Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

Представник позивача Онуфріївської селищної ради, як органу опіки та піклування в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] звернувся до суду з позовом, відповідно до вимог якого просить суд ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку? починаючи з дня звернення до суду з позовом до його повноліття. В обґрунтування позову зазначено, до Служи у справах дітей Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області звернувся неповнолітній [PERSON] , [INFO] , із проханням допомогти позбавити батьківських прав його матір, [PERSON] , [INFO] , так як вона довгий час не виконує свої батьківські обов`язки. Батько неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] проживає разом із неповнолітнім сином. На обліку служби у справах дітей Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області перебуває неповнолітній [PERSON] , [INFO] , як такий, що проживає у сім?ї, яка опинилася в складних життєвих обставинах по причині ухилення матері від належного виконання своїх батьківських обов?язків протягом тривалого часу. В родині постійно були присутні конфлікти з приводу того, що відповідачка зникала з дому, як на декілька днів, так і на тривалий час (сім місяців). Із квітня 2013 року відповідачка забрала усі свої речі й пішла з дому. Остання свідомо забрала лише свої речі, дитячі не брала, чим виявила свою волю залишити сина на постійне проживання із батьком. Рішенням Онуфріївського районного суду від 19.09.2013 року (справа № 399/471/13-ц; провадження № 2/399/256/13) шлюб між подружжям розірвано та визначено місце проживання [PERSON] із батьком [PERSON] Прізвище [PERSON] змінила на « [PERSON] ». Із часу залишення сім?ї і до теперішнього дня із дитиною мати не спілкується, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавала і не надає, життям, здоров?ям та інтересами дитини не цікавилася зовсім. При спілкуванні із неповнолітнім [PERSON] . Службою у справах дітей селищної ради було встановлено, що юнак категорично настоює на позбавленні його матері батьківських прав, з метою захистити себе від претензій в майбутньому з боку матері щодо її утримання, тому звернувся до Служби у справах дітей Онуфріївської селищної ради про допомогу у вирішення даного питання. Свідоме невиконання батьківських обов?язків відповідачки, розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Онуфріївської селищної ради 24.07.2024 року протокол №8. За результатами розгляду поданих документів: довідки із селищної ради від10.07.2024 №512; характеристик із НВК «Павлиська школа І-ІІІ ступенів-ліцей імені В.О.Сухомлинського» від 31.08.2019, 08.07.2024; довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Онуфріївської селищної ради» від 05.07.2024; довідки про заресстрованих осіб у житловому приміщенні від 28.06.2024 №62429; пояснювальної записки класного керівника від 11.07.2024; пояснювальних записок від сусідів, заслухавши думку неповнолітнього [PERSON] одноголосно було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітнього сина. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав відповідачки Службою у справах дітей селищної ради було встановлено, що остання ухиляється від виконання батьківських обов?язків свідомо. У зв?язку з тим, що мати дитини взагалі не цікавиться його фізичним та духовним розвитком, рішенням виконавчого комітету Онуфріївської селищної ради від 29.07.2024 року № 190 затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] . Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08.10.2024 провадження у справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] . Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13.11.2024 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [INFO] , продовжено по цивільні справістрок підготовчого судового провадження на тридцять днів та підготовче судове засідання відкладено. 04.12.2024 ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області закрито підготовче судове засідання, призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача Онуфріївської селищної ради-Вакуленко Л.І. в судовому засіданні позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнення з відповідача на користь [PERSON] аліментів підтримала, позов просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнення з відповідача на його користь аліментів на утримання неповнолітнього сина підтримав в повному обсязі, просив позов задовлольнити. Представник третьої особи Кіровоградського обласного територіального центру комплектуванняв судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Відзиву на позов, заяву та будь-яких клопотань до суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, а також те, що одночасно існують умови, які передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність представника позивача та відповідача. Суд, заслухавши представника позивача та третю особу, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов таких висновків. Як достовірно встановлено у судовому засіданні та зокрема підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 02 березня 2009 року Павлиською селищною радою Онуфріївського району Кіровоградської області, [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 13 вересня 2008 року, який рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 17 вересня 2009 року року було розірвано. З вищезазначеного рішення вбачається, що прізвище [PERSON] було змінено на « [PERSON] ». Місцепроживання [PERSON] визанчено з батьком [PERSON] . Згідно актового запису №12 від 14.02.2015, складеного Онуфріївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, вбачається, що відповідач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». [PERSON] , на даний час проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області від 28.06.2024 за №2429. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ст. 150 СК України, ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов`язані виховувати свою дитини, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, забезпечити одержання нею повної загальної середньої освіти, готувати дитину до самостійного життя. Відповідно до ч. 2 та 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справі "М.С. проти України" від 11.10.2017 заява N 2091/13, Суд наголосив, що на сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. У пунктах 47-49 справи "Савіни проти України" (заява N 39948/06 від 18.12.2008), Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Як зазначено в рішенні ЄСПЛ від 07.12.2006, заява N 31111/04 у справі "Хант проти України", § 54, § 58 вирішення питання про позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно правового змісту положень ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. В судовому засіданні встановлено, що непонолітній [PERSON] 10.07.2024 подав заяву на ім`я голови Онуфріївської селищної ради відповідно до якої, просив надати йому допомогу у вирішення питання щодо позбавлення батььківських прав його матері [PERSON] , у зв`язку із тим, що остання близько 12 років не проживає з ним, не цікавиться його життям та не надає будь-якої матеріальної допомоги. Згідно довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Онуфріївської селищної ради» від 05.07.2024 вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку КНП «УПМСД Онуфріївської селищної ради» з 2009 року, був профілактично оглянутий, отримав щеплення згідно віку, звертався з приводу захворювань. На огляд з`являвся з батьком [PERSON] . Мати в догляді за дитиною участі не приймала. Відповідно до характеристики [PERSON] від 08.07.2024, яка видана за підписом директора Павлиського ліцею ім. В.О. Сухомлинського [PERSON] та класного керівника [PERSON] вбачається, що [PERSON] навчався в Павлиському ліцеї імені В.О. Сухомлинського з першого класу. Має добрий розумовий розвиток, на уроках зосереджений та уважний. До школи завжди приходив із виконаними домашніми завданнями. Працював не в повну міру власних сил, програмовий матеріал засвоїв на достатньому та середньому рівнях. Проявляв інтерес лише до окремих предметів. Швидкість сприйняття учбового матеріалу середній. [PERSON] розвинена пам`ять, увага, уява. Інтерес до навчання хлопчик має несталий. На уроках часто пасивний, неуважний, часто відволікається, проте дуже дисциплінований. Не порушує норм та правил поведінки. [PERSON] має позитивне ставлення до трудової діяльності: завжди відповідально ставиться до виконання начально-трудових завдань. Бере активну участь у житті класу. Загальне ставлення учня до школи, навчання, трудової діяльності позитивне. [PERSON] спокійний, урівноважений. У класі має багато друзів. Ніколи не вступає в конфлікти з вчителями та однокласниками. Вихованням дитини займається батько. Мати з сім?єю не проживає. За п?ять років остання не брала ніякої участі у житті сина: на контакт з класним керівником не виходила, не відвідувала батьківські збори та шкільні заходи. З пояснювальної записки [PERSON] від 11.07.2024 вбачається, що вона є класним керівником [PERSON] , який навчається в 10-А класу Павлиського ліцею ім. В.О. Сухомлинського, яка вказала, що протягом п`яти років навчанням та вихованням дитини займається батько, який купує всі необхідні речі, фінансує екскурсії тощо. З 2019 року по 2024 рік мати ні разу не з`явилась до школи, не відвідала батьківські збори, не була присутня на класних чи шкільних заходах. Класний керівник зазначила, що за час навчання [PERSON] мати на телефонний зв`язок з нею не виходила. У приватних розмовах [PERSON] називав мамою свою бабусю, а саме матір батька. Відповідно до пояснювальної записки [PERSON] від 11.07.2024 вбачається, що остання є сусідкою [PERSON] , яка зазначила, що коли мати покинула [PERSON] , то дитина завжди знаходилась з батьком. При спілкуванні з [PERSON] , останній не згадував, що йому телефонувала матір. [PERSON] вказала, що матір разом з дитиною, також не бачила. Остання ні разу не з`являлась за місцем проживання [PERSON] , не відвідувала сина та не спілкується з ним. Згідно пояснювальної записки [PERSON] від 11.07.2024 вбачається, що остання товаришує з сім`єю [PERSON] й часто буває в них в гостях. Вказала, що протягом восьми років не бачила мати [PERSON] жодного разу. Знає, що вона залишила сина коли йому було три року. [PERSON] ніколи не говорив, що мати телефонує йому й цікавиться його життям. Також, [PERSON] зазначила, що нещодавно [PERSON] їздив на екскурсію до [PERSON] , яку оплатив його батько. З пояснювальної записки [PERSON] від 11.07.2024 вбачається, що остання товаришує з сім`єю [PERSON] протягом тривалого часу й вказала, що [PERSON] завжди був разом збатьком, матір вона ніколи не бачила. На заптання чи телфонувала [PERSON] його мати, він відповідав, що не телефонувала й ніколи не приходила. Згідно з актом обстеження умов проживання від 10.12.2019, складеного головним спеціалістом ССД [PERSON] , головним спеціалістом ССД [PERSON] та головним спеціалістом РЦСССДМ Кириленко В.А., вбачається, що [PERSON] , [INFO] , проживає за адерсою: [ADDRESS] разом з батьком [PERSON] . Останній створив належні умови для проживання сина. Стосунки в родині доброзичливі, присутня взаємоповага. При спілкування з [PERSON] відчувається образа на матір. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 15.03.2022, складеного головним спеціалістом ССД [PERSON] , головним спеціалістом ССД Філатовою Ю.О. та проф. фахівчем соц. роб. [PERSON] , вбачається, що [PERSON] , [INFO] , проживає за адерсою: [ADDRESS] разом з батьком [PERSON] . Останній створив належні умови для проживання сина. Стосунки в робині доброзичливі, присутня взаємоповага. Матір [PERSON] проживає окремо від сім`ї, з сином не спілкується. При спілкування з [PERSON] було встановлно, що розмова про матір є болючою для нього темою. Згідно із актом обстеження умов проживання від 20.06.2024, складеного головним спеціалістом ССД [PERSON] , головним спеціалістом ССД Євтушенко В.Ю. та та проф. фахівчем соц. роб. [PERSON] , вбачається, що [PERSON] , [INFO] , проживає за адерсою: [ADDRESS] разом з батьком [PERSON] . Останній створив належні умови для проживання сина. Стосунки в родині доброзичливі, присутня взаємоповага. [PERSON] виявив бажання позбавити свою матрі батьківських прав, має на неї образу. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Онуфріївської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області від 29.06.2024 №190 вбачається, що орган опіки та піклування селищної ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з вищезазначеного висновку, на обліку служби у справах дітей Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області перебуває неповноліний [PERSON] , [INFO] , як такий, що проживає у сім?ї, яка опинилася в складних життевих обставинах по причині ухилення матері від належного виконання своїх батьківських обов?язків.Мати неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає в [ADDRESS] . Рішенням Онуфріївського районного суду від 19 вересня 2013 року (справа №399/471/13-ц, провадження № 2/399/256/13) шлюб між подружжям розірвано та визначено місце проживання [PERSON] із батьком - [PERSON] , прізвище [PERSON] змінила на « [PERSON] ». Із дитиною мати не спілкується, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, життям, здоров?ям та інтересами дитини не цікавиться. Батько неповнолітнього проживає разом із неповнолітнім сином. При спілкуванні із [PERSON] службою у справах дітей селищної ради було встановлено, що юнак категорично настоює на позбавленні його матері батьківських прав, тому звернувся до служби у справах дітей Онуфріївської селищної ради про допомогу у вирішення даного питання.Свідоме невиконання батьківських обов?язків [PERSON] розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Онуфріївської селищної ради 24.06.2024 року протокол № 8. За результатами розгляду поданих документів: довідки із селищної ради від 10.07.2024 №512; характеристик із НВК «Павлиська школа I-IIІ ступенів-ліцей імені В.О. Сухомлинського» від 37.08.2019, від 08.07.2024р; довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Онуфріївської селищної ради» від 05.07.2024; довідки про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні від 28.06.2024 №2429; пояснювальної записки класного керівника від 11.07.2024; пояснювальних записок від сусідів, прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітнього сина [PERSON] . Також у судовому засіданні була заслухана думка неповнолітнього [PERSON] , який проти задоволення позову не заперечував, зазначив, що проживає за адресою: [ADDRESS] разом з батьком [PERSON] . Вказав, що звернувся до Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області із заявою відповідно до якої просив позбавити свою матір батьківських прав, оскільки він її не пам`ятає, за своє життя жодного разу його не бачив. Пояснив, що остання не спілкувалась з ним, не допомогала та не телефонувала йому. Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, а також те, що як достовірно встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] ухиляється та фактично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина [PERSON] , оскільки фактично протягом всього життя останнього не займається його вихованням, матеріально не забезпечує, не проявляє до нього материнської уваги та турботи, то суд дійшов висновку, що наявні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, а тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Разом з тим суд роз`яснює право на поновлення батьківських прав, передбачене ст. 169 Сімейного Кодексу України в разі стійкої зміни поведінки відповідача та відношення до сина. Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь [PERSON] аліментів утримання неповнолітнього сина [PERSON] , суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Частина 1 ст. 18 Конвенції про права дитини визначає принцип загальної та однакової відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини та декларує, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Як встановлено судом неповнолітній [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] . Відповідач, в порядку ст. 188 СК України, від обов`язку утримувати сина [PERSON] не звільнена, угоди про добровільну сплату аліментів згідно ст. 189 СК України між сторонами не укладено. За викладених обставин, суд приходить до висновку, що наявні підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Позивачем суду не надано належних доказів на обґрунтування необхідності стягнення з відповідача аліментів на її утримання саме у розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку (доходу) та не надано доказів того, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу саме в такому розмірі. З рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07.04.2020 року (справа № 537/517/20) вбачається, що відповідач [PERSON] має на утриманні малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , місце проживання якої визначено з матір`ю. Враховуючи викладене, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, стан здоров`я відповідача, яка є працездатним (протилежного суду не надано), зважаючи на встановлений законом розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, факт перебування на утриманні відповідача малолітньої дитини, суд дійшов висновку, про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог про стягнення аліментів, а тому з урахуванням встановлених обставин справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості з відповідача на користь [PERSON] слід стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 29.08.2024 і до досягнення дитиною повноліття Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач при подачі даного позову був звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 12 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір», тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1 211 грн. 20 коп.

Outcome: partial