Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Павлоградського міського відділу (з обслуговування м. Павлограда та Павлоградського району) ГУМВС України в Дніпропетровській області, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь 703800 грн. втраченого заробітку внаслідок каліцтва за період з 01 грудня 2022 року по 01 грудня 2024 року та стягнути витрати на медичний та побутовий догляд за період з 01 грудня 2022 року по 01 грудня 2024 в розмірі 117300 грн. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що15 жовтня 1992 року вона потрапила в дорожньо-транспортну пригоду з вини водія Павлоградського МВ УМВС України в Дніпропетровській області. За скоєння зазначеної дорожньо-транспортної пригоди водій установи,правонаступником якого став після декількох реорганізацій, відповідач [PERSON] був засуджений згідно із вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч.2 ст.215 КК України. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди позивачці у відповідності до висновків МСЕК від 13 березня 1996 року та від 15 грудня 1998 року було встановлено 90% втрати працездатності безстроково, позивач визнана інвалідом 1-ї групи. У зв`язку із викладеним позивач неодноразово зверталася до суду із позовами до Павлоградського МВ УМВС України в Дніпропетровській області щодо відшкодування спричиненої їй внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди.Рішенням суду від 19 квітня 2006 року встановлений розмір відшкодування шкоди, а саме щомісячні виплати у зв`язку з втратою працездатності у розмірі 90% від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати в Україні та 75% на медичний та побутовий догляд. Останнім рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2023 року (справа №185/7941/22) з Павлоградського МВ УМВС в Дніпропетровській області на мою користь було стягнуто втрачений заробіток внаслідок каліцтва за період з 01 грудня 2020 року по 01 грудня 2022 року у розмірі 731700 грн. та витрати на медичний та побутовий догляд у розмірі 121950 грн. Проте на даний час відповідач має перед позивачем заборгованість по відшкодуванню втраченого заробітку за період після винесення Павлоградськимміськрайонним судом Дніпропетровської області останнього рішення 12 квітня 2023 року, тобто, після 01 грудня 2022 року.Таким чином, відповідач повинен відшкодувати позивачу втрачений заробіток за період з 01 грудня 2022 року по даний час, з урахуванням часу, необхідного для розгляду справи по суті та задля запобігання подальшого уточнення позовних вимог, тобто по 01 грудня 2024 року.Позивачем наведений у позовній заяві розрахунок розміру заборгованості з урахуванням встановленого законом розміру мінімальної заробітної плати станом на період розрахунку. Ухвалою суду від 11.09.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом/повідомленням сторін. 20.09.2024 року представником третьої особи Міністерства внутрішніх справ України, надано пояснення на позов, за змістом якого МВС України не є правонаступником Павлоградського міського відділу (з обслуговування м.Павлоград та Павлоградського району) ГУМВС України в Дніпропетровській області і не може нести відповідальності перед позивачем. У разі ліквідації юридичної особи платежі, належні потерпілому, мають бути капіталізовані з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідності виплати майбутніх платежів. У разі відсутності в юридичної особи, що ліквідується, коштів для капіталізації платежів, які підлягають сплаті, обов`язок щодо їх капіталізації покладається на ліквідаційну комісію на підставі рішення суду за позовом потерпілого. 13.11.2024 року Головою ліквідаційної комісії Павлоградського міського відділу (з обслуговування м.Павлоград та Павлоградського району) ГУМВС України в Дніпропетровській області надано відзив, згідно якого представник відповідача позовні вимоги не визнає, посилаючись на наступне.Згідно з частиною 3 розділу І Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року сума втраченого заробітку [PERSON] за період з 01 грудня 2022 року по 01 грудня 2024 повинна складати 67\~997 грн. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 19 квітня 2006 року у справі № 2-941/06 не покладено обов`язок на Павлоградський МВ ГУМВС виплачувати щомісячні виплати [PERSON] у розмірі 90% від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати в Україні та 75% на медичний та побутовий догляд. Позивачем на надано належних та допустимих доказів наявності іншого судового рішення, яким встановлено обов`язок відповідача щодо таких виплат. У судове засідання позивач, представник позивача не з`явились, представник позивача надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, надав відзив. Представник третьої особи Міністерства внутрішніх справ України в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав пояснення по справі. \~ \~ \~ \~На підставі ч. 2 ст.\~247 ЦПК\~України, справа розглянута за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами. Суд дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає частковому задоволенню на таких підставах. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 05 жовтня 1992 року [PERSON] отримала важкі тілесні ушкодження під час ДТП, що сталося з вини водія Павлоградського МВ УМВС України в Дніпропетровській області [PERSON] . Внаслідок цього позивачу встановлено інвалідність першої групи з втратою 90% працездатності безстроково. Відповідачем у добровільному порядку не здійснювалися виплати у відшкодування шкоди, заподіяної його працівником. [PERSON] неодноразово зверталась до суду з позовами про захист свого порушеного права. Рішенням Павлоградськогоміськрайонного суду від 19 квітня 2006 року було встановлено обов`язок Павлоградського МВ УМВС України в Дніпропетровській області сплачувати позивачу щомісячне відшкодування втраченого заробітку з подальшим перерахунком у разі зміни ступеня втрати працездатності та зміни розміру мінімальної заробітної плати. Зазначене рішення належним чином не виконувалось, тому у листопаді 2020 року [PERSON] звернулась з позовом до Павлоградського МВ УМВС України в Дніпропетровській області про стягнення відшкодування втраченого заробітку за період з 01.12.2018 року по 01.12.2020 року після винесення останнього судового рішення. -Рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 24.03.2021 рокупозов було задоволено, стягнуто з відповідача на користь [PERSON] втрачений заробіток внаслідок каліцтва та витрати на медичний та побутовий догляд за період з 01.12.2018 року по 01.12.2020 рік. -Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15.09.2021 року рішення Павлоградського міськрайонного суду від 24.03.2021 року залишено без змін. -Рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 12.04.2023 року позов було задоволено, стягнуто з відповідача на користь [PERSON] втрачений заробіток внаслідок каліцтва та витрати на медичний та побутовий догляд за період з 01.12.2020року по 01.12.2022 рік. -Зазначеним рішенням встановлено, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача втрачений заробіток у розмірі 90% від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати в Україні щомісячно, а також 75% мінімальної заробітної плати щомісячно на медичний та побутовий догляд. -Таким чином рішенням суду у справі № 185/7941/22, яке набрало законної сили, встановлено обов`язок Павлоградського міського відділу (з обслуговування м.Павлоград та Павлоградського району) ГУМВС України в Дніпропетровській області щодо виплати позивачу щомісячно втраченого заробітку у розмірі 90% від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати в Україні, а також витрат на медичний та побутовий догляд у розмірі 75% мінімальної заробітної плати. -Відповідно до частини 1 статті 1195 Цивільного кодексу України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. -Відповідно до частини 1 статті 1197 Цивільного кодексу України, розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. -Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. -Посилання відповідача на те, що при розрахунку сум слід було брати за розрахункову величину прожитковий мінімум для працездатної особи замість мінімальної заробітної плати, та відсутність встановленого рішенням розмір відсотків, суд вважає безпідставними з огляду на те, що обов`язок відповідача по виплаті позивачці 90% від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати в Україні щомісячно, а також 75% мінімальної заробітної плати щомісячно на медичний та побутовий догляд встановлено рішенням суду від 19.04.2006 року в зазначених відсотках від розміру мінімальної заробітної плати в Україні, та він виник до внесення відповідних змін у законодавство. -На теперішній час ступінь втрати позивачем працездатності 90% - не змінився, тому розмір втраченого заробітку за період з 01 грудня 2022 року по 01 грудня 2024 року з урахуванням встановленого законом розміру мінімальної заробітної плати слід розрахувати наступним чином: (розмір мінімальної заробітної плати х 5 х 90% х кількість місяців у періоді, коли розмір мінімальної заробітної плати не змінювався. -розмір мінімальної зарплати в Україні в період з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2023 року - 6700 грн. щомісячно х 5 х 90 % х 13 місяців = 391950 грн. -розмір мінімальної зарплати в Україні в період з 01 січня 2024 року по 31 березня 2024 року - 7100 грн. щомісячно х 5 х 90 % х 3 місяці = 95850 грн. -розмір мінімальної зарплати в Україні в період з 01 квітня 2024 року по 01 грудня 2024 року - 8000 грн. щомісячно х 5 х 90 % х 6 місяців = 216000 грн. Загальна сума втраченого заробітку за період з 01 грудня 2022 року по 01 грудня 2024 року в сумі 703800 грн. Також з відповідача підлягає стягненню 75% мінімальної заробітної плати щомісячно на медичний та побутовий догляд за період з 01 грудня 2022 року по 01 грудня 2024 року згідно розрахунку: -розмір мінімальної зарплати в Україні в період з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2023 року - 6700 грн. щомісячно х 75 % х 13 місяців = 65325 грн. -розмір мінімальної зарплати в Україні в період з 01 січня 2024 року по 31 березня 2024 року - 7100 грн. щомісячно х 75 %х 3 місяці = 15975 грн. -розмір мінімальної зарплати в Україні в період з 01 квітня 2024 року по 01 грудня 2024 року - 8000 грн. щомісячно х 75 %\~х 6 місяців = 36000 грн. Загальна сума витрат на медичний та побутовий догляд за період з 01 грудня 2022 року по 01 грудня 2024 року складає 117300 грн. Посилання відповідача на передчасність позовних вимог за період з 01.09.2024року по 01.12.2024 року суд, також, вважає, необґрунтованими, так як відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, стягнення проводиться за період до дати ухвалення рішення по справі, і не є вимогою на майбутнє. Таким чином позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 8 211,00 грн.

Outcome: approved