Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

11 грудня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "МАНІФОЮ" та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, відповідно до Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю "МАНІФОЮ", було укладено Договір позики № 6610873. Відповідно до умов вказаного вище договору Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» передає [PERSON] у власність грошові кошти (позику), а [PERSON] приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити проценти. Втім, [PERSON] боргові зобов`язання перед кредитором щодо повернення позики зі сплатою відсотків не виконував. 11 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "МАНІФОЮ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу № 11-01/2024, у відповідності до умов якого ТОВ "МІНІФОЮ" передає (відступає) ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" приймає належні ТОВ "МАНІФОЮ" Права Вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі і щодо [PERSON] , в сумі 30620 гривень з яких: 10000 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу, а 20620 гривень сума заборгованості за відсотками. З моменту передачі права грошової вимоги за вказаним Договором до ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", відповідач заборгованість не погашав. 19 листопада 2024 року представник позивача ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" Грибанов Денис В`ячеславович (повноваження а.с. 34) звернувся до суду з відповідним позовом та просив суд стягнути із [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за Договором позики № 6610873 від 11 грудня 2023 року, який було укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю "МАНІФОЮ" та [PERSON] , в розмірі 30620 гривень. На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 21 листопада 2024 року судом було отримано інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача в [ADDRESS] (а.с. 39). Ухвалою від 21 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду Мурованокуриловецьким районним судом та відкрито провадження у справі (а.с. 40). Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а відповідачу встановлено строк в 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов чи для подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви та додатки до позову відповідачу було направлено 22 листопада 2024 року, поштове відправлення отримав особисто 23 листопада 2024 року (а.с. 43). 10\~грудня 2024\~року на\~поштову адресу\~суду від\~представника відповідача\~ -\~адвоката Солоненка\~Богдана Миколайовича\~ (повноваження\~на а.с.\~67)\~надійшов відзив\~на позовну\~заяву (а.с.\~44-49),\~відправлений в\~останній день\~строку (а.с.\~59).\~У відзиві\~ставиться вимога\~про відмову\~в задоволенні\~позову в\~частині стягнення\~нарахованих процентів\~в сумі\~20620\~гривень,\~оскільки позичальник [PERSON] має право на пільги згідно з Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». На ствердженняобставини наявності у [PERSON] статусу особи, яка має право на пільги, визначені п. 15 ч. 3 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», представник відповідача надав суду копію військового квитка, в якому у відповідних розділах здійснено службові відмітки про проходження [PERSON] військової служби (а.с. 51-54), та копію довідки про призов військовозобов`язаного на військову службу, виданої командиром військової частини (а.с. 50). Відповідно до фіскального чека «Укрпошти», копія відзиву позивачу була направлена рекомендованим листом 09 грудня 2024 року (а.с. 58). За даними трекінгу відправлень «Укрпошти» неможливо встановити факт отримання поштового відправлення адресатом на сьогоднішній день (а.с. 60). Одночасно, до електронної справи № 139/814/24 11 грудня 2024 року було прикріплено файл із вмістом у ньому відзиву представника відповідача з додатками. Позивач і представник позивача Грибанов Денис В`ячеславович зареєстровані у підсистемі «Електронний суд» (а.с. 1), Грибанов Д.В. подав заяву про отримання процесуальних документів в електронному вигляді (а.с. 35), 12 грудня 2024 року до його електронного кабінету було доставлено відзиву представника відповідача з додатками (а.с. 61). Ухвалою про відкриття провадження у справі (а.с. 40) позивачу встановлено строк для подання відповіді на відзив впродовж п`яти днів з моменту отримання відзиву. Станом на 23 грудня 2024 року (11 днів з моменту отримання до електронного кабінету) відповідь на відзив не надійшла. Заяв про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторони не подавали. Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 275 ЦПК України). За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. За приписами ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У зв`язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч. 13 ст. 7 ЦПК України). За вказаних обставин, за приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позовна вимога підлягає до задоволення, з врахуванням такого: За правилами статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Судом встановлено, що 11 грудня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "МАНІФОЮ" та [PERSON] було укладено Договір позики № 6610873 (а.с. 5-9). Відповідно до умов цього Договору Товариство з обмеженою відповідальністю "МАНІФОЮ»" надало [PERSON] позику в сумі 10000 гривень (п.п. 2.3.3), а [PERSON] зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити проценти за користування позикою (п. 2.1.); строк позики (загальний строк) - до 29 лютого 2024 року (80 днів) (п.