Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін Позивачкою [PERSON] на розгляд суду подано позовну заяву до Радехівської міської ради Львівської області (відповідач) про встановлення факту, що має юридичне значеня та визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування, у якій просить: встановити факт, що [PERSON] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном прийняв спадщину після смерті мами [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на земельні ділянки загальною площею 2,1239 га, що виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Пиратинської сільської ради Радехівського району (на даний час Шептицького району) Львівської області, яка надежила [PERSON] , на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ № 035974, виданого 29 грудня 1999 року, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивачка покликається на те, що [INFO] , померла баба позивачки, спадкодавець - [PERSON] . На момент її смерті, остання проживала та була зареєстрована в житловому будинку по [ADDRESS] , разом із померлою проживали та були зареєстровані син [PERSON] та невістка [PERSON] . Заповідальне розпорядження [PERSON] не залишила. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, увійшли земельні ділянки загальною площею 2,1239 га, що виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Пиратинської сільської ради Радехівського району(на даний час Шептицького району) Львівської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ № 035974, виданого 29 грудня 1999 року. Наголошує, що батько позивачки - [PERSON] шляхом прийняття на відповідальне зберігання належних померлій [PERSON] оригіналів правостановлюючих документів, проживання із померлою та здійснення опіки над спадковим майном, фактично прийняв спадкову масу. [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] . За життя останній залишив заповідальне розпорядження, яким все своє майно заповів позивачці. При зверненні до нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку з тим, що свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку не може бути видане з підстав відсутності належних правовстановлюючих документів, оскільки Державний акт був виданий після смерті [PERSON] . Відповідач правом на подання відзиву не скористався. У судове засідання сторони участі уповноважених представників не забезпечили. Заяви та клопотання учасників справи 09 грудня 2024 року позивачкою [PERSON] на розгляд суду надіслано заяву про розгляд справи за відсутності позивачки, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.54). 10 грудня 2024 року представником відповідача, міським головою С. Коханчуком подано до суду заяву, в якій останній просить суд розгляд справи здійснювати без його участі, складу суду довіряє, позовні вимоги визнає у повному обсязі та проти їх задоволення не заперечує (а.с.56). Враховуючи вищевикладене та зважаючи на вимоги частини 1 статті 223 та частини 2 статті 247 ЦПК України суд доходить висновку про можливість проведення розгляду справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Процесуальні дії суду у справі Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 11.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та призначено до відкритого підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження(а.с.50-51). Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.02.1977 вбачається, що батьками [PERSON] [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.02.1977 вбачається, що батьками [PERSON] [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.16). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.02.1977 вбачається, що батьками [PERSON] [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.18). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.06.1980 вбачається, що батьками [PERSON] [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.16). Згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 29.12.1956 встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб в с. Ператин, Радехівського районну, Львівської області. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] », про що зроблено відповідний актовий запис №6(а.с.13). Згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 17.02.1977 встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб в с. Ператин, Радехівського районну, Львівської області. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] », про що зроблено відповідний актовий запис №6(а.с.13). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.12.1988 вбачається, що батьками [PERSON] [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 20.11.1976 встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб Синьківською сільською радою Радехівського районну Львівської області. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] », про що зроблено відповідний актовий запис №13(а.с.10). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.08.1988 встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в с. Пиратин, Радехівського району, Львівської області (а.с.15). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28.08.1995 встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в с. Пиратин, Радехівського району, Львівської області (а.с.11). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.04.2005 встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в с. Пиратин, Радехівського району, Львівської області (а.с.17). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.03.2016 встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в с. Пиратин, Радехівського району, Львівської області (а.с.20). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 76449859 від 02.04.2024, вбачається, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася(а.с.14). Відповідно до копії заповіту, зареєстрованого в реєстрі № 38 від 15.07.2005 встановлено, що [PERSON] заповів усе своє майно своїй дочці [PERSON] (а.с.23). Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.08.2018, зареєстрованого в реєстрі за № 1295 встановлено, що [PERSON] на праві власності належить житловий будинок(а.с.25). Відповідно до довідки № 391 від 28.09.2023 виданою Радехівською міською радою Львівської областівстановлено, що на день сметрі [PERSON] в одному будинку були зареєстровані та проживали в [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.26). Відповідно до Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії серії ІІ-ЛВ № 035974, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3859 виданий 29 грудня 1999 року, виданого на підставі рішення VIII сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської районної ради народних депутатів від 19.10.1999, [PERSON] є власником земельної ділянки площею загальною 2,1239 га, яка розташована на території Пиратинської сільської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва(а.с.27). Згідно із інформацією із книги реєстрації сертифікатів на право земельну частку(пай) № 895 від 29.04.1996 вбачається, що [PERSON] видано сертифікат серії ІІ-ЛВ № 037417, загальною площею 2,87 на підставі розпорядження райдержадміністрації(а.с.28). Згідно Розпорядження голови Радехівської районної державної адміністрації Львівської області №79 від 23 лютого 1999 року «Про надання дозволу на розробку проекту по передачі земельних часток (паїв) та видачу державних актів на право приватної власності на землю громадянам с. Пиратин, на території Пиратинської сілької ради» та списку громадян, що додається до даного Розпорядження вбачається, що [PERSON] виділено земельну частку розміром 2,87 га(а.с.29,30-31). Рішенням та додатком до рішення Радехівської районної ради Львівської області VIII сесії ІІІ демократичного скликання від 19.10.1999 «Про затвердження проекту по передачі земельних часток (паїв) та видачу державних актів на право приватної власності на землю громадянам с. Пиратин» підтверджується, що [PERSON] виділено земельну ділянку площею 2,1239 (а.с.32,33-34). Постановою приватного нотаріуса, Н. Комарницької Червоноградського районного нотаріального округу Львівської № 80/02-31 від 02.04.2024 відмовлено [PERSON] у зв`язку із ти, що свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку не може бути видане з підстав відсутності належних правовстановлюючих документів, оскільки Державний акт був виданний після смерті [PERSON] (а.с.47-48). Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування і неможливістю реалізації цього права через невизнання його нотаріусом, який відмовив позивачу у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування До правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР) та Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Так, відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Нормою статті 527 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Спадкоємцями за законом є особи, які входять у першу та другу черги спадкоємців за законом (статті 529, 530 ЦК УРСР), утриманці (стаття 531 ЦК УРСР), усиновлені та усиновителі (стаття 532 ЦК УРСР). Згідно з приписами частини 1 статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР). Відповідно до частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з пунктами 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Нормою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно з приписами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Окрім застосування до вказаних правовідносин вищезазначених норм процесуального закону, суд зважає на роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 (далі - Постанова Пленуму ВСУ). Так, у пункті 1 Постанови Пленуму ВСУ звернуто увагу на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 16 постанови звернуто увагу на те, що заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У тому ж разі, коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію. Так, згідно з пунктами 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Так, відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Нормою статті 527 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Спадкоємцями за законом є особи, які входять у першу та другу черги спадкоємців за законом (статті 529, 530 ЦК УРСР), утриманці (стаття 531 ЦК УРСР), усиновлені та усиновителі (стаття 532 ЦК УРСР). Згідно з приписами частини 1 статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР). Відповідно до частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з пунктами 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Нормою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім цього, судом застосовано норми статей 293 та 294 ЦПК України, які визначають зміст окремого провадження та встановлюють порядок розгляду справ даної категорії. Застосовані судом норми права регулюють вищенаведені спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [INFO] , померла баба позивачки, спадкодавець - [PERSON] . На момент її смерті, остання проживала та була зареєстрована в житловому будинку по [ADDRESS] , разом із померлою проживали та були зареєстровані син [PERSON] та невістка [PERSON] . Заповідальне розпорядження [PERSON] не залишила. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, увійшли земельні ділянки загальною площею 2,1239 га, що виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Пиратинської сільської ради Радехівського району(на даний час Шептицького району) Львівської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ШШ-ЛВ № 035974, виданого 29 грудня 1999 року. Наголошує, що батько позивачки - [PERSON] шляхом прийняття на відповідальне зберігання належних померлій [PERSON] оригіналів правостановлюючих документів, проживання із поиерлою та здійснення опіки над спадковим майном, фактично прийняв спадкову масу. [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] . За життя останній залишив заповідальне розпорядження, яким все своє майно заповів позивачці. Суд зауважує, що перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині 1 статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. Водночас, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт, що [PERSON] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном прийняв спадщину після смерті мами [PERSON] , яка померла [INFO] повністю підтверджується безпосередньо дослідженими судом доказами (письмовими доказами), які відповідають критеріям належності і допустимості, у своїй сукупності є достатніми та сумнівів у своїй достовірності не викликають. Таким чином, суд доходить обґрунтованого переконання про наявність достатніх підстав вважати доведеність факту вступу шляхом уплавління та володіння спадковим майном [PERSON] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Встановлення зазначеного факту породжує для юридичні наслідки, оскільки усуне перешкоди в одержанні у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] (право на земельну ділянку у порядку спадкування) не визнається, відтак позивачка має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом. З огляду на обґрунтованість та підставність заявлених вимог, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 525, 529, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР, пунктів 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України та

Outcome: approved