Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 05.12.2024 було частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, відібрано неповнолітню дочку [PERSON] від матері [PERSON] , без позбавлення батьківських прав та передано неповнолітню [PERSON] під піклування тітці [PERSON] , яка виявила бажання здійснювати таке піклування. Цим рішенням суду також ухвалено стягувати щомісячно з [PERSON] на користь піклувальника [PERSON] , на утриманні якої буде знаходитися неповнолітня [PERSON] , на утримання останньої аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнуто з [PERSON] в дохід держави судові витрати у справі у вигляді судового збору за подання позову до суду у розмірі 1 211,20 грн, у задоволенні іншої частини позову - відмовлено. До ухвалення рішення суду, під час судових дебатів, представником позивачки [PERSON] - адвокатом Мухою А.І. було заявлено клопотання про вирішення питання щодо розподілу понесених позивачкою судових витрат у справі у вигляді витрат на професійну правничу допомогу відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України. 11 грудня 2024 року до суду надійшла заява представника позивача [PERSON] - адвоката Мухи А.І. про ухвалення додаткового рішення у справі щодо розподілу понесених позивачкою судових витрат у справі у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. Ухвалою суду від 11.12.2024 прийнято до провадження заяву про ухвалення додаткового рішення та на підставі ч. 4 ст. 270 ЦПК України призначено справу до судового розгляду без виклику учасників справи в судове засідання. Клопотання про розгляд справи в судовому засіданні за участі учасників справи до суду не надходили. 16 грудня 2024 року до суду надійшло заперечення представника відповідача [PERSON] - адвоката Берзінь С.Л. на заяву про ухвалення додаткового рішення. В обґрунтування заперечення вказано, що надана стороною позивача платіжна інструкція від 14.07.2024 не підтверджує оплату послуг адвоката, так як у ній платником зазначено [PERSON] , що не є позивачем по справі. Відсутні докази того, що платник [PERSON] діяла саме в інтересах та на користь позивача [PERSON] . Графа "призначення платежу" не містить посилання на те, що оплата здійснена за надання правової допомоги саме позивачу [PERSON] . Позов було задоволено частково, а тому судові витрати позивача у вигляді витрат на професійну правничу допомогу повинні бути розподілені між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Майновий стан відповідачки не дозволяє їй сплатити заявлений стороною позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу. Відповідачка [PERSON] є тимчасово безробітною особою, а також являється малозабезпеченою особою. Крім того, відповідачу довелося витратитисяна правову допомогу адвоката, аби захистити свої права в ініційованому позивачкою [PERSON] судовому процесі. При цьому, сторона відповідача не заявляє клопотання про стягнення з позивачки на користь відповідачки понесених у справі витрат на професійну правничу допомогу. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат, критерію розумності їх розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Стягнення таких судових витрат не повинен становити надмірний тягар для іншої сторони. Посилаючись на вказане, представник відповідачки просив відмовити у задоволенні вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн або зменшити їх розмір за наявності встановлених судом підстав для їх стягнення. Позивач [PERSON] та представник позивача - адвокат Муха А.І. в судове засідання не з`явилися, до суду надійшло клопотання представника позивача про підтримання у повному обсязі заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу та розгляд цієї заяви за відсутності позивача та її представника. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Берзінь С.Л. в судове засідання не з`явилися, представник відповідача надав суду заяву, в якій вказав, що сторона відповідача підтримує раніше подане заперечення проти заяви щодо стягнення судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу та просив провести розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення цих судових витрат за його та відповідачки відсутності. Треті особи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Диканської селищної ради і Служба у справах дітей Диканської селищної ради, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, будь-яких заяв чи клопотань суду не надали. Розглянувши заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, дослідивши заперечення сторони відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних із розглядом справи відносяться витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 3 статті 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесення позивачем [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу адвоката представником позивача надано суду: копію договору про надання правничої допомоги б/н від 14.07.2024, укладеного між [PERSON] та Адвокатським бюро "Андрія Мухи" в особі керуючого Мухи А.І., в якому сторонами узгоджено гонорар адвоката у розмірі 7 000,00 грн, попередній розрахунок розміру судових витрат (витрат на правничу допомогу) від 14.07.2024, детальний опис робіт із надання правничої допомоги від 10.12.2024 копію копію приймання передачі виконаних робіт від 10.12.2024 до договору про надання правничої допомоги б/н від 14.07.2024, в яких розмір витрат на правничу допомогу також становить 7 000,00 грн, платіжну інструкцію № @2PL585478 від 14.07.2024, з якої вбачається, що Одинець Л.М. сплатила 7 000,00 грн на користь адвокатського бюро "Андрія Мухи" у рахунок оплати послуг з надання правової допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/12876/19, суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі ""East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На час розгляду справи в суді чинним законодавством не визначено обмежень чи граничного розміру компенсації витрат на правничу допомогу, проте він повинен бути співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони. Твердження представника відповідачки про те, що стороною позивача не надано належних доказів оплати послуг адвоката у розмірі 7 000,00 грн, оскільки у платіжній інструкції від 14.07.2024 вказано платником [PERSON] , а не позивача [PERSON] , і у призначенні платежу зазначено, що такі послуги надані [PERSON] , а не позивачу, суд вважає безпідставними, виходячи з такого. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є тіткою неповнолітньої позивачки [PERSON] . При розгляді справи було встановлено, що тітка [PERSON] допомагала своїй неповнолітній племінниці збирати документи для подання позову до суду, зверталася в її інтересах до відповідних державних установ та зокрема до адвоката з метою отримання професійної правничої допомоги. Враховуючи те, що [PERSON] не являється якоюсь взагалі сторонньою особою, а є рідною тіткою неповнолітньої позивачки [PERSON] і відповідно, за відсутності поряд з неповнолітньою іншого законного представника, мала право звернутися в інтересах позивачки зокрема до адвоката та відповідно оплатити його послуги, беручи до уваги, що позивачка є неповнолітньою особою та взагалі може не мати своїх власних доходів, враховуючи наявні документи, які підтверджують укладення між позивачкою та адвокатом Мухою А.І. договору про надання правничої допомоги саме у справі за її позовом до [PERSON] та узгоджено гонорар саме у розмірі 7 000,00 грн, суд дійшов висновку, що надана стороною позивача квитанція про оплату послуг адвоката у розмірі 7 000,00 грн здійснена тіткою позивачки - [PERSON] виключно в інтересах позивачки та саме по цій справі, а тому ця квитанція є належним та допустимим доказом у справі. Проаналізувавши надані представником позивача документи на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, заперечення сторони відповідача, скрутний матеріальний стан відповідачки, враховуючи всі аспекти та складність справи, якість та складність складених документів, тривалість розгляду справи, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, на компенсацію яких має право сторона, враховуючи обсяг та характер наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, те, що позов задоволено частково, суд дійшов висновку, що вимога про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню та вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] ці витрати у розмірі 5 000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial