Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

у серпні 2022 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , будинку з прибудовами та господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку розміщену за цією ж адресою та визнати частку вказаного майна за позивачем та стягнути судові витрати. Позов мотивує тим, що позивачка з 1998 року проживала з [PERSON] без реєстрації шлюбу, з 01.04.2000 року і до дня смерті [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Згідно договору купівлі-продажу від 23.05.1989, посвідченого державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори Тарасенко В.Г. за реєстровим №8630 [PERSON] придбав у власність будинок з прибудовами та господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 421,0 кв.м. Внаслідок пожежі, яка сталася ще в 1996 (1997) році, весь будинок був пошкоджений, а тому став непридатним для проживання в ньому. [PERSON] в той час фактично не працював, заощаджень не мав і самостійно відновити свій будинок був неспроможній. Вимушений був проживати в будинку своєї матері [PERSON] в селі Вовчок, Козелецького району, Чернігівської області, а з 1998 року став проживати з позивачкою в квартирі за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] запропонував позивачці відновити його домоволодіння, шляхом проведення капітального ремонту і у разі, якщо вона прийме участь у його відновленні правовий режим його власності буде змінено з особистої - у їх з ним спільну власність подружжя. З цією метою [PERSON] розірвав попередній шлюб, оскільки сімейні стосунки були припинені вже декілька років, на утримання доньки з нього були стягнуті аліменти. В своєму будинку [PERSON] зареєстрував позивачку. Позивачка та [PERSON] зареєстрували шлюб, а також почали відновлювати будинок шляхом грошових вкладень позивачки та її батьків. Усі ремонтні і відновлювальні роботи, які не потребували спеціальних будівельних знань, позивачка виконувала особисто. Крім зібраних батьками коштів та коштів, отриманих від реалізації домашнього господарства і матеріальних вкладень та трудових затрат на проведення капітального ремонту, спірної власності, в 2004 році, позивачкою було вкладено 5000 грн від продажу батьківського будинку, залишеного їй після їх смерті, а також вилучені кошти за продаж всього господарства. В капітальний ремонт будівлі були вкладені і кошти, які позивачка брала в кредит, погашала який, теж за свій рахунок. В той час, коли проводився капітальний ремонт будинку [PERSON] ніде не працював, зловживав алкоголем, неодноразово лікувався від алкоголізму в амбулаторному і стаціонарному режимі. Зловживання алкоголем призвело не тільки до психологічних і психіатричних, а й до фізичних розладів здоров`я, що в подальшому і стало причиною для встановлення йому інвалідності. За станом здоров?я він був неспроможним не тільки заробляти гроші на капітальний ремонт будинку, але й виконувати будь-які ремонтні роботи, навіть фарбувати дерев?яні конструкції. Якщо б за ініціативою [PERSON] між ними не було узгоджений договір про створення спільної сумісної власності подружжя - позивачка б ніколи не погодилась вкладати свої матеріальні доходи і трудові затрати у відновлення його власності шляхом проведення капітального ремонту. Оскільки капітальний ремонт та перелічені вкладення здійснювались на умовах запропонованих [PERSON] , вважає, що належна йому власність істотно збільшилась у своїй вартості і саме за рахунок матеріальних і трудових затрат позивача. Оскільки пожежею власність [PERSON] була фактично знищена, а тому потребувала значного ремонту - відтворення здійснювалось протягом тривалого часу, під час якого [PERSON] не працював, а в подальшому його дохід був пов?язаний тільки з призначеною йому пенсією по інвалідністю, яку він ані в сім?ю, ані в ремонт власності не вкладав, а витрачав її на придбання алкоголю для себе. На думку позивача всі ці обставини дають їй підстави для звернення до суду з позовною вимогою про визнання нерухомості, зареєстрованої за [PERSON] , спільною з ним сумісною власністю подружжя, у розумінні ст. 62 СК України. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у позовному обсязі, обґрунтовуючи свої вимоги, тим що, відповідач [PERSON] є донькою [PERSON] . 18 березня 2011 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Петрушиною Л.