Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

Позивач звернулась 02.07.2024 р. до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Відповідач являється батьком дитини. Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 23.05.2016 р. шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 14.08.2018 р. надано дозвіл на зняття з колишнього місця реєстрації та реєстрації дитини за новою адресою без згоди батька. Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 17.03.2020 р. змінено прізвище неповнолітнього сина з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні та вихованні. Відповідач злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню, вихованню, навчанню сина, не створює належних умов для його проживання, не забезпечує нормального фізичного та розумового розвитку, байдуже ставиться до здоров`я сина, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, не сплачує аліменти. Позивач 14.02.2017 р. уклала шлюб, у зв`язку з чим змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Посилаючись на вказані обставини, та на положення ст.ст.150, 155, 160, 164-166, 180 СК України, за позовом позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня подачі позову, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою від 10.07.2024 р. у справі відкрито провадження, призначено її розгляд за правилами загального позовного проваженння на 12.09.2024 р. 12.09.2024 р. підготовче судове засідання відкладено на 08.10.2024 р. на підставі п.2 ч.2 ст.198 ЦПК України. 08.10.2024 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 25.11.2024 р. 25.11.2024 р. розгляд справи відкладено на 19.12.2024 р. через зайнятість судді в іншому провадженні. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі та за відсутності позивача, позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову [PERSON] не заперечує. Представники третіх осіб подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, представник районної адміністрації Запорізької міської по Шевченківському району рішення у справі просить ухвалити з урахуванням інтересів дитини та висновку органу опіки та піклування. Розгляд справи за відсутності учасника процесу узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію учасників справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних встановлених судом фактичних обставин і відповідних їм правовідносин: Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21 грудня 1995 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Статтею 150 СК України передбачено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із частинами другою та четвертою ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з пунктом другим частини першої ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. За змістом пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджено наданим свідоцтвом про народження (а.с.5) та рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 17.03.2020 р. (а.с.12), матір`ю дитини зазначена [PERSON] . Батько не виконує покладених на нього законом батьківських обов`язків по вихованню, утриманню, фізичному та духовному розвитку дитини, що підтверджується довідкою КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» (а.с.13), довідкою Комунального закладу дошкільної освіти загального розвитку (дитячий садок) «Калинка» (а.с.14), характеристикою Чаплиського ліцею (а.с.15), довідкою Синельниківського ВДВС (а.с.17). Обставини, зазначені позивачем в позові, визнає відповідач (ч.1 ст.82 ЦПК України). Відповідно до висновку районної адміністрації ЗМР по Шевченківському району, орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] (а.с.68-70). Враховуючи, що викладені в позовній заяві позивача обставини в процесі розгляду знайшли своє підтвердження, тривалий період свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, а також висновок органу опіки та піклування, суд задовольняє позовні вимоги про позбавлення батьківських прав. Ч.2 ст.166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст.182 СК України визначено, що при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Ч.3 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Наведені вище положення діючого законодавства у сукупності із наданими доказами свідчать про обґрунтованість вимог позивача про стягнення аліментів. Позивач від сплати судового збору за подання позовну про стягнення аліментів до суду першої інстанції була звільнена, відтак, відповідно до положень частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір в сумі 1211,20 грн. за вимогу про стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України.

Outcome: approved