Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

У листопаді 2024 року позивач, діючи від імені та в інтересах неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , подала через суд позов до відповідача про стягнення аліментів на користь [PERSON] , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 2007 року вона перебувала у цивільному шлюбі з відповідачем, натомість у 2017 році між сторонами остаточно припинені відносини. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та, відповідно, перебуває на її утриманні. Позивач зазначає, що в 2018 році дитині встановлено інвалідність, у зв`язку із чим дитина потребує постійного догляду та лікування. В той же час, відповідач не приймає будь-якої участі в утриманні сина та весь тягар її забезпечення покладений на позивача, однак доходів останньої не завжди достатньо для забезпечення належного навчання, лікування, гармонійного розвитку дитини, у зв`язку з чим просила суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на ім`я позивача на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків та не більше 10 (десяти) прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 04 листопада 2024 року до досягнення дитиною повноліття, а також визначити місце проживання дитини з нею. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 листопада 2024 року справу розподілено судді Колесніченко О.В. З відкриттям спрощеного позовного провадження, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача в установленому законом порядку, за ухвалою суду від 07 листопада 2024 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2024 року позов [PERSON] до [PERSON] про залишення місця проживання дитини з матір`ю та стягнення авліментів на утримання дитини в частині вимог визначення місця проживання дитини з матір`ю за заявою позивача залишено без розгляду. Будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, позивач в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила, що позов підтримують у повному обсязі, наполягають на його задоволенні та не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, та, будучи належним чином неодноразово повідомленим про час і місце розгляду справи, про розгляд справи в його відсутність не клопотав та про причини неявки не повідомив, на підставі чого з урахуванням відсутності заперечень з боку позивача за правилами ст.ст.\~280,\~287,\~288 ЦПК України\~справа підлягає розглядові судом в заочному порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами з задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлюють обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 2007 року перебували у цивільному шлюбі, однак у 2017 році між сторонами остаточно припинені відносини. Сторони мають спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , залученим до матеріалів справи в копії, в якому батьками дитини зазначаються [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Як встановлено судом неповнолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] , окремо від батька дитини відповідача у справі [PERSON] , та на час розгляду даної справи знаходяться на повному утриманні матері, тоді як відповідач матеріально не допомагає в утриманні синів, обставини чого відповідачем не спростовані (а.с. 19). Згідно витягів з протоколів № 342 діагностичного засідання ОПМПК Дніпропетровського обласного методичного психолого-медико-педагогічного центру» від 06 вересня 2013 року та № 191-а від 18 квітня 2024 року [PERSON] , [INFO] , має органічний розлад особливості та поведінки з аутистичними провами. Рекомендовано: навчання за програмою для дітей з легкою розумовою відсталістю. Заняття з вчителем-логопедом до початку шкільного навчання. Психологічна корекції в умовах навчального закладу. Медична корекція за місцем проживання. Психолого-педагогічне спостереження в умовах навчально-виховного процесу з метою діагностики потенційних та адаптивних можливостей (а.с. 13, 14). Згідно медичного висновку № 26 Комунального закладу «Дніпропетровська міська поліклініка № 1» Дніпропетровської обласної ради від 02 травня 2018 року [PERSON] , [INFO] має захворювання: помірна розумова відсталість, гіпердинамічний синдром F71.0 (а.с. 15-16, 17). Відомостей про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей або непрацездатних осіб суду не надано. Також судом встановлено, що домовленості (договору) щодо стабільної сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у даній справі досягнуто не було, разом з тим, обов`язок по утриманню дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов`язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, а тому вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача за цим позовом на користь неповнолітньої дитини аліментів на її утримання на ім`я її матері [PERSON] . Згідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За вимогами ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 3, ст. 4, ст. 5 Конвенції про права дитини 20.11.1989 року, держави-учасниці\~зобов`язуються забезпечити\~дитині такий\~захист і\~піклування,\~які необхідні\~для її\~благополуччя,\~беручи до\~уваги права\~й обов`язки\~її батьків,\~опікунів чи\~інших осіб,\~які відповідають\~за неї\~за законом,\~і з\~цією метою\~вживають всіх\~відповідних законодавчих\~і адміністративних\~заходів.\~Держави-учасниці\~вживають всіх\~необхідних законодавчих,\~адміністративних та\~інших заходів\~для здійснення\~прав,\~визнаних у\~цій Конвенції. Держави-учасниці\~поважають відповідальність,\~права і\~обов`язки батьків\~і у\~відповідних випадках\~членів розширеної\~сім`ї чи\~общини,\~як це\~передбачено місцевим\~звичаєм,\~опікунів чи\~інших осіб,\~що за\~законом відповідають\~за дитину,\~належним чином\~управляти і\~керувати дитиною\~щодо здійснення\~визнаних цією\~Конвенцією прав\~і робити\~це згідно\~зі здібностями\~дитини,\~що розвиваються. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Розглядаючи питання про визначення розміру аліментів, суд, згідно ст.ст. 183, 184 СК України, враховує, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини, мешкає окремо від неї, участі в її вихованні, утриманні та забезпеченні здорового розвитку не приймає та не забезпечує у необхідній мірі виживання і здоровий розвиток дитини на рівні хоча б мінімального державного забезпечення, а також приймає до уваги, що позивач заявила про визначення аліментів у частці від заробітку і про визначення аліментів у твердій грошовій сумі не клопотала, тому приходить до висновку про визначення розміру аліментів саме у частці від доходу (заробітку) батька. Відтак, при вирішенні питання щодо присудження до сплати аліментів та їх розміру, суд враховує згідно ст. 182 СК України матеріальне становище неповнолітньої дитини, яка потребує піклування, утримання, мешкає разом із матір`ю, перебуває на її утриманні, а також стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, інших осіб, які перебувають на його утриманні не має та іншого в судовому засіданні не встановлено, а також інші обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку, що справедливим та співмірним буде визначити аліменти на утримання однієї неповнолітньої дитини в розмірі 1/4\~частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше 10 (десяти) прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, які підлягають стягненню з відповідача на користь дитини [PERSON] на ім`я її матері, яка в його інтересах пред`явила позов. На підставі п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір слід покласти на відповідача.

Outcome: approved