Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача: [PERSON] звернулася до Черкаського районного суду Черкаської області через свого представника адвоката Гнатюк Анастасію Іванівну з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення коштів. Позовні вимоги мотивував тим, що 01 серпня 2013 року [PERSON] отримала від позивача грошові кошти в сумі 10000 доларів США, що станом на момент подачі позовної заяви еквівалентно 202500 грн., згідно офіційного курсу НБУ. Розписка від 01 серпня 2013 року написана та підписана власноруч [PERSON] за участі свідка [PERSON] та поручителя [PERSON] . Відповідно до умов розписки, відповідач зобов`язувався виконати зобов`язання до 01 січня 2018 року. Вказаний обов`язок [PERSON] виконала частково та повернула половину боргу, проте іншу частину зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим позивач просила солідарно стягнути з [PERSON] , [PERSON] на її користь 5000 доларів США суми боргу. Про дату, час та місце розгляду справи сторони були повідомлені в порядку п. 1, п. 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України. В судове засідання представник позивача не з`явилася, надіславши на адресу суду клопотання про розгляд без її участі. Також зазначено, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку шляхом оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, що суд вважає, як повідомлення відповідача належним чином. Суд, зі згоди позивача та представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог\~ст.280 ЦПК України. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі: Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 14 липня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано строк позивачеві для усунення недоліків. 17 липня 2024 року від представника позивача\~адвоката Гнатюк Анастасії Іванівни надійшла заява про усунення недоліків на виконання ухвали суду. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 18 липня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям провадження. 20 вересня 2024 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. 08 листопада 2024 року від представника позивача на адресу суду надійшла заява про уточнення позовних вимог та виключення з числа відповідачів [PERSON] . 13 листопада 2024 року від представника позивача надійшла заява про долучення оригіналу розписки та проведення підготовчого судового засідання без її участі та участі позивача. Не заперечувала проти закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 13 листопада 2024 заяву представника позивача задоволено Шевченка Євгенія Миколайовича виключено з числа відповідачів та прийнято до розгляду уточнені позовні вимоги. Також вказаною ухвалою закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. 18 грудня 2024 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Щодо задоволення заочного рішення не заперечують. Встановлені судом обставини: У судовому засіданні встановлено наступне. З розписки про отримання грошей, складеною 01 серпня 2013 року та підписаною [PERSON] вбачається, що остання одержала в борг від [PERSON] грошові кошти в сумі 10000 доларів США. Відповідач зобовязалася повернути вищевказану суму до 01 січня 2018 року. 05 січня 2018 року [PERSON] отримала від відповідачки 1000 доларів США в рахунок погашення боргу. 20 січня 2020 року позивач отримала від [PERSON] 1000 доларів США в рахунок погашення боргу. 10 січня 2022 року [PERSON] отримала від [PERSON] 3000 доларів США, тому залишок боргу становить 5000 доларів США. Норми права, що підлягають застосуванню: Відповідно до\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~- порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені\~ст.611 ЦК України. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.ст.525,526,546\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Згідно ч.2\~ст.625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до\~статті 1046ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою\~статті 1047ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з вимогами частини першої\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої\~статті 207ЦК України\~- правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Крім того, частиною першою\~статті 1049ЦК України\~встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Вказана правова позиція щодо застосування вказаних норм права, висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі №6-1967цс15. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 02.07.2014у справі № 6-79цс14,за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Відповідно до\~статті 533 ЦК України\~грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим частина друга\~статті 533 ЦК України\~допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Згідно з частиною третьою\~статті 533 ЦК України\~використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга\~статті 192 ЦК України). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов`язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов`язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня. Відтак, у національній валюті України підлягають стягненню і інші складові грошового зобов`язання, передбачені, зокрема, у\~статті 1048 ЦК України, та при застосуванні\~статті 625 ЦК України. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.14 Постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи: Вирішуючи справу суд враховує, що позивач на підтвердження своїх вимог надав розписку, складену відповідачем про те, що та отримала в борг грошові кошти та зобов`язалася їх повернути. Оскільки сторони дійшли спільної згоди про те, що такі кошти будуть перебувати у користуванні відповідача певний час, про що склали відповідну розписку, зазначене підтверджує факт укладення договору позики між ними та його умови. Таким чином відповідач взяв на себе зобов`язання повернути кошти, яке має виконуватись належним чином. З розписки, складеної 01 серпня 2013 року вбачається, що [PERSON] отримав саме позику у [PERSON] в сумі 10000 доларів США. Термін дії даного договору починається з моменту передачі позикодавцем позичальникові суми позики й закінчується повним погашенням боргу позичальником. На час пред`явлення позову борговий документ - розписка приєднана до матеріалів справи. Знаходження розписки у позивача та у матеріалах справи свідчить про невиконання відповідачем свого обов`язку про повернення боргу, а тому наявні підстави для стягнення боргу. У зв`язку з тим, що взяті на себе зобов`язання відповідач виконав не в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за договором позики в сумі 5000 доларів США, що еквівалентно 209000 грн., відповідно до курсу встановленого Національним банком України на день ухвалення рішення. Крім того, суд враховує, що зобов`язання за договором позики від 01. серпня 2013 року сторонами визначено в іноземній валюті, а саме в доларах США, а тому сума боргу повинна бути стягнута саме в доларах США. Дана позиція суду узгоджується із висновком викладеним в постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.07.2018 у справі № 761/12665/14-ц та від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц. З огляду на вище викладене суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судові витрати: Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Суд вирішує судові витрати в порядку ст. 141 ЦПК України. Враховуючи задоволення позовних вимог, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати, які складаються з суми сплаченого судового збору у сумі 2025 грн.

Outcome: approved