Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-12 00:00:00

Позивач подав до суду вище вказаним позовом посилаючись на ті обставини, що судовим наказом Кодимського районного суду Одеської області від 02.08.2023 року у справі № 503/760/23 з нього було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для\~дитини відповідного\~віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 27.06.2023 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . В свою чергу позивач є військовослужбовцем, внаслідок чого отримує грошове забезпечення у відповідному розмірі. Внаслідок зазначеного з нього в рамках виконавчого провадження № 72525204 щомісячно проводиться стягнення аліментів на неповнолітню дитину щонайменше у розмірі 30000 грн, що на його думку є невиправдано великою сумою, а для забезпечення гармонійного розвитку дитини цілком буде достатнім розмір близько 20000 грн на місяць, що відповідає 1/6 частині його заробітку (доходу). При цьому, позивач вказує, що перебуває в зареєстрованому шлюбі, має відповідне захворювання, через яке вимушений витрачати багато коштів на своє лікування, окрім того з нього на користь його матері [PERSON] , на підставі рішення Кодимського районного суду Одеської області від 12.02.2024 року у справі № 503/1596/23, також стягуються аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частині його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25.11.2023 року і довічно. У зв`язку з чим позивач змушений для захисту своїх майнових прав пред`явити до відповідача відповідний позов шляхом подання до суду позовної заяви, в якій просить зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , а саме стягнувши їх у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, стягуючи аліменти у такому розмірі з 27.06.2023 року / з дати набрання рішенням у даній справі законної сили до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] , а також припинити починаючи з цього дня стягнення аліментів на підставі виконавчого листа виданого на підставі рішення Кодимського районного суду Одеської області від 02.08.2023 року у справі № 503/760/23. 01.05.2024 року ухвалою суду (а.с.30) у даній справі відкрито провадження та призначено проведення розгляду в порядку загального позовного провадження. Одночасно роз`яснено відповідачу його право у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу суду відзив на позовну заяву (відзив). Копію ухвали надіслано сторонам, а відповідачу також копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. У встановлений судом строк відповідач не скористалася своїми процесуальними правами учасника справи, відзив на позовну заяву (відзив) не подала. 14.11.2024 року ухвалою суду (а.с.100-102) у даній справі закрито підготовче провадження та призначено її розгляд по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-6, 8 п.3-4 ст. 128 та ч.5 ст. 130 ЦПК України, про що свідчить рекомендоване поштове відправлення № 0610209158348 із судовою повісткою, яке було надіслано судом на адресу позивача повідомлену ним суду у змісті своєї позовної заяви (а.с.2) на виконання вимог пункту 2 ч.3 ст. 175 ЦПК України та яка водночас є його зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання (а.с.6 на звороті), але 28.11.2024 року було повернуто поштою до суду неврученим із відміткою в довідці про причини повернення (Ф.20) про відсутність адресата за вказаною адресою, а також через повідомлення його представника адвоката Циби О.В., якій судова повістка була доставлена до електронного кабінету 15.11.2024 року, що підтверджує відповідна довідка про доставку електронного документа (а.с.106).Окрім того суд додатково повідомив позивача у відповідності до положень ч.13 ст. 128 ЦПК України та Порядку надсилання повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.01.2023 року № 28, на номера його телефонів, зазначені ним у змісті позовної заяви (а.с.1) на виконання вимог пункту 2 ч.3 ст. 175 ЦПК України, про що свідчить довідка від 15.11.2024 року про доставку повідомлення у додаток «Viber» (а.с.107) та довідка про недоставлення SMS від 15.11.2024 року (а.с.108). Представник позивача адвокат Циба О.В., яка мала приймати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, подала до суду 12.12.2024 року через систему «Електронний суд» заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, в якій також зазначила, що позовну заяву підтримують в повному обсязі і просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час і місце судового засідання була своєчасно повідомлена належним у порядку встановленому ч.2, 4-6, 8 п.4 ст. 128 ЦПК України, за адресою її зареєстрованого у встановленому законом порядку місцем проживання, згідно інформації Кодимської міської ради Подільського району Одеської області від 29.04.2024 року № 03-17/1573 (а.с.29), отриманої судом на виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України, що підтверджує рекомендоване поштове відправлення № 0610209158186 із судовою повісткою, яке 28.11.2024 року було повернуто поштою до суду неврученим із відміткою в довідці про причини повернення (Ф.20) про відсутність адресата за вказаною адресою. Відповідно до положень ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Водночас із цим пункт 1 ч.3 ст.\~223\~ЦПК України передбачає, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини. Сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , повторне видане Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 18.07.2017 року (а.с.8), актовий запис № 78 від 10.10.2008 року. 12.06.2022 року позивач [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , виданим Кодимським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 12.06.2022 року (а.с.16), актовий запис № 69. Судовим наказом Кодимського районного суду Одеської області від 02.08.2023 року у справі № 503/760/23 (а.с.9) з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 27.06.2023 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . Зазначений судовий наказ був поданий [PERSON] для виконання до Кодимського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), у зв`язку з чим державним виконавцем було відкрите виконавче провадження № 72525204 в рамках якого винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи [PERSON] , зокрема ті які останній отримує від військової частини, що підтверджує копія відповідної постанови (а.с.10-11). Відповідно до копії довідки про доходи від 17.10.2023 року № 9241 (а.