Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін Позивач ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами у розмірі 32 141,63грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14.06.2017 та 21.04.2016 між ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та відповідачем було укладено договори № 014/1123/82/0289370, 010/1123/82/0244739. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредитні кошти, однак не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредити та не сплачує проценти за його користування, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 32 141,63грн. Позивач отримав право грошової вимоги до відповідача на підставі договору про відступлення права вимоги. Відповідач своїм правом подання відзиву не скористався. КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач двічі у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про судове засідання. Суд надсилав ухвалу, позовну заяву з додатками та повідомлення про виклик до суду на адресу відповідача, що є зареєстрованим місцем проживання відповідача. Поштовий конверт повернуто з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання є належним повідомленням (пункт 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України). Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини першої, другої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Системне тлумачення частини четвертої статті 223, частини першої статті 280 ЦПК України свідчить, що вирішення питання щодо проведення заочного розгляду справи належить до дискреційних повноважень суду. Представник позивача не заперечує проти розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. 12 грудня 2024 року суд згідно зі статтею 281 ЦПК України постановив протокольну ухвалу про заочний розгляд справи. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 «Заочний розгляд справи». Судовий розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу через неявку в судове засідання всіх учасників справи (частина друга статті 247 ЦПК України). ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН 14.06.2017 між ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та відповідачем укладено договір № 014/1123/82/0289370. Відповідно до умов договору відповідач отримав: суму кредиту у розмірі 10 630,84 грн; строком на 36 місяців; процентна ставка 35.3% річних. Заборгованість відповідача за договором №014/1123/82/0289370 від 14.06.2017 складає 11242,47 грн, з яких: 4378,91грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5275,07 грн - сума заборгованості за відсотками; 1588,49 - заборгованість за пеню та/або штрафом. 21.04.2016 між ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та відповідачем укладено договір №010/1123/82/0244739. Відповідно до умов договору відповідач отримав: кредитний ліміт у розмірі 5 000,00 грн (на дату укладення договору); строк користування кредитом становить 24 місяці; процентна ставка на період 21.04.2016 по 21.06.2016 - 25% річних, з 22.06.2016 процентна ставка 45.0% річних без укладення додаткової угоди (пункти 1.3., 1.4., 1.5. договору). Заборгованість відповідача за договором №010/1123/82/0244739 від 21.04.2016 складає 20899,16 грн, з яких: 8973,55 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11925,61 грн - сума заборгованості за відсотками. 20.09.2019 між ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердик Капітал» було укладено договір №114/2-19-F на підставі якого ТОВ «Вердик Капітал» набуло право грошової за кредитними договорами № 014/1123/82/0289370 та №010/1123/82/0244739. 10.01.2023 між ТОВ «Вердик Капітал» та ТОВ «Колект Центр» було укладено договір 10-01/2023 на підставі якого ТОВ «Колект Центр» набуло право грошової за кредитними договорами № 014/1123/82/0289370 та №010/1123/82/0244739. Оцінка суду Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (пункт 1 частини першої статті 512, стаття 514 ЦК України). У зв`язку з укладенням договору про відступлення права грошової вимоги, позивач набув право вимоги за кредитним договором №014/1123/82/0289370 та №010/1123/82/0244739. Згідно з статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Відповідач отримав кредитні кошти, користувався ними, зобов`язання щодо їх повернення не виконав. Відповідач у суді розрахунок заборгованості не спростував, докази погашення кредитної заборгованості не надав. Позивач довів, що у зв`язку з неповерненням кредитних коштів у відповідача виникла заборгованість у розмірі 32 141,63 грн, яку відповідач має сплатити позивачу, як новому кредитору. Вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у розмірі 32 141,63 грн є обгрунтованими. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачена сума судового збору у розмірі 2422,40 грн. Щодо вимог про стягнення витрат на професійну правову допомогу Пунктом 12 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; (4) зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл витрат судом (стаття 141 ЦПК України). Подібний висновок викладено у у пункті 98 постанови Великої Палати Верховного Суду Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21. Частиною 8 статті 141 ЦПК України, визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Позивач на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу до позовної заяви додав (в копіях): - договір про надання правничої допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024; - платіжна інструкція №0459830000 від 19.09.2024 на суму 63 000,00 грн, призначення платежу «надання правової допомоги згідно договору № 01-07/2024 від 01.07.2024 року про надання правової допомоги»; - заявка на надання юридичної допомоги № 657 від 05.07.2024; - витяг з акту № 1 про надання юридичної допомоги від 05.09.2024 на суму 9000,00 грн, в тому числі складання позовної заяви - 6 000,00 грн (2 години); надання усної консультації - 3 000,00 грн (2 година). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина пята статті 137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України). З огляду на те, що відповідач клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, не заявляв, а їх понесення позивачем підтверджується доказами у справі, суд виснував про необхідність відшкодувати судові витрати позивачу повністю.

Outcome: approved