Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

І. СУТЬ СПРАВИ 1.1. 25.12.2023 до Житомирського районного суду Житомирської області через підсистему "Електронний Суд" надійшла позовна заява, яка підписана та подана представником [PERSON] (далі також позивач) - адвокатом Українським С.С. до [PERSON] (далі також відповідач), про: 1) стягнення з [PERSON] на користь позивача [PERSON] суму боргу у розмірі 48 000 доларів США; 2) стягнення з [PERSON] на користь позивача [PERSON] 3 % річних у розмірі 935 доларів США. 1.2. Поданий позов обґрунтовувався тим, що 01.12.2020 позивач надав в борг відповідачу 48 000 доларів США, які останній зобов`язався повернути [PERSON] до 01.07.2021. Станом на день подання позовної заяви [PERSON] борг не повернув, на отриману претензію запропонував урегулювати спір в досудовому порядку та повернути борг до 20.12.2023. Проте порушив виконання зобов`язання, у зв`язку з простроченням терміну його виконання, а тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН 2.1. 27.12.2023 ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області справу №278/6427/23 передано за підсудністю до Корольовського районного суду м. Житомира. 2.2. 09.02.2024 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира відкрито провадження у цивільній справі №278/6427/23, розгляд справи вирішено здійснювати у загальному позовному провадженні. 2.3. 19.11.2024 протокольною ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира закрито підготовче провадження у справі №278/6427/23. 2.4. Представник [PERSON] (далі також позивач) - адвокат Український С.С. шляхом передання телефонограми на адресу суду повідомив про розгляд справи без його участі. 2.5. 18.11.2024 та 06.12.2024 відповідач подав до суду заяви про відкладення розгляду справи, у зв`язку з невідкладними відрядженнями та в судові засідання 19.11.2024 і 09.12.2024 не з`явився, належним чином повідомлявся про розгляд справи. Доказів на підтвердження причин неприбуття в зазначені судові засідання до суду не подав. Представник відповідача [PERSON] про призначені судові засідання повідомлявся через підсистему "Електронний Суд", в судове засідання 09.12.2024 не з`явився, про причини неявки не повідомив. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 3.1. 01.12.2020 [PERSON] надав в борг [PERSON] 48 000 (сорок вісім тисяч) доларів США, які останній зобов`язувався повернути позивачу до 01.07.2021, що підтверджується оригіналом розписки від 01.12.2020 (а.с.82). 3.2. 20.10.2023 [PERSON] направив [PERSON] претензію з вимогою в 10-денний строк надсилання претензії повернути борг, що підтверджується копією претензії. (а.с.16). ІV. НАЦІОНАЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ 4.1. Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 4.2. Статтею 1046 Цивільного кодексу України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. 4.3. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (частина 2 статті 1047 ЦК України.) 4.4. За змістом частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 4.5. Згідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. 4.6. Згідно частини першої статті 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. 4.7. У відповідності до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ (а) ЗАГАЛЬНІ ПРИНЦИПИ 5.1. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року в справі №646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18) зроблено висновок, що «за змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань». 5.2. Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 березня 2016 року у справі № 6-2491цс15, сформувала правову позицію згідно якої положення статті 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду». 5.3. Згідно частини четвертої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. (б) ЗАСТОСУВАННЯ ЦИХ ПРИНЦИПІВ У ДАНІЙ СПРАВІ 5.1. З матеріалів справи вбачається, що 01.12.2020 сторони уклали договір позики, за умовами якого позивач передав [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 48 000 доларів США, зі строком повернення - до 01.07.2021, що стверджується складеною відповідачем розпискою. 5.2. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. 5.3. Враховуючи положення частини другої статті 1047 ЦК України суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із договору позики, укладення якого стверджується наявною в матеріалах справи розпискою відповідача від 01.12.2020, яка засвідчує факт отримання [PERSON] коштів в сумі 48 000 доларів США в борг від позивача. 5.4. Суд звертає увагу, що договір позики є двостороннім правочином та після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. 5.5. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16 (провадження № 14-446цс18) дійшла висновку, що у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Аналогічні висновки містяться, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц та від 4 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц. 5.6. У розписці від 01.12.2020 не передбачено визначення боргу в грошовому еквіваленті до національної валюти України - гривні, тому правових підстав для перерахунку у гривні зазначеного боргу в розмірі 48 000 доларів США за офіційним курсом НБУ не вбачається. 5.7. Враховуючи наявність у позивача (кредитора) оригіналу боргової розписки від 01.12.2020, що свідчить про невиконання [PERSON] зобов`язання щодо повернення позивачу позичених коштів у сумі 48 000 доларів США, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача такої ж суми грошових коштів у іноземній валюті, яка отримана відповідачем у позику. 2) Щодо вимог про стягнення 3% річних 5.8. Оскільки відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та […] три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 5.9. При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. 5.10. 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). 5.9. При обрахунку 3 % річних судом приймається до уваги розрахунок позивача, з якого встановлено, що сума заборгованості = 48000.00 доларів США*237*3/100/365 = 935 доларів США. 5.10. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, позов [PERSON] підлягає задоволенню. VI. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 6.1. За правилами ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню: (і) понесені останнім та документально підтверджені витрати зі сплати судового збору у розмірі 13 420,00 гривень. (іі) Щодо витрат на правову допомогу: 6.2. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. 6.3. Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 6.4. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 6.5. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 6.6. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України). 6.7. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. 6.8. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 6.9. Судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 10 000,00 грн, які підтверджуються актом приймання-передачі до договору про надання правової допомоги №21/23 від 13.09.2023, описом робіт, які виконанні адвокатом до договору про надання правової допомоги №21/23 від 13.09.2023, додатком №2 до договору про надання правової допомоги №21/23. 6.10. Враховуючи ціну позову та значення справи для позивача, розгляд справи в порядку загального позовного провадження, суд приходить до висновку про можливість стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у заявленому та документально підтвердженому розмірі 10 000 грн.

Outcome: approved