Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє представник Комов О.Г., звернулася до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви до Харківської міської ради, третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу, в якому просить встановити факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] та: - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , встановивши що [PERSON] є матір`ю [PERSON] ; - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , встановивши що [PERSON] є бабусею [PERSON] , матір`ю [PERSON] ; - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , встановивши, що [PERSON] є дідусем [PERSON] , братом [PERSON] ; - визнати за [PERSON] право власності на частку у спільній власності - 71/100 житлового будинку «А-1» загальною площею - 67,1 кв.м., житловою площею - 46,8 кв.м., з надвірними прибудовами: сени літ. «а», сени літ. «а1», крильце літ. «а2», житлова прибудова літ. «А1-1», вбиральня літ. «В», вбиральня літ. «Г», сарай літ. «Д», сарай літ. «Е», погріб літ. «Ж», погріб літ. «З», паркан «№ 1», хвіртка «№ 2», хвіртка «№ 3», ворота «№ 4», що розташований за адресом: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . На обґрунтування позовної заяви позивач посилався на те, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , внаслідок цього відкрилася спадщина на частку у майні, а саме на частку 9/100 житлового будинку з надвірними прибудовами за адресом: [ADDRESS] . 16.05.2023 [PERSON] подала заяву приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Шахматовій І.В. про прийняття спадщини за законом на частку у майні, а саме на частку 9/100 житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Із закінченням строку у шість місяців з дня відкриття спадщини приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Шахматова І.В. видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 листопада 2023 року за № 624/02-31. Даною постановою приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Шахматова І.В., розглянувши документи, подані [PERSON] про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] сестри [PERSON] , [INFO] , що постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , встановила, що вказана нотаріальна дія не може бути вчинена, оскільки заявником не подано оригіналів документів, які підтверджують родинний зв`язок. Представник позивача в інтересах та від імені позивача звернувся до Державного архіву Харківської області та був повідомлений про те, що в архіву не має можливості надати вищевказані документи - свідоцтво про народження за оцифрованими документами фонду користування при відсутності/втраті оригіналів таких документів у зв`язку з відсутністю в їх базах даних інформації про видані свідоцтва про народження до 1930-тих років. Отже, у зв`язку з відсутністю документального підтвердження родинних відносин між позивачем (спадкоємцем) та [PERSON] , [INFO] , що приходиться матір`ю [PERSON] , та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , що приходиться бабусею [PERSON] і матір`ю [PERSON] , та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , що приходиться дідусем [PERSON] і братом [PERSON] , позивач звернулась до суду з вимогою про встановлення факту родинних відносин, що необхідно для прийняття спадщини на 9/100 житлового будинку з надвірними прибудовами за адресом: [ADDRESS] , і подальшого вчинення нотаріальної дії з отримання свідоцтва про право на спадщину, реєстрації права власності. З відомостей довідки № 1131466 за датою замовлення від 30.05.2023 року про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна з перевіркою відомостей з відкритих інформаційних ресурсів на житловий будинок позивач [PERSON] дізналася, що спадкодавець [PERSON] за своє життя після фактичного прийняття спадщини після смерті [INFO] свого батька [PERSON] , частка у спільній власності якого складала - 40/100, не оформлювала правовстановлюючі документи - свідоцтва про право на спадщину і після фактичного прийняття спадщини не зареєструвала своє право власності, проте вона фактично вступила в управління і володіння часткою у загальному розмірі 40/100 у спільній власності на житловий будинок з надвірними прибудовами за адресом: [ADDRESS] , оскільки на момент відкриття спадщини фактично проживала і була зареєстрована разом зі спадкодавцем. У зв`язку зі смертю [PERSON] і припиненням її цивільної правоздатності є неможливим отримання правовстановлюючих документів на частку 40/100 у спільній власності на житловий будинок з надвірними прибудовами, що знаходиться за адресом: [ADDRESS] . А після смерті своєї матері та на час відкриття спадщини 03.10.1996 позивач [PERSON] проживала та була зареєстрована разом зі своєю матір`ю [PERSON] за адресом: [ADDRESS] , тож прийняла спадщину після смерті матері відповідно до правила п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963 року, тобто шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном на частку у спільному майні 31/100 житлового будинку з надвірними прибудовами. Позивач стверджувала, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] (як спадкоємець першої черги) і після смерті [PERSON] відповідно до правила п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963 року, тобто шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном загалом на частку у спільному майні - 71/100 житлового будинку з надвірними прибудовами за адресом: [ADDRESS] . На підставі вищенаведених фактів позивач, [PERSON] , звернулася до суду із позовною вимогою про визнання права власності у порядку спадкування. Аргументи учасників справи. Відповідач відзиву на позов не надав, з будь-якими клопотаннями та заявами до суду не звертався. Рух справи. Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 22 грудня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання. Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 20 березня 2024 року за клопотанням представника позивача [PERSON] - [PERSON] витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Шахматової Ірини Вікторівни належним чином завірені копії документів зі спадкової справи № 70657134 (номер у нотаріуса 37/2023), а саме: витягу зі спадкового реєстру та/або довідку про надання інформації щодо визначеного кола спадкоємців, що мають права на спадщину за заповітом або за законом та/або їх відсутність (за винятком безпосереднього заявника [PERSON] ) на нерухоме майно - житловий будинок з надвірними прибудовами за адресом: [ADDRESS] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та інформацію про подання або не подання колом визначених спадкоємців (за їх наявності) за спадковою справою № 70657134 заяв про прийняття спадщини протягом строку у 6 (шість) місяців з дня відкриття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . На виконання ухвали суду приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Шахматова І.В. надала суду належним чином завірені копії документів зі спадкової справи № 70657134 (номер у нотаріуса 37/2023), а саме: заяву [PERSON] про прийняття спадщини після померлої [PERSON] , свідоцтво про смерть [PERSON] , інформаційні довідки зі спадкового реєстру стосовно [PERSON] , витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі у спадковій справі №70657134, довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру [PERSON] , паспорт [PERSON] , довідка КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» ХМР про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна, інформаційна довідка з реєстру територіальної громади міста Харкова, свідоцтво про смерть [PERSON] , свідоцтво про шлюб між [PERSON] та [PERSON] , свідовтцо про смерть [PERSON] , свідоцтво про одруження між [PERSON] та [PERSON] , свідоцтво про нароодження [PERSON] , свідоцтво про смерть [PERSON] , свідоцтво про смерть [PERSON] , свідоцтво про шлюб між [PERSON] та [PERSON] , свідоцтво про народження [PERSON] , заява [PERSON] , який діє від імені [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину, довіреність [PERSON] на ім`я [PERSON] , інформаційна довідка з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів, скорочений витяг з Єдиного реєстру довіреностей (перевірка дійсності довіреності), паспорт [PERSON] , картка платника податків [PERSON] , постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.11.2023 за №624/02-31. Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 03 червня 2024 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Комова О.Г. про виклик в судове засідання в якості свідків [PERSON] та [PERSON] . Участь у справі сторін та інших учасників справи. Представник позивача [PERSON] - адвокат Комов О.Г. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, та не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача Харківської міської ради у судове засідання повторно не з`явився, відповідач про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином шляхом направлення судових повісток до електронного кабінету. Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Шахматова І.В. у судове засідання повторно не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив на позов відповідно достатті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача та його представника вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Застосовані норми права Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. На підставі ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оскарженого права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно зі ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У статтях 13, 41 Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (ст. 55 Конституції України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (стаття 15 ЦК України). Згідно з частиною першою, пунктами 1 та 2 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду по захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права та визнання правочину недійсним. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року (зі змінами) суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України). Родинні відносини (споріднення) у теорії права - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Виходячи з вимог діючого ЦК України поняттями "родичі", "родинні стосунки" охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням. Законодавство України не встановлює вичерпного переліку документів, які підтверджують родинні стосунки, а тому вони визначаються в кожному випадку окремо, в залежності від ступеня їх споріднення. Відповідно ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність особи припиняється у момент її смерті. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом частин четвертої та п`ятої Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року. Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини. Як частина друга статті 1220 ЦК України, так і стаття 525 ЦК Української РСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким чином, за змістом указаних норм, відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року, а у разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року. Відповідно до статті 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно зі статтею 525 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Статтею 527 ЦК Української РСР визначено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті. За змістом статей 548, 549 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або із застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Згідно з ч.1-2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно зі ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1.ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ч. 1ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ч. 1ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до положень ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті. Згідно зі ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Ступінь споріднення - це кількість народжень, що пов`язують між собою двох осіб, які перебувають у родинних зв`язках. Родичі шостого ступеня споріднення це - діти двоюрідних правнуків та правнучок (двоюрідні праправнуки та праправнучки), діти двоюрідних племінників та племінниць (троюрідні онуки та онучки), діти двоюрідних дядьків та тіток (троюрідні брати та сестри). У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Відповідно до пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року N 18/5 (чинної на час відкриття спадщини після померлого), свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (стаття 549 ЦК Української РСР). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, зокрема, довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 квітня 2023 року у справі N 293/349/22 (провадження N 61-589св23) зазначено, що "висновок про вступ спадкоємця в управління або володіння спадковим майном слід робити, перш за все, на основі відповідних письмових документів, будь-які зовнішні обставини (показання свідків) мають лише побічне значення для встановлення того, чи особа прийняла спадщину". ЦК УРСР 1963 року не обмежував строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі N 584/639/19 (провадження N 61-10930св20) зазначено, що: "за загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Цивільним законодавством не передбачено обмеження строку, у який спадкоємець, що прийняв спадщину, може зареєструвати своє право власності у встановленому законом порядку або звернутись до суду за захистом свого права, а тому підстави для застосування позовної давності до спірних правовідносин відсутні". Аналогічний висновок викладений і у наступних постановах, зокрема у постанові Верховного Суду від 18 серпня 2021 року у справі N 543/994/17. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та Протоколів N 2,4,7, та 11 до Конвенції", визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Фактичні обставини справи, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та висновки суду. Між Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради (надалі-«Виконавець») та [PERSON] (надалі-«Замовник») було укладено Договір № 1131466 від 30 травня 2023 року (далі-«Договір) про те, що Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання у відповідності до даного Договору виконати роботи з виготовлення: довідки про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна з перевіркою відомостей з відкритих інформаційних ресурсів на садибний житловий будинок, що розташований за адресом: [ADDRESS] . Згідно з отриманою позивачем довідкою № 1131466 за датою замовлення від 30.05.2023 року встановлено такі дані. Житловий будинок з надвірними прибудовами за адресом: [ADDRESS] (тип-право власності): суб`єкт права 1: [PERSON] , форма власності - приватна, частка - 31/100, підстава - свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 21.05.1972 року Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою р. № 2-5786; суб`єкт права 2: [PERSON] , форма власності - приватна, частка - 9/100, підстава - договір дарування від 01.09.1977 року Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою р. № 1-11451; суб`єкт права 3: [PERSON] (російською мовою), форма власності - приватна, частка - 40/100, підстава - свідоцтво про право на спадщину від 07.02.1991 року Шостою Харківською державною нотаріальною конторою р. № 5-438; суб`єкт права 4: [PERSON] , форма власності - спільна часткова, частка - 20/200, підстава - свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 06.07.1994 року Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою р. № 1-7542; суб`єкт права 5: [PERSON] , форма власності - спільна часткова, частка - 20/200, підстава - свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 06.07.1994 року Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою р. № 1-7542. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після її смерті відкрилась спадщина на 9/100 частку житлового будинку за адресом: [ADDRESS] . 16.05.2023 позивач [PERSON] подала заяву приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Шахматовій І.В про прийняття спадщини, що відкрилась смерті [PERSON] . На підставі заяви про прийняття спадщини [PERSON] приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шахматовою І.В. був виданий витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 72487099 від 16.05.2023. Згідно з витягом зареєстровано спадкову справу № 70657134, номер у нотаріуса 37/2023, місце заведення Харківська область, Харківський міський, приватний нотаріус Шахматова І.В., додаткові відомості: спадкодавець [PERSON] , [INFO] , дата смерті [INFO] . Зі спливом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Шахматова І.В. видала постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 листопада 2023 року за № 624/02-31. Даною постановою приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Шахматова І.В. розглянувши документи, подані [PERSON] , про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] сестри [PERSON] , зазначила, що вказана нотаріальна дія не може бути вчинена, оскільки заявником не подано оригіналів документів, які підтверджують родинний зв`язок. 21.06.2023 Державний архів Харківської області у повідомленні № 01-45/1379-1381 надав відповідь представнику позивача адвокату Комову О.Г. такого змісту: «внаслідок збройної агресії російської федерації отримали пошкодження будівля та внутрішні приміщення архіву по [ADDRESS] (де зберігаються запитувані архівні документи) виведено з ладу системи телекомунікацій, водопостачання та водовідведення, тепло- та електропостачання, з огляду на вищевказане, виконання запитів за документами, що зберігаються у вказаній будівлі, в тому числі і запиту щодо пошуку відомостей про народження [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , наразі не є можливим». Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , а саме, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , підтверджується такими доказами: змістом копії повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] 1945 року з виправленням, в якому зазначено російською мовою, що [PERSON] народилася [INFO] у місті Харкові, її матір`ю є [PERSON] , батьком є [PERSON] ; [PERSON] ; а також випискою з будинкової книги будинку за адресою: [ADDRESS] , (запис № 8), згідно якого [PERSON] перебуває на утриманні матері [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17.07.1950 зареєстровано шлюб 23.02.1936 між [PERSON] та [PERSON] (прізвище після реєстрації шлюбу - [PERSON] ). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (актовий запис № 15400 від 04.10.1996) [PERSON] померла [INFO] у місті Харкові. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (актовий запис № 280-4 від 12.01.1914 року) між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб 12.01.1914, прізвище після реєстрації шлюбу - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.08.1970 (актовий запис № 5961 від 12.08.1970) [PERSON] померла [INFO] у місті Харкові. Як вбачається зі змісту свідоцтва про право на спадщину № за реєстром 2-5786 від 23.05.1972, спадкоємицею після померлої [PERSON] була її дочка [PERSON] . Вищезазначене підтверджує, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] і відповідно бабусею позивача [PERSON] . [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] та [PERSON] , померла [INFO] в місті Харкові (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , (актовий запис № 407 від 21.05.1960). [PERSON] помер [INFO] у місті Харкові (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 238 від 08.03.1963). [PERSON] є батьком [PERSON] , яка народилася [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 19.03.1966, актовий запис № 1-8 25.02.1935). [PERSON] 07.10.1956 зареєструвала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище - [PERSON] (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , яка народилась [INFO] (свідоцтво про народження серїї [NUMBER] , актовий запис № 1905 від 20.12.1958). [PERSON] помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ). [PERSON] померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ). Факт родинних відносин між вищезазначеними особами також підтверджується показаннями в ході судового розгляду свідків [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Так, свідок [PERSON] пояснила суду, що є сусідкою позивача з моменту народження, дуже добре знає позивача та знала родичів та членів сім`ї позивача, їй достеменно відомо, що [PERSON] була матір`ю позивача, а [PERSON] двоюрідною сестрою позивача. Свідок [PERSON] пояснила суду, що має дружні стосунки з позивачем з 1945 року та дуже добре знала родичів та членів сім`ї позивача, які проживали в будинку позивача за адресою: [ADDRESS] з цього часу до моменту їх смерті. Свідок знала двоюрідного дідуся позивача [PERSON] та рідну бабусю позивача [PERSON] , які були між собою рідними братом та сестрою, остання була матір`ю [PERSON] - матері позивача. Крім того, з аналізу записів будинкової книги будинку за адресою: [ADDRESS] , поза розумним сумнівом можна дійти висновку, що всі вищезазначені особи є між собою родичами та членами сім`ї, проживали та були зареєстровані в різні періоди за зазначеної адресою, записи містять також інформацію щодо дати народження цих осіб, роду зайнять та певні родинні стосунки між собою. Аналізуючи вищезазначені докази, суд висновує, що надані позивачем докази є допустимими, належним, достатніми та такими, що у своїй сукупності поза розумним сумнівом підтверджують факт родинних відносин між позивачем [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] , який помер [INFO] . Щодо позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування. [PERSON] , [INFO] , що був батьком [PERSON] та мав частку у спільній власності на житловий будинок з надвірними будівлями - 40/100 за адресом: [ADDRESS] , помер [INFO] і після його смерті відкрилася спадщина на відповідну частку у спільній власності на нерухоме майно. [PERSON] , [INFO] , проживав та був зареєстрований до моменту своєї смерті за адресом: [ADDRESS] з 26.03.1991, про що свідчить відомості будинкової книги. [PERSON] , [INFO] , до дня смерті - [INFO] проживала та була зареєстрована за адресом: [ADDRESS] з 17.04.1978 року, про що свідчать записи в будинковій книзі. Як встановлено судом (довідка № 1131466 про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт) спадкодавець [PERSON] після смерті [INFO] свого батька [PERSON] , частка у спільній власності якого на спірне майно складала - 40/100, не зареєструвала своє право власності, проте вона фактично вступила в управління і володіння часткою у загальному розмірі 40/100 у спільній власності на житловий будинок з надвірними прибудовами за адресою: [ADDRESS] , відповідно до правила п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року (що діяв на момент відкриття спадщини), оскільки на момент відкриття спадщини фактично проживала і була зареєстрована разом зі спадкодавцем за вищезазначеною адресою, тобто шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, що повністю підтверджується матеріалами справи. У зв`язку зі смертю [PERSON] і припиненням її цивільної правоздатності є неможливим оформлення права власності на частку 40/100 у спільній частковій власності на житловий будинок з надвірними прибудовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Як вже було зазначено вище [INFO] померла [PERSON] , після її смерті внаслідок цього відкрилася спадщина на належну їй на праві власності 9/100 частки (право власності на яку було зареєстровано за спадкодавцем) та 40/100 частки право власності на яку спадкодавець набула в порядку спадкування після смерті свого батька. Суд вважає доведеним позивачем, що остання є єдиним спадкоємцем п`ятої черги за законом як троюрідна сестра після смерті [PERSON] , наявності інших спадкоємців судом не встановлено, заяву на прийняття спадщини протягом шести місяців ніхто, окрім позивача, не подавав. Спадкодавець [PERSON] за час свого життя заповіту не складала, спадковий договір відсутній, а тому прийняття спадщини відбувається за законом. Позивач, [PERSON] , до моменту смерті і на час відкриття спадщини постійно проживала та була зареєстрована за адресом: [ADDRESS] , з дня свого народження - [INFO] , про що свідчать відомості будинкової книги на спірне домоволодіння та інші надані позивачем документи. [PERSON] , [INFO] , до дня смерті - [INFO] проживала та була зареєстрована з моменту свого народження - [INFO] за адресом: [ADDRESS] , про що свідчать записи в будинковій книзі. Після смерті своєї матері [PERSON] та на час відкриття спадщини [INFO] позивач [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована разом зі своєю матір`ю [PERSON] за адресом: [ADDRESS] , що повністю підтверджується матеріалами справи, у тому числі відомостями будинкової книги та показаннями свідків в судовому засіданні, тож прийняла спадщину як спадкоємець першої черги після смерті матері відповідно до правила п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), чинного на момент відкриття спадщини, тобто шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, на 31/100 частку спірного житлового будинку з надвірними будівлями. Крім того, на підтвердження фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном позивач надала наступні докази: технічний паспорт на житловий будинок з надвірними будівлями за адресом: [ADDRESS] ; справи на житловий будинок з надвірними будівлями за адресом: [ADDRESS] ; схему будинку; будинкову книгу на житловий будинок з надвірними прибудовами за адресом: [ADDRESS] ; документи щодо сплати комунальних послуг: довідка № 7 від 03.02.2010, квитанції зі сплати комунальних послуг, акт розпломбування від 28.08.2014, рахунки за спожитий газ та вивіз сміття, договір про надання послуг з централізованого водовідведення № 675-11/1 від 02.08.2011; довідки та повідомлення на адресу: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] щодо її чоловіка [PERSON] . З огляду на вищезазначене, суд вважає доведеним, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] (як спадкоємець першої черги за законом) відповідно до правила п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, що діяв на момент відкриття спадщини, у вигляді права власності на 31/100 частки спірного будинку з надвірними будівлями, і після смерті троюрідної сестри [PERSON] (як спадкоємець п`ятої черги за законом) відповідно до правила ч. 3 ст.1268 ЦК України, у вигляді права власності на 40/100 частки спірного будинку з надвірними будівлями. Отже, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які позивач посилалася як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволенні позовної заяви у повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: approved