с.15) позивач [PERSON] є військовослужбовцем, який проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] , внаслідок чого отримує грошове забезпечення розмір якого за період з 01.04.2023 року по 30.09.2023 року становив загальну суму 718654,81 грн. Відтак частина від 718654,81 грн, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] в якості аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини [PERSON] за шість місяців (період з 01.04.2023 року по 30.09.2023 року) становить 179663,7 грн (718654,81 грн / частину = 179663,7 грн), тобто 29943,95 грн на місяць (179663,7 грн / 6 місяців = 29943,95 грн). Згідно ст. 7 Закону України\~«Про Державний\~бюджет на\~2023\~рік» від 03\~листопада 2022\~року №\~2710-IX (який діяв у період часу з 01.04.2023 року по 30.09.2023 року, який використаний позивачем для наведення обґрунтування розрахунку в своєму позові, та коли було розпочато стягнення аліментів за судовим наказом від 02.08.2023 року у справі № 503/760/23) з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на дітей віком від\~6\~до 18\~років становив 2833 грн. Тобто аліменти стягнуті судом з [PERSON] на користь [PERSON] в якості аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, на підставі судового наказу Кодимського районного суду Одеської області від 02.08.2023 року у справі № 503/760/23, фактично більше навіть десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Водночас позивач [PERSON] має захворювання з відповідним діагнозом, які суд не вважає за можливе зазначати у змісті даного рішення внаслідок положень ч.1 ст. 286 ЦК України та ст. 391 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 року № 2801-XII, як частину лікарської таємниці, але наявність якого підтверджено належними доказами копіями виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №575 [INFO] (в/ч [NUMBER] ) від 21.01.2022 року (а.с.13-14) та виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП «Кодимська лікарня» від 07.09.2022 року (а.с.18-19). Крім того, рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 12.02.2024 року у справі № 503/1596/23 (а.с.22-25), яке набрало законної сили 14.03.2024 року та яким з [PERSON] на користь його матері [PERSON] стягнуто аліменти на утримання останньої в розмірі 1/6 частині його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25.11.2023 року і довічно. 14.03.2024 року Кодимським районним судом Одеської області за рішенням від 12.02.2024 року у справі № 503/1596/23 було видано виконавчий лист (а.с.20-21). Нормативно-правове застосування: Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов`язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Згідно до ст.\~180\~СК України,\~батьки зобов`язані\~утримувати дитину\~до досягнення\~нею повноліття.\~На підставі\~ч.3\~ст.\~181\~СК України,\~за рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Відповідно\~до ч.1\~ст.\~184\~СК України,\~суд за\~заявою одержувача\~визначає розмір\~аліментів у\~твердій грошовій\~сумі. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001\~року № 2402-III\~(надалі\~за текстом\~Закон), кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до положень ч.1 ст. 12 Закону, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно з ч.1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів,\~визначений судовим\~рішенням або\~за домовленістю\~між батьками,\~суд може\~змінити за\~позовом платника\~або одержувача\~аліментів у\~зв`язку\~зі зміною\~матеріального чи\~сімейного стану,\~погіршення чи\~поліпшення здоров`я\~когось із\~них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вирішуючи даний позов, суд виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо матеріального забезпечення дитини, передбаченого ст. 141, 180 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, у відповідності до ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 року. У відповідності до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.4\~ст.\~273\~ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ч.1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Висновки суду щодо обґрунтованості позову: Твердження позивача [PERSON] щодо зміни його сімейного стану 12.06.2022 року підтверджується належним доказом. Також знайшли своє доказове підтвердження доводи позивача [PERSON] про стан його здоров`я, який потребує лікування, а відтак і витрат на нього. Крім того, з позивача [PERSON] стягуються аліменти на утримання його матері в розмірі 1/6 частині його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25.11.2023 року і довічно. Відтак наявні як зміни у сімейному стані платника аліментів так і погіршення стану його здоров`я, що згідно ч.1 ст. 192\~СК України є підставами для зменшення розміру стягнутих аліментів. Суд погоджується з доводами позивача про те, що з врахуванням отримання ним доволі значного розміру доходу, то стягнення з нього аліментів неповнолітню дитину в розмірі частини його заробітку (доходу) не є виправданим для досягнення мети їх стягнення утримання, оскільки зазначений розмір у 2023 році перевищував навіть прожитковий мінімум для працездатних осіб 2684 грн на місяць більше ніж у 11 разів, а мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 6700 грн більше ніж у 4,4 рази. Таким чином суд вважає, що зменшення розміру стягнутих з позивача [PERSON] аліментів з частини до 1/6 частини його заробітку (доходу) забезпечить баланс як між дотриманням майнових прав позивача [PERSON] , як платника аліментів, так і майнових прав на утримання неповнолітнього сина [PERSON] наразі у віці 16 років, жодним чином не вплинувши на матеріальну здатність стягувача аліментів [PERSON] реалізовувати гармонійний розвиток цієї дитини, але при цьому звільнить позивача [PERSON] від надмірного фінансового обтяження. При визначенні нового розміру аліментів суд враховує як положення\~ст. 182 СК України, так і зміни в сімейному стані та викликані цим зміни у матеріальному стані платника аліментів на теперішній час, що підтвердженні доказами, які надані позивачем в обґрунтування своїх вимог, а також те, що відповідач в судове засідання не з`явилася та не надала суду відзиву на позовну заяву (відзиву) та/або доказів, які б спростовували обґрунтованість вимог позивача. Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. При цьому, стягнення аліментів у зміненому (зменшеному) необхідно здійснювати не з «27.06.2023 року», а «з дня набрання рішенням у даній справі законної сили» щодо розподілу судових витрат: Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1211,20 грн, сплаченого останнім через портал оплати GOVPAY24, згідно квитанції ID: 2824-0924-5495-9706 АТ «ТАСКОМБАНК» від 15.04.2024 року (а.с.1), за подання до суду позовної заяви про зменшення розміру аліментів.

Outcome: approved