Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області про визначення місця проживання дитини, у якому просила: визначити місце проживання сина, [PERSON] , [INFO] , уродженця і жителя м. Ірпінь Київської області, зі мною; стягнути з відповідача на мою користь судові витрати; залучити до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог - відділ Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області, що за адресою: Україна, 08200, Київська обл., м. Ірпінь, вул., Шевченка, буд. 2-А, та зобов`язати його подати до суду висновок щодо розв`язування спору. У обгрунтування позову зазначила, що: [PERSON] з 2012 року проживала однією сім?єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] . [INFO] народився син [PERSON] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області 14 лютого 2012 року у книзі записів актів громадянського стану зроблено запис під N?68 про народження. Цей факт підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] ; подружнє життя не склалося, стосунки погіршувались дедалі більше і з 14 лютого 2016 року, сторони припинили спільне проживання та вирішили мешкати окремо. Після того, як вони стали проживати окремо, один від одного з відповідачем, малолітній син постійно проживає із позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом депутата Ірпінської міської ради Київської області від 28.11.2023 року, хоч і зареєстрований за адресою проживання Відповідача; позивач повністю опікується інтересами і потребами дитини, піклується про нього, займається вихованням, слідкує за розвитком та здоров?ям дитини. Ніколи не перешкоджала і не має наміру у подальшому перешкоджати спілкуванню батька з дитиною. Син відвідує ліцей №?2 Ірпінської міської ради, де навчається в 5-Е класі; позивач повністю віддає дитині свою любов і турботу, приділяє велику увагу розвитку дитини, забезпечує здобуття нею повної середньої освіти, вибудовує причино - наслідкові зв?язки, тим сам готує його до самостійного життя. Окрім відвідин шкільного навчального закладу, позивач зауважила, що надає допомогу при вирішенні складних шкільних та життєвих завдань. Також, позивач додала, що вона з сином читає книжки, обговорює цікаві наукові історії, організовує дозвілля, прислухаючись до побажань дитини, відвідує кінотеатр, вистави, цирк, тощо; 06 жовтня 2023 року позивач вийшла заміж за громадянина Туреччини, та взяла прізвище чоловіка [PERSON] ; відповідно до судового наказу Ірпінського міського суду Київської обл. від 13 жовтня 2023 року з відповідача стягнуто аліменти на користь [PERSON] . за місцем проживання, відповідно до наданої характеристики: « [PERSON] проживає в [ADDRESS] разом зі своїм сином [PERSON] , самостійно виховує сина, не має шкідливих звичок ...». Виходячи з того, що увесь час дитина проживала із позивачем, остання займалась її вихованням та піклуванням, водила його до дитячого садочку, до школи, зазааначає, що син прив?язаний до неї, відповідач не проявляв цікавість та активної участі у житті дитини, не виявляв бажання зустрічі з дитиною, а в моменти коли дитина самостійно приходила до нього ніколи надовго не залишався з ним, не виявляв проявів самостійного виховання сина, навіть в період коли ми проживали разом, то вважаю, що суд повинен врахувати ці обставини та визначити місце проживання дитини зі мною; спілкуванню Відповідача з дитиною позивач не перешкоджає, але на сьогоднішній день, часті сварки з Відповідачем, його не бажання знаходити спільні рішення у вирішення питань, щодо забезпечення та розвитку дитини, недисциплінованість і безвідповідальність щодо здоров?я дитини та його погрози відібрати дитину, ускладнюють виконання спільних усних домовленостей; психологічно син не готовий проживати разом з батьком, оскільки вихованням сина здебільшого займалася позивач одна і у неї із сином тісний зв?язок матері і дитини. У зв?язку з не сплатою аліментів, відповідно до судового наказу Ірпінського міського суду Київської області, відкрито виконавче провадження від 16.11.2023 року, та з Відповідача в примусовому порядку стягують аліменти на утримання сина [PERSON] ; неодноразово, виникала необхідність у наданні дозволу Відповідачем на перетин кордону України, з метою короткострокової відпустки в інших країнах світу разом з сином, на що він маніпулюючи своїм становищем не надавав згоду, в результаті чого були втрачені кошти на квитки, путівки та зірваний відпочинок, що спричиняло як позивачу так і їх сину не абиякі душевні хвилювання; на підставі вищевикладеного, Позивач з Відповідачем не дійшла згоди щодо подальшого місця проживання нашого сина [PERSON] ; за обставин, які склалися, позивач вважає, що нею створені найкращі умови для дитини, в нього е своя кімната, де він відпочиває, дитина забезпечена одягом та іншими речами для розвитку. Виходячи з інтересів сина, вважає за доцільне залишити його на своєму утриманні та вихованні за адресою реєстрації позивача. Згідно відповіді № 361222 з Єдиного державного демографічного реєстру [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 18.12.