Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

Заступник керівника Прилуцької окружної прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави, в особі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області до [PERSON] про припинення права власності на земельну ділянку, шляхом її конфіскації. В обґрунтування позову зазначено, що в ході вивчення питання дотримання іноземцями вимог законодавства щодо відчуження протягом року успадкованих земельних ділянок сільськогосподарського призначення, розташованих на території Прилуцького району Чернігівської області, встановлено порушення, яке виражається протиправному володінні та користуванні громадянкою російської федерації землею вказаної категорії. Згідно інформації ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області громадянка рф [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом с/с №719/02.07.2007 р/р, р/p №2-1519 успадкувала земельну ділянку площею 15,21 га з кадастровим номером 7424181200:03:000:0124 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка на підставі державного акту на право власності на землю ЧН №047905 належала [PERSON] . В подальшому, [PERSON] отримано державний акт на право приватної власності серії ЯГ №869526 на земельну ділянку з кадастровим номером 7424181200:03:000:0124 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 15,21 га, що розташована на території Бубнівщинської сільської ради (тепер Линовицька ОТГ). Вказаний державний акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі від 03.10.2007 за №010784800019. В подальшому, в Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно [PERSON] зареєструвала право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7424181200:03:000:0124 площею 15,21 га (номер запису про право власності 17325684 від 03.11.2016, індексний номер рішення про державну реєстрацію 32263118 від 08.11.2016). Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка з кадастровим номером 7424181200:03:000:0124 площею 15,21 га на підставі договору оренди землі від 13.10.2016 перебувала у користуванні СТОВ «Цукровик». Строк дії договору 7 років. Таким чином, договір оренди землі припинив свою дію у 2023 році. Таким чином, громадянка російської федерації [PERSON] у жовтні 2007 року набула право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташовану на території Линовицької ОТГ Прилуцького району Чернігівської області (право власності в Державному реєстрі зареєстровано 03.11.2016) та протягом року не виконала покладений на неї у зв`язку із цим обов`язок, а саме: не відчужила земельну ділянку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Враховуючи, що отримана [PERSON] у власність земельна ділянка сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 7424181200:03:000:0124 нею добровільно не відчужена упродовж встановленого законодавством України річного строку (кінцевий строк сплив 03.10.2008), право власності на таку земельну ділянку підлягає припиненню, шляхом її конфіскації за рішенням суду. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 червня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 28 серпня 2024 року. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 серпня 2024 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті, яке відкладено до 10 грудня 2024 року. У судове засідання заступник керівника Чернігівської окружної прокуратури не з`явився, згідно поданої заяви позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідач [PERSON] \~у судове\~засідання також\~не з`явилась,\~хоч про\~дату,\~час та\~місце судового\~засідання повідомлялась\~належним чином. Крім того, про судові засідання повідомлялась через оголошення на сайті Судової влади України. Повідомлення про причини неявки чи відкладення розгляду справи, а також відзиву на позовну заяву від відповідача не надходило. Відповідач у відповідності до положень ст.131 ЦПК України не повідомив суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У зв`язку з цим суд на підставі ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі та оцінивши їх сукупності, суд вважає, що позов необхідно задовольнити повністю. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом установлено, що [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , громадянка російської федерації є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 15,21га, кадастровий номер 7424181200:03:000:0124, що розташована на території Бубнівщинської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №869526, виданого 03.10.2007 Прилуцькою районною державною адміністрацією на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом с/с №719 /02.07.2007р/ р/р №2-1519 (а.с.11). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №383013598 від 14.06.2024 власником даної земельної ділянки є [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , громадянка російської федерації (а.с.8). Відповідно до копії відповіді Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 13 травня 2024 року вбачається, що за інформацією відділу №4 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області у відповідності до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) [PERSON] належало право на земельну частку (пай), що перебуває в колективній власності колишнього КСП «Линовицьке ПСПВЯ» с. Бубнівшина Прилуцького району Чернігівської області, а саме: 1) розміром 5,73 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0107346, виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину с/с №339, р/р №2-1161 від 26.05.2000, зареєстрованого 07.06.2000 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №301; 2) розміром 5,73 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0107347, виданого на підставі розпорядження Прилуцької районної державної адміністрації від 15.08.1996 №334, зареєстрованого 28.08.1996 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №302; 3) розміром 5,73 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0107348, виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину с/с №336, р/p №2-1505 від 13.05.2004, зареєстрованого 07.06.2000 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №303. На підставі розпорядження Прилуцької районної державної адміністрації від 22.10.2004 №369 взамін вищезгаданих сертифікатів було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН №047905, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі від 23.10.2004 за №208 на ім`я [PERSON] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом с/с №719/02.07.2007р/р, р/р №2-1519 право власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування перейшло до [PERSON] та видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №869526, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі від 03.10.2007 за №010784800019 (а.с.10, 12, зворот). Відповідно до копії інформаційної довідки Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області від 16 травня 2024 року, щодо встановлення громадянства [PERSON] встановлено, що за обліками баз даних, які є у користуванні працівників підрозділу, будь-яка інформація на неї відсутня (а.с.14). Однак після набуття земельної ділянки у власність, [PERSON] , грубо порушуючи вимоги національного законодавства, протягом року її не відчужила. 15 травня 2024 року Чернігівська окружна прокуратура направила запит до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, з метою встановлення вжитих вказаним органом заходів з метою конфіскації у [PERSON] земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 7424181200:03:000:0124, яка не була відчужена нею протягом року (а.с.9, зворот). Відповідно до копії відповіді Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 27 травня 2024 року за №10-25-0.6-3132/2-24 повідомляє, що обсяг коштів, виділених управлінню для сплати судового збору та судових витрат при супроводженні судових справ на 2024 рік значно обмежений, у зв`язку з цим Головне управління просить Чернігівську окружну прокуратуру вжити заходи представництва інтересів держави в порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру», шляхом подання позову про конфіскацію земельної ділянки, зазначеної у листі Прилуцької окружної прокуратури від 15.05.2024 №54-77-3381вих-24, у власниці громадянки російської федерації (а.с.16). Згідно статей 13, 14 Конституції України, земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю відповідно до статті 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до частини другої статті 81 Земельного кодексу України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно частини 3 статті 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до частини п`ятої статті 22 Земельного кодексу України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Одночасно за змістом частини четвертої статті 81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч.ч.2,4 ст.145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Пунктом 10 частини 1 статті 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Згідно статті 354 Цивільного кодексу України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Частиною 6 статті 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Так, статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. У даному випадку порушення інтересів держави полягає в тому, що відповідач [PERSON] порушила визначену ст.ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст.ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України процедуру використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення, та як іноземний громадянин, не відчуживши її упродовж року після набуття права власності, на теперішній час безперешкодно використовує спірну земельну ділянку на території України. Наразі продовольча безпека України потребує величезної уваги, що тягне за собою невідкладне вжиття вичерпних заходів щодо повернення земельних ділянок у власність держави та їх подальше використання з метою забезпечення потреб у першу чергу громадян України. Окрім цього, воєнні дії, які ведуться на території України вкрай негативно впливають на продовольчі процеси в Україні, зокрема чимало земель сільськогосподарського призначення на територіях, де ведуться активні бойові дії, на даний час забруднені та не можуть використовуватись за призначенням, сотні гектарів залишаються окупованими. Це в сукупності призведе до зниження врожайності, тому в цих умовах важливим є те, щоб кожна земельна ділянка, яка використовується з порушенням вимог законодавства була безумовно повернута у власність держави. Підставою представництва прокурором інтересів держави в даних спірних правовідносинах є бездіяльність органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах - Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області (частина 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру»). Правовий висновок щодо застосування частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (частина 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). У рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 №3-рп/99 у справі про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді щодо визначення поняття «інтереси держави» висловлено позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх об`єктів права власності та господарювання тощо (п.3 мотивувальної частини). Підставою для представництва в суді інтересів держави стали факти порушення законодавства при використанні іноземним громадянином [PERSON] земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка не відчужила її упродовж року після набуття права власності. Дана процедура безумовно передбачена чинним земельним законодавством (ч.4 ст. 81 Земельного кодексу України), та ця норма є імперативною і не передбачає винятків. З огляду на характер спірних правовідносин не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності відповідача критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, котрі сформовані у сталій практиці ЄСПЛ. Обраний спосіб захисту порушеного права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яку відповідач незаконно використовує, є ефективним та належним способом захисту порушених прав держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, як уповноваженого органу на здійснення функцій держави щодо конфіскації у власність держави земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які незаконно використовуються іноземними громадянами, оскільки зазначений спосіб захисту чітко визначений частиною 4 статті 81 Земельного кодексу України. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення (з 03.11.2016 року по теперішній час) не відчужила її, є підстави для її конфіскації у власність держави. Відповідно до ч.4 ст. 145 ЗК України конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Виходячи з викладеного позовні вимоги заступника керівника Прилуцької окружної прокуратури підлягають повному задоволенню. Вирішуючи питання про судові витрати, суд бере до уваги, що відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову Чернігівською обласною прокуратурою було сплачено судовий збір за пред`явлення позову у сумі 3\~028,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №1682 від 20.06.2024, а позов задоволено у повному обсязі, то з відповідача на користь прокуратури необхідно стягнути 3\~028 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved