Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» територіальна підсудність судових справ Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області визначена за Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська. Стислий виклад позиції позивача До Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська 28 серпня 2024 року звернулася [PERSON] до Маріупольської міської ради Донецької області, третя особа: Нотаріус Сопільняк Алла Олександрівна, про визнання права власності на спадкове майно, в якій просила суд: ?Визнати за [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) право приватної власності на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування після померлої бабусі Позивача [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до свідоцтва про народження батьком [PERSON] , яка народилась [INFO] є [PERSON] [INFO] . 22 вересня 2012 року [PERSON] вступила в шлюб та змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] (Свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] ) Позивачка [PERSON] відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 13 червня 2022 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично ж проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Свідоцтва про народження ( [NUMBER] ) матір`ю [PERSON] є [PERSON] [INFO] . Відповідно до інформації про останнє місце реєстрації [PERSON] проживала та була зареєстрована у квартирі яка належала їй, а саме в квартирі [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть (Серія [NUMBER] ). [PERSON] звернувся до третьої маріупольської державної нотаріальної контори та відкрив спадкову справу, щодо отримання у спадок квартири померлої матері [PERSON] , а саме квартирі [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 68174783 від 20 січня 2022 року. [INFO] [PERSON] , батько позивача, помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (Серія [NUMBER] ) та фактично не встиг вступити у спадщину. 28 липня 2022 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Сопільняк А.О. Черкаського міського нотаріального округу, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 6959378. Вступити в спадщину позивачка не має можливості, так як батько позивача [PERSON] помер не вступивши в право власності на об`єкт майна, а третя маріупольська державна нотаріальна контора на даний момент не існує, місцезнаходження всіх документів в тому числі і документів по заведеній спадковій справі № 68174783 від 20 січня 2022 року не відома, а отримати такі відомості не можливо. Таким чином, зважаючи на неможливість вирішення даного спору в позасудовому порядку, що позбавляє позивача реалізувати своє право на спадкування через органи нотаріату, остання вимушена звернутися з вказаним позовом до суду (а.с. 1-8). Відповідач правом на надання відзиву не скористався Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 28 серпня 2024 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с. 22-23). Ухвалою судді від 28 серпня 2024 року позовну заяву залишено без руху надано строк на усунення недоліків (а.с. 24-25). 02 вересня 2024 року після усунення позивачем виявлених судом провадження у справі було відкрито та призначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження (а.с. 36-37). 21 листопада 2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 67-68). Позивач в судове засідання не з`явилася від представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності на задоволенні позовних вимог наполягав. 20 листопада 2024 року через систему «Електронний суд» представником відповідача Маріупольської міської ради подано заяву про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 53- 4). Приватний нотаріус в судове засідання не з`явилася, розгляд справи просила провести за її відсутності (а.с. 41). Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Фактичні обставини в становленні судом Згідно свідоцтва про народження батьком [PERSON] , яка народилась [INFO] є [PERSON] [INFO] що підтверджується свідоцтвом про народження дата видачі 23 лютого 1984 року (а.с. 9). 22 вересня 2012 року [PERSON] вступила в шлюб та змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] (Свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] ) (а.с. 9 на звороті). Позивачка [PERSON] відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 13 червня 2022 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично ж проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Відповідно до свідоцтва про народження ( [NUMBER] ) матір`ю [PERSON] є [PERSON] [INFO] (а.с. 12). Згідно інформації про останнє місце реєстрації [PERSON] проживала та була зареєстрована у квартирі яка належала їй, а саме в квартирі [ADDRESS] (а.с. 13 на звороті). [PERSON] видано ордер № 730 серія КО на підставі рішення виконкому Жданівської міської ради народних депутатів №591 від 17 листопада 1982 року на сім`ю з двох чоловік на право зайняття квартири [ADDRESS] (а.с. 16 на звороті). Згідно реєстраційного посвідчення від 09 жовтня 1995 року підписано начальником БТІ міста Маріуполя Донецької області квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] на праві власності на підставі довідки ЖСК про виплату за квартиру та записано в реєстрову книгу № 92п за реєстровим № 35773 (а.с. 17). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (Серія [NUMBER] ) (а.с. 17 на звороті). [PERSON] звернувся до третьої маріупольської державної нотаріальної контори та відкрив спадкову справу, щодо отримання у спадок квартири померлої матері [PERSON] , а саме квартирі [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 68174783 від 20 січня 2022 року (а.с. 18-19). [INFO] [PERSON] , батько позивача, помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (Серія [NUMBER] ) (а.с. 18). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані нормами Цивільного кодексу України. Положеннями частини 1 статті 1218 ЦК України визначено, що д о складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ст. ст. 1222, 1223\~ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини та право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно із ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до\~ст.1258.\~ЦК України спадкоємці\~за законом\~одержують право\~на спадкування\~почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст.1268, ч. 1,5ст.1273\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відповідно до ст.\~1296\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 5 ст.\~1268ЦК\~України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно із ст.\~392\~ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності. Законом України від 21 квітня 2022 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України» було внесено зміни до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Зокрема, згідно із п.7 ст.1(1) Закону, тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 30 листопада 2022 року №280 було внесено зміни до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року №75 та затверджено перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових дій) або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 23 листопада 2022 року. Так, зокрема, до вказаного переліку належить Маріупольська міська територіальна громада. З огляду на викладене, для вирішення питання щодо визнання права власності на спадкове майно, у разі, якщо спадкова справа була зареєстрована у Спадковому реєстрі до 24 лютого 2022 року, суд доходить висновку, що позивачем вірно обрано спосіб захисту свого права. Статтею 17\~Закону України\~від 23\~лютого 2006\~року №3477-IV\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. За ст.\~6\~Європейської конвенції\~з прав\~людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі «Case of Oneryildis v. Turkey» (справа відкрита за заявою №48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття «майно» охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні «законне сподівання» стосовно ефективного здійснення права власності. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. Згідно зі ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Виходячи з передбаченого ст.\~8\~Конституції України принципу верховенства права, наведені норми Конституції України надають людині можливість будь-якими незабороненими законом засобами самому захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Ст. 15 ЦК України\~також передбачає право кожної особи на захист своїх цивільних прав та інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання, а\~ст. 16 цього ж кодексу\~право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, вказуючи в якості одного зі способів захисту цивільних прав та інтересів визнання права.\~Ст. 392 ЦК України\~також передбачено право власника майна на пред`явлення позову про визнання його права власності. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 124 Конституції України\~юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно із\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Враховуючи наведене, слід дійти до висновку, що [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] , яка померла [INFO] , за законом, але в зв`язку з тимчасовою окупацією м. Маріуполь, Донецької області, де фактично перебувають матеріали спадкової справи, вона позбавлена права на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, виходячи з того, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, зокрема через органи нотаріату, суд вважає, що її право підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Оцінюючи дослідженні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Згідно ч.1,3\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм цивільного законодавства, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] .

Outcome: approved