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк на усунення недоліків. 29.02.2024 на виконання вказаної ухвали судді Ірпінського міського суду Київської області від 18.12.2023 до суду надійшла заява про усунення недоліків. 05.03.2024 ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 24.04.2024 від представника органу опіки та піклування виконкому Ірпінської міської ради до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності вказаного представника. 29.04.2024 року судом постановлено ухвалу про продовження строку підготовчого провадження у справі. 03.06.2024 від представника органу опіки та піклування виконкому Ірпінської міської ради до суду надійшла заява про долучення до матеріалів справи висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , затвердженого рішенням Виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 28.05.2024 року № 61/2. 04.06.2024 від представника позивача надійшла заява у якій отанній просив закрити підготовче судове засідання та долучити до матеріалів справи розрахунок заборгованості за аліменти. Копію розрахунку заборгованості за аліменти 04.06.2024 вручено відповідачу. 04.06.2024 року від [PERSON] надійшла заява, відповідно до котрої він просив закрити підготовче судове засідання та перейти до судового розгляду, зазнаачив, що відзив подавати не буде. Судовий процес просив не фіксувати технічними засобами. 04.06.2024 ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду на 21.11.2024 о 12 год. 00 хв. Судове засідання 21.11.2024 не відбулося у зв`язку із фактом тимчасової непрацездатності головуючого судді. У судовому засідання 12.12.2024 року позивач підтримала вимоги, викладені у позовній заяві. Відповідач у судовому засідання 12.12.2024 року повідомив, що не заперечує проти вимог позову щодо визначення місця проживання їх спільного з позивачем сина разом з матір`ю. Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився, про день, час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника органу опіки та піклування виконкому Ірпінської міської ради та прийняти рішення відповідно до поданих документів та чинного законодавства, враховуючи інтереси дитини. Представник [PERSON] адвокат Нагорний О.В. у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до вимог ст. 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Як убачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.02.2012 року у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] . Як установлено в судовому засіданні, позивач та відповідач проживають окремо, при цьому син [PERSON] проживає з матірю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади за № 2023/007104476 від 06.09.2023 та Актом депутата Скорик-Шкарівської М.М. від 25.11.2023 року. Ірпінським міським судом Київської обл. від 13 жовтня 2023 року винато судовий наказа про стягнення з [PERSON] аліментів на користь позивача на утримання [PERSON] . Висновком органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації №106-587 від 25.01.2023 року визначено доцільним визначення місця проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - [PERSON] , [INFO] . Висновком органу опіки та піклування затвердженим рішенням Виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 28.05.2024 року № 61/2 визначено доцільним визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Відповідач не заперечує щодо визначення місця проживання дитини разом з матір`ю про що повідомив суд у судовому засіданні. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язком батьків утримувати дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З матеріалів справи не вбачається між батьками конфлікту щодо існуючих прав та обов`язків по відношенню до дітей та їх реалізації. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання сина разом з матір`ю не суперечитиме інтересам дитини, враховуючи ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до обох батьків, вік дитини, а також те, що в даному випадку відповідач визнає позов та не заперечує щодо того, щоб син проживав разом з матір`ю, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог позивача та визначення місця проживання дитини разом з матір`ю. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved