Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

13.08.2024 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, у якому просить розірвати шлюб укладений між сторонами 11.02.2017 року. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що сторони у справі зареєстрували шлюб 11.02.2017 року. Подружжя має спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього часу стосунки сторін розладились через різні погляди на життя, цінності та ведення спільного господарства і побуту. Тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування, а шлюб розпався та має лише формальний характер. Сторони проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Спроби примиритись результату не дали, сімейні стосунки не відновлені, шлюб остаточно припинив своє існування. Перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача розвиватись фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному відношення здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи та гідності. Ухвалою суду від 27.08.2024 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Ухвалою суду від 10.09.2024 року сторонам наданий строк на примирення та зупинене провадження у справі до закінчення строку для примирення. Ухвалою суду від 11.12.2024 року відновлене провадження у справі. 09.09.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідачка не визнає заявлених позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що не проживання сторін разом зумовлене службою позивача у ЗСУ, але сторони продовжують спілкуватись, переписуються у месенджері. Цим позовом позивач намагається помститись відповідачці за стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Примирення сторін є цілком можливим. Тимчасовий розлад у сім`ї і конфлікти між подружжям викликані випадковими причинами і не можуть вважатись достатніми підставами для розірвання шлюбу. 14.11.2024 року до суду надійшли додаткові пояснення сторони позивача, у яких зазначено, що позивач категорично проти примирення з відповідачкою та наполягає на розлученні, оскільки сторони проживають окремо, сімейного життя не ведуть, наміру щодо збереження шлюбу немає. Позивач проживає спільно однією сім`єю з іншою жінкою та має намір зареєструвати із нею шлюб. Однак наявність зареєстрованого шлюбу з відповідачкою позбавляє позивача можливості зареєструвати інший шлюб. Відповідачка лише штучно затягує розгляд справи з метою чинення тиску на позивач. а надані фото жодним чином не підтверджують наявність справжніх намірів відповідача зберегти родину. 02.12.2024 року до суду надійшла заява відповідачки, у якій остання вказує, що позивач не виконує рішення суду про стягнення аліментів, тому утворилась заборгованість. Відповідачка має невеликий дохід та малолітню дитину на утриманні, через що відшкодування судових витрат призведе до вкрай тяжкого матеріального становища в сім`ї, а тому відповідачка просить відмовити у стягненні з неї судових витрат. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 11.02.2017 року сторони у справі зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 3). Подружжя має спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. Згідно з ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків і поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має. Вжиті судом заходи для примирення сторін не призвели до позитивного результату. За таких умов подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд здійснює розподіл витрат позивача зі сплати судового збору. Цивільне процесуальне законодавство не передбачає можливості звільнення відповідача від відшкодування витрат позивача по сплаті судового збору при задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved