Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

У березні 2023 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою, у якій просить встановити факт того, що [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Інешти, Теленештенського району Молдови, що була зареєстрована за адресою [ADDRESS] та померла [INFO] є рідною матір`ю [PERSON] , [INFO] , що була зареєстрована за адресою [ADDRESS] та померла [INFO] . Заявник вказує, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] . Після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняла її донька [PERSON] , оскільки вона на момент смерті своєї матері проживала разом з нею за адресою [ADDRESS] . [INFO] померла мати заявника [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] . За своє життя [PERSON] вчинила заповіт на користь свого сина [PERSON] . Заявник зазначає, що постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 17.02.2023 року за №19/02-31 йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину квартири, якою володіла [PERSON] та яку фактично прийняла у спадок її донька - [PERSON] з тих підстав, що спадкоємець не надав документів, що підтверджують факт родинних стосунків [PERSON] з [PERSON] , а саме того, що [PERSON] була матір`ю останньої. Заявник вказує, що у повторному свідоцтві про народження матері заявника, яке було отримано нею в 1963 році у віці 18 років (для оформлення паспорту) зазначено ім`я матері [PERSON] . Це пов`язано з тим, що за життя бабусю заявника [PERSON] (молдованку за національністю) всі називали [PERSON] . Будь-яких документів, щодо зміни прізвища бабусі з « [PERSON] » на « [PERSON] » в сім`ї не збереглося. Витребувати відомості з архівів ЗАГС Челябінської області російської федерації на сьогоднішній день не вбачається можливим. Заявник зазначає, що той факт, що [PERSON] є рідною матір`ю [PERSON] підтверджується тим, що вона ще з 1975 року була зареєстрована в квартирі [ADDRESS] разом зі своєю донькою, її чоловіком та її сином [PERSON] та всі разом приймали участь у приватизації даної квартири. В судовому засіданні заявник підтримав заяву та просив суд задовольнити вимоги у повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлені належним чином, направили до суду відзив у якому просили прийняти рішення згідно норм чинного законодавства. Суд вислухавши заявника, перевіривши матеріали справи, встановив наступне. Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пікалової В.В. від 17.02.2023 року №19/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] у зв`язку з ненаданням необхідних документів, що підтверджують родинні зв`язки його матері з її матір`ю. За змістом ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження встановлюються факти, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З Свідоцтва про народження [NUMBER] вбачається, що матір`ю заявника [PERSON] є [PERSON] . [PERSON] , 1945 року народження до одруження « [PERSON] », що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] від 17.06.1965 року. Свідоцтво про народження є документом, що підтверджує факт реєстрації народження дитини. У відповідності до ст. 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Таким чином, саме свідоцтво про народження підтверджує факт походження дитини від конкретного чоловіка та жінки, які відповідно відображаються матір`ю та батьком дитини. За правилами ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту повинно бути зазначено, крім іншого, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, до заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. При цьому, заявником надано суду копію повторного Свідоцтва про народження [NUMBER] від 31.07.1963 року, з якого чітко вбачається, що матір`ю [PERSON] є [PERSON] , молдаванка за національністю. Будь-яких документів, щодо зміни [PERSON] імені « [PERSON] » на « [PERSON] », прізвища « [PERSON] » на « [PERSON] » матеріали справи не містять. За таких обставин, з огляду на наявність Свідоцтва про народження [PERSON] з якого чітко прослідковується походження дитини від [PERSON] та [PERSON] , суд не вбачає можливим встановлення факту материнства [PERSON] відносно [PERSON] і, відповідно, поставити під сумнів чинний документ про народження дитини. Приймаючи рішення у даній справі, суд звертає увагу, що із наявної довідки Форма №3 від 30.01.2008 року, виданої [PERSON] Комунальним підприємством «Житлосервіс «Куренівка» у Оболонському районі м. Києва, у якій зазначено осіб зареєстрованих за адресою: [ADDRESS] , а саме: [PERSON] (власник); [PERSON] (син); [PERSON] (мати); [PERSON] (син), не вдається встановити, що [PERSON] є матір`ю саме [PERSON] , та бабусею заявника [PERSON] . Більше того, вказана довідка хоч і посвідчує місце та час реєстрації осіб за конкретною адресою, однак не є належним та допустимим доказом походження дитини. Враховуючи надані заявником докази, у суду не має підстав для задоволення вимог заяви. З огляду на зазначене, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви про встановлення факту. На підставі ст. 133 СК України, ст.ст. 12, 19, 80, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 315-319 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed