Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-19 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області, про встановлення факту постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом із спадкодавцем [PERSON] , померлим [INFO] , у будинку [ADDRESS] й прийняття ним спадщини після померлого батька, та визнання за ними права власності в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , який є чоловіком позивачки [PERSON] та батьком позивачів [PERSON] та [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] . Позивачі звернулися до приватного нотаріуса з метою оформлення спадщини, але їм було роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видане бути не може з огляду на те, що спадкодавець за життя не звертався з заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька, а також відсутні документи, які підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно, тож рекомендовано звернутися до суду за встановленням факту прийняття спадщини [PERSON] після його батька [PERSON] та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування. Позивачі надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Представник відповідача Чкаловської селищної об`єднаної територіальної громади Чугуївського району Харківської області надав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без участі представника та винести рішення відповідно до чинного законодавства. Оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню як такий, що знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11 листопада 2021. Спадкоємцями першої черги після померлого [PERSON] є його дружина [PERSON] , донька [PERSON] та син [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 24 грудня 1983, свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 22 грудня 1984, та серії [NUMBER] від 28 червня 1986. Позивачі звернулися до приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Юрченко О.М. щодо оформлення спадщини після померлого [PERSON] , але їм було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на те, що спадкодавець не отримав свідоцтво про право на спадщину після смерті свого батька, та з-за відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно. Згідно копії відповіді КП «Чугуївське МБТІ» від 18.07.2024 вих. № 118 право власності на житловий будинок [ADDRESS] станом на 31.12.2012 не зареєстроване. Рішенням Чугуївського районного народного суду Харківської області від 13 січня 1981 року у справі № 2-90, копія якого знаходиться в матеріалах справи, визнане право власності на 1/2 частку житлового будинку, розташованого в с. Леб`яже Чугуївського району Харківської області, зареєстрованого за [PERSON] - за [PERSON] . Згідно запису в погосподарській книзі Леб`язької сільської ради під № 112 та зазначеного рішення Чугуївського районного народного суду Харківської області від 13 січня 1981 року у справі № 2-90 зазначений житловий будинок по 1/2 часток кожному належав [PERSON] та [PERSON] . 27 листопада 1985 року секретарем Леб`язької сільської ради посвідчено договір дарування, за яким [PERSON] подарувала [PERSON] . Після інвентаризації житлового фонду будинку було присвоєно адресу, яка на зараз є такою: [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] є батьками померлого [INFO] [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01 вересня 1962. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15 березня 2021 року. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05 квітня 2002 року. Разом з померлим [PERSON] в зазначеному житловому будинку з 1998 року проживали, вели спільне з ним господарство та здійснили його поховання його син [PERSON] та позивачі, що підтверджується копією довідки старости [PERSON] від 22.07.2024 вих. № К-01-01-29/43 та копією Інформації старости Леб`язького старостинського округу Є.Алєксєєнко від 17.10.2024 вих. № 01-02-29/118. Інших спадкоємців, що претендують на спадщину після смерті [PERSON] , судом не встановлено. Таким чином, суд приходить до висновку що [PERSON] прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] , так як на день його смерті проживав разом з ним і після фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Тож заявлені позивачами вимоги в цій частині є обґрунтованими, оскільки надані заявником докази достовірно свідчать про цей факт, тому вони підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 524 ЦК України (1963р.), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК України (1963р.), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 549 ЦК України (1963р.), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові за № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Враховуючи, що згідно ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. За приписами п. 4.15 п. 4 Глави 10 Розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» - відсутність оригіналу правовстановлюючого документа є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні своїх спадкових прав. Згідно Наказу Міністерства юстиції України за № 914/5 від 26.05.2009 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна на підставі рішень судів» - рішення судів про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об`єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна. Таким чином, з огляду на вищевикладене, враховуючи, що позивачі позбавлені можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно шляхом звернення до нотаріальної контори через те, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу на житловий будинок, що підтверджує право власності померлого на спадок, суд вважає, що вимоги позивачів в частини визнання права власності на спадок знайшли своє підтвердження під час розгляду справи. З урахуванням викладеного, беручи до уваги відсутність позасудових способів реалізації права позивачів на спадкове майно, оскільки у позивачів відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, суд вважає за необхідне позов задовольнити у повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: approved