заходи щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи. Відповідач повідомлена про дату та час судового розгляду шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України». Відповідач на адресу суду відзиву на позовну заяву не подала. Причини неможливості подати відзив суду не повідомила. Будь-яких заяв, клопотань станом на час прийняття рішення до суду не надходило. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п.п. 3,4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи сторін, викладені в заявах по суті спору, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. Відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 28 вересня 2021 року ТОВ «ІНСТАФІНАНС» та [PERSON] був укладений Договір кредитної лінії №IU8380970 (номер у системі IU4846181) в Інформаційно-телекомунікаційній системі Позивача в електронній формі за допомогою дистанційних засобів. Розділом 2 вказаного Договору передбачені умови укладення договору за допомогою дистанційних засобів, відповідно до якого на Порталі Позичальник заповнює заяву шляхом вибору необхідної Суми Кредиту та Строку оплати, вводить реквізити своєї платіжної картки, на яку бажає отримати Кредит (п.п.2.1.1. п. 2.1. Договору), створює Особистий кабінет на Порталі (п.п.2.1.1.1. п. 2.1. Договору), отримує пропозицію Кредитодавця у формі Спеціальних умов Кредиту на основі Інформації, наданої в Заяві (п.п.2.1.1.2. п. 2.1. Договору), натискаючи кнопку «Прийняти», підтверджує надання Кредитодавцю згоди на використання персональних даних Позичальника та встановлення договірних відносин з Кредитодавцем (п.п.2.1.1.3. п. 2.1. Договору). Відповідно до п.п.2.1.2. п. 2.1. Договору, код підтвердження у вигляді одноразового алфавітно-цифрового ідентифікатора (код підтвердження) надсилається Кредитодавцем на номер телефону Позичальника. Шляхом введення Коду підтвердження у відповідне поле та натискання кнопки «Підтвердити» Позичальник приймає Пропозицію та підписує Договір, який з цього моменту є укладеним відповідно до Правил та норм Закону України «Про електронну комерцію». Пунктом 3.1. Розділу 3 Договору встановлено, що Кредитодавець зобов`язується надати Кредит (Кредити) Позичальнику в межах ліміту Кредитної лінії, на основі Заяви (Заяв) Позичальника та за умови їх схвалення, і Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю Суму наданого Кредиту та сплатити всі відповідні Договірні компенсації до останнього дня Строку оплати. Спеціальними умовами Договору кредитної лінії №IU8380970 від 28 вересня 2021 року встановлено, що сторони домовилися про наступне: ліміт кредитної лінії 12\~600 грн.; сума кредиту 10\~000 грн.; процентна ставка в день 1,62%; строк оплати 30 днів; акційна процентна ставка в день 1,62%; потенційний ліміт кредитної лінії 20\~000 грн.; надана сума кредиту 10\~000 грн.; орієнтовна загальна вартість кредиту 14\~859 грн.; орієнтовна реальна річна процентна ставка 12274,85%; дата повного погашення 28 жовтня 2021 року; штраф, якщо є 50%. 15 жовтня 2021 року між Кредитодавцем та Позичальником було підписано Додаткову угоду №\~АМ9793404 до спеціальних умов Договору кредитної лінії в Інформаційно-комунікаційній системі позивача в електронній формі за допомогою дистанційних засобів, відповідно до якої сторони домовилися про наступне: ліміт кредитної лінії 12\~600 грн.; сума кредиту 2\~600 грн.; процентна ставка в день 2,01%; строк оплати 30 днів; акційна процентна ставка в день 1,41%; потенційний ліміт кредитної лінії 20\~000 грн.; надана сума кредиту 12\~600 грн.; орієнтовна загальна вартість кредиту 17\~934 грн.; орієнтовна реальна річна процентна ставка 67392,78%; дата повного погашення 28 жовтня 2021 року; штраф, якщо є 50%. З метою підписання Договорів, а також підтвердження ознайомлення з правилами та іншими документами, відповідачу було надано одноразові ідентифікатори 3В4SS6 та G5E6FG, що підтверджується довідкою про укладення договору №\~0260 від 17 липня 2023 року, складеною представником за довіреністю ТОВ «ІНСТАФІНАНС» А.В. Кирик. Відповідно до копії листа АТ «ТАСКОМБАНК» №\~16293/47.1 від 10 липня 2023 року, повідомлено ТОВ «ІНСТАФІНАНС», що в рамках договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам №\~64 від 30 березня 2020 року, банком було здійснено перекази грошових коштів на рахунки одержувачів до яких емітовані електронні платіжні засоби, а саме: дата операції 28 вересня 2021 року, картка отримувача [NUMBER] , сума зарахування 10\~000,00 грн., TLS_ID 1462453558, код авторизації 908550, відправник ТОВ «ІНСТАФІНАНС»; дата операції 15 жовтня 2021 року, картка отримувача [NUMBER] , сума зарахування 2\~600,00 грн., TLS_ID 1469311860, код авторизації 907550, відправник ТОВ «ІНСТАФІНАНС». Відповідно до розрахунку заборгованості по укладеному договору №IU8380970 (IU4846181) від 28 вересня 2021 року, , розмір заборгованості [PERSON] становить 23\~430,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 12\~600,00 грн.; заборгованість за процентами для початково зазначеної тривалості 5\~538,00 грн., заборгованість за платою за організацію продовження якщо сплачується на умовах післясплати 5\~292,00 грн. Так згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ст. 634 ЦК). Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій буде надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1-4 ст. 13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України. Способи, строки та порядок розрахунків у сфері електронної комерції визначаються в електронному договорі з урахуванням вимог законодавства України. Продавець (виконавець, постачальник), оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала оплату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів, із зазначенням дати здійснення розрахунку. Як вбачається з Договору кредитної лінії, з яким також ознайомилася відповідач при укладенні договору, який підписаний нею шляхом введення одноразового ідентифікатора, позивачем передбачено, що заявник заповнює заявку на сайті кредитодавця, вказуючи всі дані, які визначені в заявці як обов`язкові для прийняття рішення про можливість надання кредиту. Згідно п. 2.1 Загальних умов, Встановлення договірних відносин між Сторонами за допомогою дистанційних засобів забезпечується таким чином: 2.1.1. на Порталі Позичальник повинен заповнити Заяву шляхом введення необхідної Суми Кредиту та Терміну оплати, а також надати (завантажити) інші дані та документи, що вимагаються. Також, у відповідному полі, в якому Позичальник повинен ввести реквізити своєї платіжної картки. Після заповнення вищезазначеної Заяви: 2.1.1.1. Позичальник створює Особистий кабінет на Порталі, шляхом виконання вказівок, викладених на Порталі; 2.1.1.2. Позичальнику надається пропозиція кредитодавця у формі спеціальних умов кредиту на основі інформації, наданої в заяві. Якщо позичальник під час обробки заяви змінив інформацію, надану в заяві, нова пропозиція буде надана на основі нововеденних умов. За запитом позичальника кредитодавець повинен надати позичальнику пропозицію в паперовому вигляді в порядку, встановленому законодавством. Позичальник, без обмежень в часі, має право проаналізувати пропозицію та порівняти її з пропозиціями конкурентів; 2.1.1.3. натискаючи кнопку «Прийняти», Позичальник підтверджує надання Кредитодавцю згоди на (І) використання персональних даних Позичальника для ідентифікації Позичальника, для оцінки кредитоспроможності (платоспроможності) Позичальника та для виконання Договору відповідно до Політики конфіденційності; (ІІ) використання Порталу відповідно до Умов користування Порталом; (ІІІ) встановлення договірних відносин з Кредитодавцем, як передбачається Договором, та (ІV) складення Договору; 2.1.2. код підтвердження у вигляді одноразового алфавітно - цифрового ідентифікатора (надалі іменується як «Код підтвердження») надсилається кредитодавцем на Номер телефону позичальника. Шляхом введення коду підтвердження у відповідне поле та натискання кнопки «підтвердити» позичальник приймає пропозицію та підписує договір, який з цього моменту є укладеним відповідно до Правил та норм ЗУ «Про електронну комерцію»; 2.1.3. після подання Заяви Кредитодавець оцінює кредитоспроможність (платоспроможність) Позичальника самостійно або за допомогою уповноважених постачальників послуг. Надання кредиту та зміни суми кредиту може надаватись в межах ліміту кредитної лінії, та на основі оцінки кредитоспроможності позичальника, на власний розсуд кредитодавця; 2.2. З метою перевірки даних платіжної картки Позичальника Позичальник уповноважує Кредитодавця вирахувати суму в розмірі … грн. з платіжної картки Позичальника, яка буде відшкодована Кредитодавцем Позичальнику після завершення процедури перевірки, але не пізніше, ніж протягом наступних семи робочих днів, або зарахувати на платіжну картку Позичальника суму в розмірі …. грн., заблокувати дану суму та вирахувати її з платіжної картки позичальника під час завершення процедури перевірки. Таке уповноваження жодним чином не має наслідок обов`язок Кредитодавця здійснювати таку перевірку, яка залишається правом Кредитодавця, яким він розпоряджається на власний розсуд. Після підписання відповідачем електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора «3В4SS6» та «G5E6FG» договорів №IU8380970 від 28 вересня 2021 року та АМ9793404 від 15 жовтня 2021 року відповідно, товариство мало на виконання вимог договору перерахувати позичальнику суми коштів обумовлені Договорами. Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Одночасно, суд звертає увагу на те, що за положеннями ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надаючи оцінку поданим позивачем доказам, суд доходить висновку, що довідка ТОВ «ІНСТАФІНАНС» про перерахування [PERSON] грошових коштів у розмірі 10\~000,00 грн. та 2\~600,00 грн. на підставі договорів №IU8380970 від 28 вересня 2021 року та №АМ9793404 від 15 жовтня 2021 року відповідно, а також повідомлення АТ «ТАСКОМБАНК» №\~16293/47.1 від 10 липня 2023 року, згідно якого банком було здійснено перекази грошових коштів, а саме: дата операції 28 вересня 2021 року, картка отримувача [NUMBER] , сума зарахування 10 000,00 грн. та дата операції 15 жовтня 2021 року, картка отримувача [NUMBER] , сума зарахування 2 600,00 грн., не є належними доказами, які підтверджують здійснення фінансової операції щодо переказу грошових коштів саме відповідачу [PERSON] , оскільки видавник вказаної банківської картки [NUMBER] АТ «ТАСКОМБАНК» не підтвердив її належність саме відповідачу у справі [PERSON] . З огляду на вказане, матеріали справи не містять належних доказів, підтверджуючих виконання ТОВ «ІНСТАФІНАНС» умов кредитних договорів №IU8380970 від 28 вересня 2021 року та №АМ9793404 від 15 жовтня 2021 року, щодо здійснення безготівкового переказу грошових сум на банківський рахунок саме відповідача у справі [PERSON] - як позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Не надано також позивачем до позовної заяви і доказів існування будь-яких правовідносин між ТОВ «ІНСТАФІНАНС» та АТ «ТАСКОМБАНК», яке, згідно доводів ТОВ «ІНСТАФІНАНС», здійснило переказ коштів на рахунок відповідача від імені позивача. Хоча в своєму листі №\~16293/47.1 від 10 липня 2023 року АТ «ТАСКОМБАНК» посилається на те, що діяло в рамках договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам №\~64 від 30 березня 2020 року, однак вказаного договору до матеріалів справи позивачем долучено не було. Так, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про наявність договірних відносин між позивачем та АТ «ТАСКОМБАНК» щодо переказу платежів, лист АТ «ТАСКОМБАНК» сам по собі не може підтверджувати переказ коштів за кредитними договорами №IU8380970 від 28 вересня 2021 року та №АМ9793404 від 15 жовтня 2021 року. Крім того, довідка ТОВ «ІНСТАФІНАНС» про укладення договору №\~0260 від 17 липня 2023 року та розрахунок заборгованості за кредитним договором складені самим позивачем, а тому не можуть бути належними та допустимими доказами, оскільки інформація у таких доказах повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони - позивача. Доводи позивача про те, що кредитні кошти були перераховані відповідно до умов кредитного договору та Правил надання споживчих кредитів, на підставі інформації про банківські реквізити для перерахування кредитних коштів, отриманої від відповідача, не підтверджуються будь-якими належними та допустимими доказами та відхиляються судом як припущення. Так, дослідивши надану копію укладеного договору та додатків до нього, копію листа АТ «ТАСКОМБАНК», копію довідки ТОВ «ІНСТАФІНАНС» суд встановив, що ці докази не є достовірними, належними, та у своїй сукупності достатніми на підтвердження факту виконання позивачем своїх обов`язків за кредитними договором, оскільки не містять повної інформації про погоджений сторонами у кредитному договорі номер платіжного засобу, на який потрібно було перерахувати суму кредиту, а також не містить повної інформації про номер платіжного засобу на який було перераховано суму кредиту. Таким чином, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за Договором кредитної лінії №IU8380970 (номер у системі IU4846181) від 28 вересня 2021 року в розмірі 23 430,00 грн. з відповідача на користь позивача. З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору.

Outcome: dismissed