М. за реєстровим номером 715, яким призначив [PERSON] спадкоємцем всього його майна, яке на день смерті виявиться йому належним, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати і на що він за законом матиме право. [INFO] [PERSON] помер, в результаті чого відкрилась спадщина, до складу якої увійшли спірний будинок та земельна ділянка. Будинок набутий спадкодавцем згідно договору від 29 травня 1989 року, тобто до укладення шлюбу з позивачем. Земельна ділянка передана у власність спадкодавцю безоплатно для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, тому будинок та земельна ділянка являються особистою приватною власністю [PERSON] . Крім того, поточний ремонт не надає підстав для визнання об`єкта спільною сумісною власністю подружжя, оскільки значних перетворень сам об`єкт не зазнав і не можна вважати ці перетворення такими, що істотно збільшили вартість майна. Як зазначає відповідач пожежа в будинку дійсно мала місце, але не у 1997 році, а 04.01.1994. Наслідки пожежі були повністю усунуті за кошти батьків [PERSON] та матеріальної допомоги родичів. Після ремонту відповідачка разом з батьками продовжила проживати в будинку. Надані позивачем документи на придбання будівельних матеріалів, по-перше не підтверджують, що вони придбані саме позивачем, а по-друге не підтверджують проведення в будинку робіт з капітального ремонту, оскільки вони характерні для робіт, що виконуються в межах поточного ремонту. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи та покази свідків, суд доходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Згідно договору купівлі-продажу від 23.05.1989, посвідченого державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори Тарасенко В.Г. за реєстровим №8630 [PERSON] придбав у власність будинок з прибудовами та господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №260541 [PERSON] на підставі рішення Чернігівської міської ради від 29 грудня 2004 року належить земельна ділянка площею 0,0567 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 7410100000:02:026:5178. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 31.01.2000. 18 березня 2011 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Петрушиною Л.М. за реєстровим номером 725, яким призначив [PERSON] спадкоємцем всього його майна, яке на день смерті виявиться йому належним, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати і на що він за законом матиме право. 08 вересня 2013 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] ». Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради станом на 06.01.2021 за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] (батько позивача) помер [INFO] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] (мати позивача) померла [INFO] . Згідно свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ЧНКЗ №7-335 та №7-336 [PERSON] та [PERSON] належали частки майна пайового фонду в розмірі 0,267 % та 0,151 % відповідно. Згідно заяви, посвідченої приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Слєдовським М.С. 26 квітня 2008 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не заперечували проти зносу будівлі за адресою: [ADDRESS] та вилучення земельної ділянки площею 0,0567 га, при наданні однієї однокімнатної та однієї двокімнатної квартири і виплати компенсації за земельну ділянку по ринковій вартості згідно чинного законодавства. Відповідно до листа ГУ ДСНС України у Чернігівській області ДСНС України від 09.08.2022 №13-06/4338 повідомляє, що не може надати інформацію про пожежу, яка виникла в 1996-1997 роки в зв`язку з виходом терміну зберігання книги обліку заяв та повідомлень про пожежі. Згідно висновку дільничного інспектора міліції Деснянського ВМ ЧМВ УМВС України у Чернігівській області лейтенанта міліції [PERSON] від 22.03.2007 зібраний матеріал на [PERSON] за ч. 1, 2 ст. 178 КУпАП та ст. 173 КУпАП направити в суд Деснянського району м. Чернігова, для вирішення питання про направлення його на примусове лікування від алкоголізму в умовах ЧОПНЛ терміном на три місяці. Відповідно до копії спадкової справи №3/2020, заведеної приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області до майна померлого [INFO] [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини після смерті останнього звернулись його донька [PERSON] та дружина [PERSON] . Згідно листа КНП «ЧОПНЛ» ЧОР від 26.10.2022 №32-08/858 вбачається, що [PERSON] , [INFO] лікувався у Чернігівській обласній психоневрологічній лікарні 4 рази. Діагноз: «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю». Відповідно до листа КНП «Чернігівський обласний медичний центр соціально значущих та небезпечних хвороб» ЧОР від 08.11.2022 №01-10/878 [PERSON] , [INFO] дійсно хворів на туберкульоз та лікувався у закладі з 12.08.2014 по 16.02.2015 року. Згідно висновку експерта № 2361/22-24 від 20.11.2023 відповідь на перше питання: ринкова вартість домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , станом на 15.11.2023, без наявності ПДВ, становить: 1569489,00 грн, де: - вартість земельних поліпшень, що входять до складу досліджуваного домоволодіння і припадають на житловий будинок, складає 543812, 00 грн; - вартість земельної ділянки, кадастровий номер 7410100000:02:026:5178, що входить до складу об`єкта дослідження, складає 1025677,00 грн. Вирішити питання: 2. Визначити обсяг і вартість будівельних робіт, пов`язаних з підготовкою житлового будинку Домоволодіння до відновлення після пожежі, яка сталася орієнтовно в 1996-1997 роках; 3 Визначити вартість будівельних матеріалів і обладнання, використаних при відновленні та ремонті житлового будинку Домоволодіння, а також вартість виконаних будівельних робіт по відновленню житлового будинку, в тому числі: перекриття даху та стелі; ремонту стін; заміни дверних блоків і дверей; заміни підлоги, віконних рам, підвіконня, грубки тощо; 4. Визначити вартість проведених відновлюваних робіт з газо/водо постачання; вартість матеріалів і монтажу електропроводки, а також інших поліпшень, здійснених під час відновлення та ремонту житлового будинку, господарських споруд і огорожі після пожежі; 5. Визначити вартість трудових вкладень позивачки [PERSON] у відновлення та ремонт Домоволодіння, перелічених у позовній заяві (а.с. 2-7), та встановити, на яку суму збільшилась дійсна ринкова вартість Домоволодіння (станом на час проведення експертизи) у порівнянні з її вартістю до початку проведення відновлювальних і ремонтних робіт, пов`язаних з пожежею, що відбулася орієнтовно у 1996-1997 роках, не видається можливим, оскільки не надано додаткових матеріалів, необхідних для їх вирішення. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до вимог ч. 3 ст.\~368\~ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст.\~372\~ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60\~СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст.\~61\~СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63\~СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.\~69\~СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~21.12.2007\~року №11\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Згідно ч. 1 ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст.\~80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Допитані в судовому засіданні свідки зі сторони позивача підтвердили твердження [PERSON] щодо її значного внеску у відновлення пошкодженого пожежою домоволодіння її чоловіка. Враховуючи те, що в судовому засіданні позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність підстав для виникнення права спільної сумісної власності подружжя на будинок, який належав [PERSON] , беручи до уваги неможливість покладення в основу рішення суду показань свідків з боку позивача за відсутності інших доказів на підтвердження позовних вимог, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат по справі, позивачем надано копію договору про надання правової допомоги від 06 квітня 2021 року, укладеного між відповідачем та адвокатом Гутником Валерієм Петровичем, копію додаткового договору до договору про надання правової допомоги від 14.03.2023, копію додаткового договору щодо визначення гонорару, детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, квитанцію про отримання готівкових грошових коштів від 05.03.2024 про сплату 20000 грн. Згідно із частиною четвертою\~статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вказані критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268). Відповідно до частини шостої\~статті 137 ЦПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Така ж позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц. Оскільки позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на правничу допомогу у даній справі. Проте, враховуючи клопотання позивача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, виходячи з критерію розумності та співрозмірності, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 10000 грн. витрат на правничу допомогу, вважаючи таку суму співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи. Враховуючи викладене,

Outcome: approved