Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

заявник [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] за участю заінтересованої особи [PERSON] звернулася до суду із заявою за участю заінтересованої особи [PERSON] про видачу обмежувального припису. Свої вимоги мотивувала тим, що на підставі договору оренди квартири від 29 квітня 2024 року проживає за адресою: [ADDRESS] з неповнолітніми дітьми. З грудня 2019 року по серпень 2023 року перебувала із заінтересованою особою у фактичних шлюбних стосунках. [INFO] у них народився син [PERSON] . Після серпня 2023 року заінтересовану особу неодноразово визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України. 10 листопада 2024 року складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника [PERSON] строком на десять діб. Матеріали адміністративної справи передано на розгляд до суду. Для недопущення повторних випадків домашнього насильства вважає за необхідне звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису. У зв`язку з чим просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на строк 6 місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав: заборонити перебувати у місці проживання (перебування) [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; заборонити наближатися на відстань менше 300 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] та інших місць частого відвідування, навчання, роботи; обмежити спілкування з постраждалою дитиною [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Дала пояснення, аналогічні викладеним у заяві. Додатково пояснила, що заінтересована особа приносив продукти для дитини, які вона не брала через страх, що вони непридатні до вживання. За скоєння домашнього насильства 10 листопада 2024 року заінтересовану особу притягнуто до адміністративної відповідальності та складено терміновий заборонний припис. З 10 листопада 2024 року заінтересована особа не приходив. Представник заявника [PERSON] вимоги заяви підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у заяві. Додатково пояснила, що притягнення заінтересованої особи до адміністративної відповідальності та складення термінового заборонного припису не змінили його поведінки, що свідчить про продовження вчинення домашнього насильства відносно заявника. Заінтересована особа в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував. Пояснив, що бажає спілкуватися з дитиною і не розуміє, чому заявник проти його спілкування з дитиною. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено такі обставини справи. Заявник на підставі договору оренди квартири від 29 квітня 2024 року проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 38-39). Заявник просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на строк 6 місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав: - заборонити перебувати у місці проживання (перебування) [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; - заборонити наближатися на відстань менше 300 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] та інших місць частого відвідування, навчання, роботи; - обмежити спілкування з постраждалою дитиною [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На підтвердження заявлених вимог заявник надала суду копію свідоцтва про народження доньки [PERSON] , [INFO] , (а.с.7); копію свідоцтва про народження сина [PERSON] , [INFO] (а.с.8); постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 13 серпня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 КУпАП (а.с.9-10); постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 11 вересня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 КУпАП (а.с.11); постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 14 серпня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 КУпАП (а.с.12-13); постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 11 вересня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 КУпАП (а.с.14); інформацію Дніпровського управління поліції Головного управління поліції у м. Києві Національної поліції України від 07 серпня 2024 року про неодноразове звернення протягом 2024 року заявника на спецлінію «102» з приводу домашнього насильства з боку колишнього чоловіка [PERSON] , які зареєстровані до інформаційної системи «Єдиний облік» (а.с.15-16); висновок комісії лікарів-психіатрів Комунального некомерційного підприємства «Міський заклад з надання психіатричної допомоги» щодо [PERSON] про направлення документів до суду про примусову госпіталізацію (а.с.17); Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань про внесення відомостей стосовної потерпілої особи [PERSON] (а.с.18); висновок експерта Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» за результатами проведення судово-психологічної експертизи від 13 листопада 2024 року відносно потерпілої [PERSON] (а.с.19-26); висновок експерта Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» за результатами проведення судово-психологічної експертизи від 13 листопада 2024 року відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с.27-35); протокол про адміністративне правопорушення від 10 листопада 2024 року щодо [PERSON] (а.с.36); терміновий заборонний припис стосовно кривдника [PERSON] , складений 10 листопада 2024 року начальником Сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві строком на десять діб з 10 по 20 листопада 2024 року, яким зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою (а.с.37); висновок судово психіатричної експертизи № 1724 від 11 грудня 2024 року відносно [PERSON] (а.с.56-68); повідомлення про підозру від 28 листопада 2024 року [PERSON] (а.с.69-73). Заінтересована особа не надана доказів на підтвердження заперечень. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Суди під час вирішення заяви про видачу обмежуваного припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів учасників судового процесу, встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Судом встановлено, що між учасниками справи існують неприязні відносини, часто виникають конфліктні ситуації з приводу участі батька у вихованні дитини. Заінтересована особа неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства та стосовно неї складено терміновий заборонний припис. 28 листопада 2024 року заінтересованій особі повідомлено про підозру. Будь-яких належних та допустимих доказів порушення заінтересованою особою тимчасового заборонного припису від 10 листопада 2024 року заявником не надано. Після 10 листопада 2024 року заінтересована особа не приходив за місцем проживання заявника та неповнолітніх дітей. Цю обставину заявник визнала. Заявником не доведено, що існує вірогідність вчинення [PERSON] щодо неї та неповнолітніх дітей насильства та настання тяжких і особливо тяжких наслідків його вчинення, оскільки фактів протиправної поведінки [PERSON] після 10 листопада 2024 року заявником не наведено. Тому суд доходить висновку про відмову у задоволенні заяви [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] за участю заінтересованої особи [PERSON] про видачу обмежувального припису.

Outcome: dismissed