п. 2.3.4.); процентні ставки, що застосовуються в межах строку позики: акційна процентна ставка, фіксована, 0,01000% на день застосовується протягом першого розрахункового періоду у разі наявності акційних пропозицій та діє лише за умови дотримання позичальником умов оплати заборгованості за цією ставкою, базова процентна ставка, фіксована: 2,49000% на день застосовується протягом першого розрахункового періоду у разі відсутності акційних пропозицій, а також у разі продовження строку позики протягом першого розрахункового періоду згідно з умовами відповідної Додаткової угоди, укладеною сторонами цього договору, основна процентна ставка, фіксована 3,00000% на день застосовується протягом усього строку позики, окрім першого розрахункового періоду (п. 2.4.); позика надається шляхом безготівкового перерахування на рахунок Позичальника за номером електронного платіжного засобу (банківської карти) [NUMBER] (п. 2.5.); підписанням цього договору позичальник підтверджує, що в чіткій та зрозумілій формі отримав інформацію, передбачену ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також інформацію щодо своїх прав та обов`язків згідно Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про захист персональних даних», вивчив та повністю погоджується з умовами Правил надання фінансових послуг Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» (п. 10.1). Відповідно до п. 9.1. Договору позики, його укладено в інформаційно-телекомунікаційній системі позикодавця в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» шляхом введення одноразового ідентифікатором з метою підписання запропонованого позикодавцем Договору у відповідне поле, про що свідчить п. 11 Договору позики, який містить в тому числі прізвище, ім`я та по батькові Позичальника [PERSON] , його РНОКПП, адресу місця проживання, реквізити паспорта. Частиною першою ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначені ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. У п.п. 5, 6 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Частина 2 ст. 1056-1 ЦК України визначає, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі\~ст.ст.\~525,\~526,\~527,\~530\~ЦК України,\~зобов`язання\~має виконуватися\~належним чином,\~в установлений\~строк і\~відповідно до\~умов договору\~та вимог\~закону;\~одностороння відмова\~від зобов`язання\~або одностороння\~зміна його\~умов не\~допускається,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. Статтею 516 ЦК України\~визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. 11 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "МАНІФОЮ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу № 11-01/2024 (а.с. 15-17), відповідно до умов якого ТОВ "МАНІФОЮ" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату Право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб-боржників, включаючи суму основного зобов?язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ "МАНІФОЮ". Згідно п. 1.2 цього Договору факторингу сторони погодили, що перехід від ТОВ "МАНІФОЮ" до Фактора Прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 4 до Договору факторингу № 11-01/2024 від 11 січня 2024 року (а.с. 20) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги, в тому числі, і за Договором позики № 6610873 від 11 грудня 2023 року, боржником за яким є [PERSON] , в сумі 30620 гривень, з яких: 10000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, а 20620 - сума заборгованості за відсотками. Отже, враховуючи наведені вище норми цивільного законодавства та умови Договору, на теперішній час ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» є кредитором у зобов`язанні за Договором позики № 6610873 від 11 грудня 2023 року і саме йому належить право вимоги за цим договором до [PERSON] . Позивач заявив вимогу про стягнення із [PERSON] заборгованості, яка існувала у того станом на момент отримання від відповідної кредитної установи права вимоги за Договором позики № 6610873 від 11 грудня 2023 року. Будь-яких інших нарахувань позивач не здійснював, що вбачається із витягу з Реєстру боржників до договору факторингу (а.с. 20) та розрахунку заборгованості (а.с. 21). Одним із загальних принципів цивільного процесу є змагальність сторін, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18). Процесуальні обов`язки відповідача полягають, зокрема, у здійсненні ним активних процесуальних дій, наданні доводів та доказів, що стосуються існування цивільних прав позивача як кредитора у зобов`язанні. Така правова позиція міститься у п. 6.8. постанови ВП ВС від 15 червня 2021 року у справі № 904/5726/19. Представник відповідача адвокат Солоненко Б.М. у відзиві на позовну заяву зазначив, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню в заявленому розмірі, враховуючи ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки [PERSON] перебуває на військовій службі за мобілізацією, а Договір позики № 66108873 між ТОВ «МАНІФОЮ» та відповідачем укладено 11.12.2023, тобто в період коли воєнний стан в Україні було в черговий раз продовжено, коли [PERSON] уже перебував на військовій службі. Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року та подальшими відповідними Указами Президента, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком до 07 лютого 2025 року. Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. На підтвердження обставин поширення на нього положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» [PERSON] надав суду копію військового квитка, в якому у відповідних розділах здійснено службові відмітки про проходження [PERSON] військової служби у в/ч [NUMBER] із 28 липня 2022 року (а.с. 51-54), та копію довідки про перебування військовозобов`язаного [PERSON] на військовій службі за мобілізацією, виданої командиром військової частини [NUMBER] (а.с. 50). Національний банк України у своєму листі від 2 вересня 2014 № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21.08.2014 № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Зазначені документи можуть видаватися родинам військовозобов`язаних та резервістів для пред`явлення їх за місцем вимоги. У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Отже, враховуючи вищенаведені норми законодавства України, ведення воєнного стану на території України та оскільки відповідач, який є позичальником, є військовослужбовцем ЗСУ за мобілізацією, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування позикою. Існування заборгованості з тіла кредиту (позики) відповідачем не заперечується. За приписами п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, в тому числі, питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог. Позивач заявив до суду позовну вимогу з ціною позову 30620 гривень, сплативши 3028 гривень судового збору (а.с. 4). Суд у цьому судовому рішенні прийшов до висновку про задоволення позову в розмірі 10000, що складає 32,65% від заявленої вимоги. Тому і компенсація судових витрат, зокрема, у вигляді сплаченого при зверненні до суду судового збору (а.с. 4) підлягає у розмірі 32,65% або 988 гривень 64 копійки. Про наявність інших судових витрат суду доказів не надано.

Outcome: partial