Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором № 923434824 від 13.01.2022 у сумі 11 168,25 грн., витрати на сплату судового збору в сумі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6 000,00 грн. У обґрунтування вимог позивач зазначив, що 13.01.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №923434824. Відповідно до п. 1.1. договору Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит на суму 13 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. Додатковими угодами №19 від 28.11.2019, №26 від 31.12.2020, №27 від 31.12.2021, №31 31.12.2022, №31, №32 від 31.12.2023 продовжено строк дії/виконання договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 до 31.12.2024. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №175 від 05.05.2022 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього) ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача за кредитним договором № 923434824 від 13.01.2022 на загальну суму 11 168,25 грн. 30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №30/1023-01, на підставі якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 923434824 від 13.01.2022. 30.09.2024 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу №3009/24, на підставі якого до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 923434824 від 13.01.2022. Оскільки відповідач не виконав умови кредитного договору, то позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 923434824 від 13.01.2022 в сумі 11 168,25 грн., що складається з заборгованості за кредитом у сумі 10 184,46 грн., заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у сумі 983,79 грн. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 жовтня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання на 21 листопада 2024 року. 21 листопада 2024 року судове засідання відкладено на 12 грудня 2024 року у зв`язку з неявкою відповідача. Представник позивача до судового засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов, проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про наявність поважних причин неявки до судового засідання не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, зустрічний позов до суду не пред`явив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд зазначає таке. Судом встановлено, що 13.01.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір №923434824, відповідно до якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 13 000,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі (п. 1.1 Договору). Відповідно до п. 1.2 Договору кредит надається строком на 56 днів. З платіжного доручення від 13.01.2022 вбачається, що 13.01.2022 на рахунок № [NUMBER] було зараховано 13 000,00 грн., отримувач [PERSON] , призначення платежу «переказ коштів згідно договору №923434824 від 13.01.2022». Згідно заявки на отримання грошових коштів в кредит від 13.01.2022 номер картки [NUMBER] був указаний відповідачем як рахунок для отримання кредитих коштів. Оскільки відповідач отримав кредитні кошти відповідно до вимог п. 1.2 договору, то строк дії кредиту становить 56 днів до 09.03.2022. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач указує на те, що він отримав право вимоги за зобов`язаннями [PERSON] , уклавши договір факторингу № 3009/24 від 30 вересня 2024 року з ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», яке, в свою чергу, отримало право такої вимоги від ТОВ «Таліон Плюс» згідно договору факторингу №30/1023-01 від 30 жовтня 2023 року, яке, в свою чергу, отримало право такої вимоги згідно договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, укладеного ТОВ «Таліон Плюс» з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Судом досліджений Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передає (відступає) ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату. При цьому в якості доказів позивач надав лише бланки додатків до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, а саме: форми реєстру прав вимоги; форми повідомлення боржника за кредитним договором та форму акта повернення прав вимоги, а також витяги з додаткової угоди №19 від 28.11.2019 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, додаткової угоди № 26 від 31.12.2020 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, додаткової угоди № 27 від 31.12.2021 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, додаткової угоди № 31 від 31.12.2022 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 та додаткової угоди № 32 від 31.12.2023 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, у яких відсутня інформація про вимоги і перелік боржників. З указаних додаткових угод вбачається, що ними до первісного договору факторингу №82/1118-01 вносилися зміни, які стосувалися продовження строку дії/виконання договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, а не перелік нових кредитних договорів, які передаються новому кредитору. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Отже, за приписами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Так, встановлено, що 13 січня 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] дійсно було укладено кредитний договір №923434824. Договір факторингу №28/1118-01, укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», датований 28 листопада 2018 року, тобто він укладений більше ніж за три роки до підписання кредитного договору №923434824 від 13.01.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . Додаткова угода між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» №26 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено в новій редакції, укладена 31 грудня 2020 року, тобто більше ніж за рік до дати укладення кредитного договору. Із з`ясованого змісту даної Додаткової угоди №26 до Договору факторингу №28/1118-01, вбачається, що її сторонами фактично здійснено передачу одній від одної невизначених вимог, оскільки жодної визначеної вимоги, що існувала б у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо відповідача [PERSON] на момент укладення Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 та Додаткової угоди №26 від 31.12.2020, в цих договорах не вказано. Отже, оскільки відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав, та договір факторингу (відступлення права вимоги) є похідним від кредитного договору, тому він не може бути укладений раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги. З цих підстав суд визнає неналежним доказом на підтвердження факту переходу права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги за кредитним договором № 923434824 наданий позивачем витяг з Реєстру боржників №175 від 05.05.2022 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018. Також, ураховуючи зазначене, суд критично оцінює довідку №923434824/ФК від 02.10.2024, видану ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Разом з тим, з аналізу матеріалів справи вбачається, що право вимоги від первісного кредитора - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшло до нових кредиторів, починаючи ще 28.11.2018, а сам кредитний договір № 923434824 був укладений 13.01.2022, тобто більш ніж через три роки після укладення договору факторингу, що взаємовиключає одне одного, оскільки за договором факторингу права вимоги є похідними від кредитного договору, а отже не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги. У подальшому 30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанси» було укладено Договір факторингу №30/1023-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги за вказаним договором, а 30.09.2024 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу № 3009/24. З наведеного слідує, що було здійснено передачу невизначених вимог, оскільки жодної визначеної вимоги, що існувала б у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до [PERSON] на момент укладення Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, в останньому не вказано. У зв`язку з наведеним, хоча чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, але це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №914/868/17). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодний доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Ураховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факт відступлення права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №923434824 від 13.01.2022 від первісного кредитора - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал». З огляду на викладене, враховуючи вимоги статей 12, 81 ЦПК України, зважаючи на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження отримання права грошової вимоги до відповідача, а подання позову особою, яка не набула права вимоги, є самостійною підставою відмови в позові, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Крім того, оскільки судом відмовлено у задоволенні позову, сплачений при поданні позову судовий збір не підлягає стягненню з відповідача та залишається за позивачем.

Outcome: dismissed