Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-13 00:00:00

У вересні 2023 року КП УМК «Центральна» звернулося до суду із позовом до [PERSON] в якому просило усунити перешкоди у користуванні та розпорядженні майном шляхом виселення відповідача із квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що на обслуговуванні у КП УМК «Центральна» перебуває житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , в якому розташована квартира [ADDRESS] . Вказана квартира перебуває на балансі КП УМК «Центральна» та належить до комунальної власності міста. Відповідач [PERSON] незаконно вселилася до вказаної квартири, що перешкоджає підприємству здійсненню належного йому права користуватися цим майном, призводить до збільшення заборгованості з комунальних послуг. Вказана квартира не було постійним місцем проживання відповідача, жодних угод щодо порядку користування цим житлом не укладалося. В судове засідання представник позивача не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав письмову заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відзив на позов не подала. Представник третьої особи Хмельницької міської ради в судове засідання не з`явився. Про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Письмових пояснень щодо поданого позову не подав. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Фактичні обставини встановлені судом. 29.05.2018 року між співвласниками (власники наймачі квартир і нежитлових приміщень) у багатоповерховому будинку [ADDRESS] підпілля та КП УМК «Центральне» Хмельницької міської ради був укладений договір №1/145 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Згідно представленої довідки №242 від 18.09.2023 року КП УМК «Центральне» квартира [ADDRESS] підпілля знаходиться на балансі підприємства. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №347004744 від 18.09.2023 року право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано. Згідно довідки №2205/03-10, яка видана 15.09.2023 року Відділом реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради за адресою: [ADDRESS] ніхто не зареєстрований. Згідно ордера серія ХМО №029892, який виданий на підставі рішення Хмельницького міськвиконкому №9 від 18.01.1990 року [PERSON] було надано право на вселення до квартири [ADDRESS] . Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 21.12.2022 року (справа №686/8048/22) [PERSON] визнано таким, що втратив право на користування жилим приміщенням квартирою [ADDRESS] . Згідно листа №11540/121/122-2023 від 08.09.2023 року за підписом т.в.о. начальника відділення поліції №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області встановлено, що у квартирі [ADDRESS] тривалий час проживає [PERSON] , яка пояснила, що дана квартира належить її батьку [PERSON] . Згідно акту №1 від 01.10.2024 року, який затверджений директором УМК «Центральна» квартира [ADDRESS] не приватизована та перебуває у власності територіальної громади, на момент обстеження вказаної квартири зареєстровані громадяни відсутні. У вказаній квартирі без реєстрації, без ордера на вселення до житлового приміщення, без договору найму проживає [PERSON] . Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд. Кожна особа\~має право\~на захист\~свого цивільного\~права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом\~свого особистого немайнового або майнового права та інтересу\~(частина перша статті 15, частина перша\~статті 16 ЦК України). Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (часттина перша статті 316, частина перша статті 317 ЦК України). Відповідно до положень ст.327 ЦК України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За приписами ст.395 ЦК України речовими правами на чуже майно є: 1) право володіння; 2) право користування (сервітут); 3) право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); 4) право забудови земельної ділянки (суперфіцій). Законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно. Статтею 396 ЦК України визначено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень\~глави 29\~цього Кодексу. Як встановлено із матеріалів справи позивач КП УМК «Центральне» не є власником квартири [ADDRESS] . Вказана квартира є комунальною власністю, яке належить територіальній громаді та управлянням якої здійснюється відповідним органом місцевого самоврядування (Хмельницькою міською радою). Доказів того, що у встановленому порядку КП УМК «Центральне» було передано відповідне речове право на спірну квартиру (право володіння чи право користування) матеріали справи не містять і позивачем таких доказів суду не представлено. Натомість наявні матеріали справи свідчать про те, що позивач є балансоутримувачем відповідної квартири, надає послуги з управлінням житловим будинком, в якому така квартира розташована. Суд зазначає, що саме власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (частина 1\~статті 317 Цивільного кодексу України), які він може реалізовувати на власний розсуд. Тобто лише власник має право визначати юридичну долю свого майна, у тому числі й шляхом надання майна іншим особам, а також повернення (вилучення) цього майна від відповідних суб`єктів. Наведене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 910/12224/17. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позивачем не доведено порушення його прав та законних інтересів діями відповідача, у зв`язку із чим у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed