Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

28.05.2024 року Виконавчий комітет Коломийської міської ради, діючи в інтересах неповнолітнього [PERSON] та малолітніх: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , звернувся до Коломийського міськрайонного суду з позовом до відповідачів про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Стислий виклад позицій учасників справи. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в 2008 році був зареєстрований шлюб [PERSON] та [PERSON] . У шлюбі у них народилося четверо дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Маючи на вихованні та утриманні чотирьох дітей, відповідачі зловживали алкоголем, допустили антисанітарію в єдиній кімнаті придатній для проживання в будинку, який належить [PERSON] . Працівники Коломийського відділу поліції, служби у справах дітей та відділення соціальної роботи Єдиного центру надання реабілітаційних та соціальних послуг систематично відвідували дану сім`ю, розмовляли і пояснювали батькам про те, що вони мають покращити відношення до дітей, піклуватися і дбати про їхній розвиток, виховувати, належно утримувати та опікуватися дітьми. Періодично проводили обстеження умов проживання сім`ї, надавали допомогу матері після народження нею четвертої дитини. Консультували [PERSON] з приводу того, як правильно здійснювати догляд за новонародженою дитиною, приносили засоби гігієни, дитяче харчування та одяг, розмовляли з відповідачкою, рекомендували утримувати в житлі порядок, давати лад собі та дітям. При спілкуванні [PERSON] реагувала адекватно, не сперечалася, але і висновків для себе не робила. [PERSON] завжди агресивно сприймав приїзд працівників соціальних служб, застосовував нецензурну лексику, кричав і перебував в стані алкогольного сп`яніння. В будинку, де проживала сім`я, було брудно, багато речей розкидано по підлозі, не було належного місця для сну дітей, для харчування; не було місця для підготовки уроків та належного відпочинку дітей. Було встановлено, що троє старших дітей навчаються в Іванівському ліцеї і дирекція освітнього закладу повідомляла, що батьки неналежно займаються утриманням дітей та їх вихованням, приходили до ліцею за дітьми у стані алкогольного сп`яніння. В квітні 2021р. комісією з питань захисту прав дитини було прийнято рішення про негайне відібрання малолітніх дітей від батьків. На підставі вказаного рішення, троє старших дітей відповідачів були влаштовані в Міжрегіональний центр соціально-психологічної реабілітації с. Медиця, Галицького району, Івано-Франківської області, в якому діти перебували до 18.11.2021р. Найменшу доньку [PERSON] влаштовано в [PERSON] будинок дитини. Відібрання дітей не змінило поведінку відповідачів та їхнє відношення до виконання своїх батьківських обов`язків, останні не провідували своїх дітей у державних закладах. Під час перебування [PERSON] та [PERSON] під соціальним супроводом сім`ї було надано комплекс соціальних послуг та гуманітарну допомогу, однак такі заходи не допомогли, батьки не стали на шлях виправлення та продовжили зловживати алкоголем. Рішенням Коломийського міськрайонного суду [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були відібрані у батьків без позбавлення їх батьківських прав. Діти перебували на первинному обліку в службі у справах дітей та в листопаді 2021р. їх було влаштовано в дитячий будинок сімейного типу [PERSON] та [PERSON] . З часу перебування дітей в сім`ї батьків-вихователів жодного разу ні батько, ні мати не провідували своїх дітей, їх не цікавив стан здоров`я дітей, успіхи у навчанні, їхні вподобання. На теперішній час в сім`ї Угорських проживають троє дівчат, оскільки між мамою вихователькою [PERSON] та [PERSON] виник конфлікт з приводу навчання і дитина здійснила втечу та пізніше його було влаштовано ДБСТ [PERSON] та [PERSON] . Маючи право на спілкування з дітьми, відповідачі з 2021 року жодного разу не звернулися до органу опіки чи служби у справах дітей з метою встановлення зустрічей з ними. Оскільки [PERSON] та [PERSON] умисно та тривалий час ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків і не бажають змінювати свій спосіб життя, Виконавчий комітет Коломийської міської ради, посилаючись на п.2 ч.1 ст. 164 СК України, просив позбавити їх батьківських прав, а також стягнути з кожного з них на користь батьків-вихователів аліменти на утримання кожної дитини по 2000 гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Відзиви на позовну заяву до суду не надходили. Процесуальні дії суду. Ухвалою суду від 06.06.2024р. відкрито загальне провадження у справі та запропоновано відповідачам протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення їм ухвали подати письмові відзиви. Ухвалою від 06.08.2024р. підготовче провадження у справі було закрито та призначено її до розгляду по суті. Розгляд справи. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та в інтересах дітей, просила їх задовольнити. Зазначила, що з квітня 2021 року сім`я [PERSON] потрапила в поле зору служби у справах дітей і четверо дітей з сім`ї були примусово вилучені. З того часу батьки жодного разу не провідали свого сина та доньок, які були влаштовані в прийомні сім`ї. За три роки, які відповідачі мали аби покращити умови для проживання в своєму будинку та змінити своє відношення до дітей, жодних дій в цьому напрямку ними вчинено не було. Супровід сім`ї виявився негативним, оскільки [PERSON] та [PERSON] не виправилися, наміру зустрічатися з дітьми та приймати участь в їхньому житті не виявили. Під час відвідування місця проживання відповідачів було встановлено, що [PERSON] в жовтні 2024р. потрапила лікарню. У кімнаті, де проживала сім`я, не прибрано, місце для проживання дітей не обладнано, вода та газ відсутні. Відповідачі не працюють та дітьми не цікавляться, а тому в судових дебатах представник позивача просила позбавити їх батьківських прав та стягнути з них аліменти. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що обставини, викладені в позовній заяві дійсно мали місце і він їх не заперечує. Коли діти проживали разом з ним, він неналежним чином виконував свої батьківські обов`язки та ухилявся від їхнього виконання, на батьківські збори в навчальний заклад не ходив, ходила дружина. Після відібрання дітей, він їх не провідував, лише інколи телефонував. Вказав, що проживає в будинку своїх батьків в сільській місцевості, сплачує за електроенергію. В помешканні опалення пічне, опалюється дровами, які він сам заготовляє, воду бере з криниці. Офіційно він не працевлаштований, періодично підробляє у людей на городах, допомагає їм з покрівлею чи з дровами. Останні півроку алкогольні напої не вживає. Вважає, що дітям буде краще жити в прийомній сім`ї, однак в судових дебатах проти позбавлення його батьківських прав заперечував, а також зазначив, що сплачувати аліменти на утримання дітей він змоги не має через відсутність в нього доходів. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та вказала, що на позбавлення її батьківських прав вона не згідна. Зазначила, що в їхній сім`ї все було добре, але служба у справах дітей та працівники поліції втрутилися та в квітні 2021 року приїхали і забрали її сина та доньок. Допоки діти були з нею, вона належним чином виконувала свої батьківські обов`язки, а після того як їх забрали, перестала їх виконувати. Наразі їй відомо, що діти проживають в м. Коломия, в будинках сімейного типу. [PERSON] проживає в одній сім`ї, а дівчата - в іншій. Свого сина та доньок вона не провідувала через відсутність коштів, місця роботи в неї немає. З дітьми вона спілкувалася декілька разів по телефону. Вони розповідали, що живуть добре, ходять до школи, нагодовані, одягнуті та мають свої кімнати. Знає, що [PERSON] вступив до ліцею №14 в м. Коломия. З батьками вихователями вона не спілкується, матеріально дітям не допомагає, утримувати їх коштів не має. Також додала, що жодного разу не зверталася ані до соціальної служби, ані до батьків-вихователів з проханням побачити своїх дітей. Визнала, що за три з половиною роки будь-якої участі в житті дітей з її сторони не було. Вказала, що з 31.10.2024р. перебувала на лікуванні в мКоломия, але до цього та після виписки з лікарні дітей не відвідувала і жодних дій для цього не вчиняла. Пояснити свою бездіяльність не змогла. Вважає, що її дітей має утримувати держава та піклуватися про них мають батьки-вихователі, але не бажає, щоб її позбавляли батьківських прав. В судових дебатах зазначила, що буде їздити до дітей та просила не позбавляти її батьківських прав і не стягувати з неї аліменти, які вона не матиме змоги сплачувати. Покази свідків. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав покази, в яких зазначив, що в його сім`ї з 2021 року проживають троє доньок відповідачів. [PERSON] свідок не знає та вперше його побачив в залі суду, [PERSON] не бачив взагалі ніколи, оскільки жоден з них не разу не приходив до своїх доньок. Діти були запущені в навчанні, але поступово виправилися, підтягнули знання, ходять на гуртки по малюванню та шашкам. За весь час дітей двічі відвідував лише їхній дядько, а тому родинне тепло дітям намагається дати сім`я свідка. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що являється матір`ю-вихователькою будинку сімейного типу. 16.11.2021р. до їхнього будинку були переведені четверо дітей [PERSON]. Через деякий час [PERSON] було переведено в іншу сім`ю. З того часу контакту з батьками дітей не було, своїх доньок вони не провідували. Діти були проблемними, їхнє здоров`я було запущеним, мали ряд хвороб. Її сім`я займалася лікуванням дітей, водили їх до психолога, оскільки у дітей були проблеми з нервовою системою. У меншої [PERSON] була виявлена вада по зору, але батьки дівчинки цього не виявляли. На нервовому підґрунті у [PERSON] були гастроалергічні захворювання. За той період, що діти проживають у їхній сім`ї, вони перестали хворіти, дуже гарно підтягнулися в навчанні, стали спокійніші. 31.10.2024р. вона організувала дітям відвідування батьків за місцем їх проживання. Спершу [PERSON] не хотіла їхати на зустріч з батьками, але погодилася поїхати разом з [PERSON] і від побаченого була ошелешена, будинок брудний та занедбаний, вдома нікого не було. [PERSON] своїх батьків взагалі не пам`ятає, оскільки була відібрана у них ще до досягнення дворічного віку. Наразі дівчата підтримують зв`язок зі своїм братом [PERSON] , який на початку був ображений на них, звинувачував в розлуці з батьками, але згодом змінив своє ставлення та відновив їхнє спілкування. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала покази, в яких зазначила, що [PERSON] в підлітковому віці потрапив до неї з сім`ї [PERSON] , в якій в нього не склалися відносини, оскільки хлопець має запальний характер. Навчався в п`ятій школі, а після закінчення дев`ятого класу в 2024 році пішов навчатися в ліцей № 14 в м. Коломия. Батьки сина не відвідували. Одного разу свідок разом з [PERSON] заїздили до будинку його батьків та виявили, що останні перебувають в стані алкогольного сп`яніння, мати побита. Від побаченого хлопець перенервував. Після того, вони ще двічі якось заїздили до відповідачів, але вдома їх не було. [PERSON] хоче спілкуватися з матір`ю та має намір її провідувати в лікарні, в якій вона перебувала на той момент. Від батьків ініціативи для зустрічі з сином не було. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала пояснення, в яких зазначила, що працює фахівцем з соціальної роботи в Єдиному центрі реабілітації та соціальних послуг м. Коломия. Сім`ю [PERSON] знає з 2020 року, оскільки вказана сім`я перебувала під супроводом в їхньому центрі. Вона відвідувала відповідачів за їхнім місцем проживання, надавали допомогу одягом та продуктами харчування. Також для дітей було передано двоярусне ліжко, комплекти постільної білизни та подушки. [PERSON] та [PERSON] вели ненормальний спосіб, зловживали алкогольними напоями, при дітях сварилися та билися, на співпрацю йти не хотіли, змінювати свою поведінку не бажали. В зв`язку з цим, дітей від них було відібрано та влаштовано державні дитячі заклади, а потім в прийомні сім`ї. Супровід сім`ї [PERSON] продовжувався, але відповідачі від супроводу відмовилися і написали про це відповідні заяви. З метою повернення своїх дітей [PERSON] та [PERSON] до ЄЦРСП не зверталися. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідачів, допитавши свідків та опитавши дітей, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до наступного висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки про склад сім`ї №232/7/1-10 від 20.04.2021р. [PERSON] проживає в [ADDRESS] . До складу його сім`ї входять: батько [PERSON] , син [PERSON] , доньки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Дружина [PERSON] проживає в будинку без реєстрації, зареєстрована в с. Саджавка. Усього проживає сім осіб. За господарством рахується земельна ділянка площею 0,82 га., в тому числі рілля - 0,75 га., насаджень 0,02 га. та під будівлями 0,05 га. Земельна частка (пай) - 1,3742 га в т.ч. рілля 1,0617 га, пасовища 0,3125 га., з них здано в оренду 0,9477 га (рілля) належали [PERSON] , яка померла [INFO] . У [PERSON] земельної ділянки немає. Згідно акту обстеження умов проживання від 31.01.2019р. вбачається, що умови проживання в будинку по [ADDRESS] були задовільними. У помешканні не підведено водопостачання, опалення пічне, туалет на вулиці. Діти проживають з батьками в одній кімнаті, мають відведені місця для сну. Мати та батько виховують трьох дітей, проживають в одному будинку з дідусем та хворою бабусею. Батьки не мають постійного місця роботи, вживають алкоголь, старший син порушує шкільну дисципліну, грубить вчителям, має низький рівень знань. У сім`ї низький матеріальний дохід. В акті обстеження умов проживання від 02.04.2019р. зазначено, що умови проживання задовільні. У будинку немає водопостачання, опалення пічне, проведено електрику. Діти живуть в одній кімнаті з батьками. В іншій кімнаті дідусь та хвора бабуся. Батьки дітей не працюють. Старший син навчається в школі, а менші дівчата - в дошкільному навчальному закладі. Батьки часто вживають алкогольні напої, неналежним чином виховують дітей, у хлопця погана поведінка в школі. Рекомендовано направити дану сім`ю під соціальний супровід. Згідно акту обстеження умов проживання від 04.07.2019р., умови проживання задовільні. Водопостачання не підведено, опалення пічне, наявна електроенергія. Діти проживають з батьками, мають стіл для навчання та шафи для одягу. Батьки не працевлаштовані, мати отримує соціальну допомогу на дітей, а батько замається тимчасовими підробітками. В ході обстеження встановлено, що у сім`ї покращилися умови проживання, є нова електрична плитка, у кімнатах прибрано. В акті обстеження умов проживання від 12.10.2019р. вказано, що умови проживання задовільні. В помешканні підключено електропостачання, водопостачання не підключено, опалення пічне. Діти проживають з батьками в одній кімнаті, в якій було зроблено косметичний ремонт, побілено стіни. В сім`ї народилася ще одна дитина, мати знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, батько займається підсобними роботами та тимчасовими заробітками. Зі змісту акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 02.12.2020р. встановлено, що на час проведення обстеження виявлено, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] , разом з чоловіком, чотирма малолітніми дітьми та свекром. В даному будинку не дотримуються санітарно-гігієнічних норм, в помешканні брудно та не прибрано, немає придатного місця для сну та відпочинку дітей, немає місця для виконання домашніх завдань та ігор. На момент обстеження [PERSON] перебував в стані алкогольного сп`яніння, висловлювався нецензурною лайкою. Відповідно до повідомлення про сім`ю, яка перебуває у складних життєвих обставинах від 15.12.2021р. встановлено, що з 2019 року працівниками ССД міської ради проводилася наполеглива робота з багатодітною сім`єю [PERSON]. Троє старших дітей навчалися в Солотвинській школі, тому що мати і батько чекали народження четвертої дитини. В 2020р. соціальні працівники та староста села часто провідували родину та виявляли, що батьки перебували в стані алкогольного сп`яніння і своїми дітьми не займалися. 15.12.2021р. начальник служби у справах дітей Коломийської міської ради звернувся до директора департаменту соціальної політики Коломийської міської ради та просив взяти під соціальний супровід сім`ю [PERSON] та [PERSON] . Згідно акту обстеження умов проживання від 09.04.2021р. вбачається, що умови проживання в будинку за адресою: [ADDRESS] , незадовільні. В помешканні немає водопостачання, опалення - пічне, проведено електрику. В будинку антисанітарія, брудний посуд та одяг на підлозі. П`яні батьки з сусідом розпивають алкоголь, їжі немає. Для дітей не створено жодних умов для навчання, сну, ігор. Дитячий одяг брудний та розкиданий по підлозі. У висновку акту вказано: негайно вилучити дітей та вирішити питання про їхнє тимчасове влаштування. Того ж дня, 09.04.2021р. начальником служби у справах дітей службовою запискою було доведено до відома голову Коломийської міської ради про обставини, які склалися в сім`ї [PERSON] . Зокрема зазначено, що дана сім`я перебувала під соціальним супроводом, сім`ї надано комплекс соціальних послуг та гуманітарну допомогу, однак батьки не стали на шлях виправлення, продовжують зловживати алкоголем. Оскільки є порушення прав дітей на належне виховання, харчування, лікування та розвиток, а також існує загроза життю і здоров`ю дітей, начальник ССД просив розглянути на засіданні комісії з питань захисту прав дитини питання про негайне відібрання чотирьох малолітніх дітей від їхніх батьків. В листі начальника Єдиного центру надання реабілітаційних та соціальних послуг міста Коломиї Департаменту соціальної політики Коломийської міської ради від 12.04.2021р. № 154/01-12 зазначено, що фахівцями відділення соціальної роботи з сім`ями, дітьми та молоддю було здійснено декілька візитів до сім`ї [PERSON], яка опинилась в складних життєвих обставинах і має на вихованні 4 малолітніх дітей. Працівниками відділення дану сім`ю неодноразово було проінформовано про перелік соціальних послуг та механізм їх отримання з метою подолання складних життєвих обставин. Від запропонованих послуг [PERSON] відмовилась. В першій половині березня [PERSON] отримала соціальні виплати в розмірі близько 50 тисяч гривень. Володіючи інформацією про виплати, 16 березня завідувач відділення разом зі старостою с. Іванівнці здійснила виїзд до будинку відповідачів і виявили [PERSON] та [PERSON] в компанії ще двох осіб за розпиванням спиртних напоїв. При цьому в будинку було брудно, а троє малолітніх дітей спостерігали за тим, що відбувалося. В ході розмови було з`ясовано, що за тиждень сума в 50 тисяч була зменшена вдвічі. Куди були витрачені кошти встановити не вдалося. Аби решту коштів були витрачені для придбання необхідних речей для дітей та для покращення умов проживання фахівці відділення спільно з старостою та [PERSON] організували придбання ліжок, пральної машини, електричної плини, лінолеуму, продуктів харчування, засобів гігієни та канцтоварів для дітей. Під час чергових відвідувань 19 та 25 березня, ситуація не змінилася, [PERSON] у вказаний період відвідувань перебував в стані алкогольного сп`яніння та не був здатен вести діалог із завідувачем відділення та старостою села. Під час спільного візиту з працівниками поліції 09.04.2020р. було виявлено, що старший син не перебував на дистанційному навчанні, а грався в телефоні. В сім`ї знову вживались алкогольні напої з сторонніми особами. На зауваження комісії сім`я не реагувала і ситуацію не виправила, незважаючи на всі попередження, прохання, виховні розмови та лекції. Зі слів дідуся [PERSON] , його сина та невістка регулярно зловживають алкогольними напоями та залишають своїх малолітніх дітей без нагляду, а на отримані на дітей кошти влаштовують гуляння. Рішенням виконавчого комітету Коломийської міської ради від 27.04.2021р. № 111 було вирішено негайно відібрати малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у їхніх батьків [PERSON] та [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Коломийської міської ради від 11.05.2021р. № 130 малолітню [PERSON] тимчасово влаштовано в КНП «Івано-Франківський обласний будинок дитини Івано-Франківської обласної ради» м. Надвірна. Того ж дня дитина була влаштована в даний заклад, що підтверджується актом про поступлення дитини. [PERSON] та [PERSON] були відправлені до Міжрегіонального центру соціально-психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області с. Мединя, Галицького районі, Івано-Франківської області, що підтверджується актами прийому дітей від 28.04.2021р. 10 серпня 2021р. комісією знову було проведено обстеження умов проживання [PERSON] та встановлено, що умови проживання погані, умови для проживання та розвитку дітей не створені. Зазначено, що батьки сумують за дітьми, усвідомлюють, що відібрання дітей відбулося через їхню поведінку і було єдиним правильним рішенням, однак поки реального виходу з ситуації не бачать. Меншу доньку провідували в м.Надвірна, до старших дітей у с. Мединя не їздили. В акті також зазначено, що батьки менше стали зловживати спиртними напоями, проте ризик зриву присутній. Згідно акту обстеження умов проживання від 08.10.2021р. умови проживання задовільні, помешкання складається з двох кімнат, в одній з яких мешкає дідусь, в іншій - [PERSON] та [PERSON] . В будинку проведено електрику, опалення пічне. Для дітей наявні місця для сну: 2- ярусне ліжечко, дитяче ліжечко та одяг. Діти перебувають тимчасово у МЦСПР у с. Мединя,а молодша донька у будинку дитини в с. Надвірна. На момент огляду батьків вдома не було. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 11.10.2021р. відібрано малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] від їх батька [PERSON] , [INFO] , та матері [PERSON] , [INFO] та передати вказаних дітей органу опіки та піклування, виконавчому комітету Коломийської міської ради, для вирішення питання про подальше влаштування цих дітей. Рішенням виконавчого комітету Коломийської міської ради від 16.11.2021р. № 336 малолітнім дітям: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Коломийської міської ради від 16.11.2021р. № 340 переведено з 18.11.2021р. прийомну сім`ю [PERSON] та [PERSON] , в якій виховується неповнолітній [PERSON] , [INFO] та малолітні: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] в статус дитячого будинку сімейного типу. Влаштовано з 18.11.2021р. на виховання і спільне проживання до дитячого будинку сімейного типу Угорських 4 малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 18.11.2021р. між виконавчим комітетом Коломийської міської ради та [PERSON] і [PERSON] , як батьками-вихователями укладено договір про організацію діяльності дитячого будинку сімейного типу №9/2021, за умовами якого останні беруть на виховання та спільне проживання дітей, позбавлених батьківського піклування, зокрема і дітей відповідачів. Рішенням виконавчого комітету Коломийської міської ради від 17.01.2023р. № 8 дитину, позбавлену батьківського піклування [PERSON] було виведено з дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] . Припинено з 19.01.2023р. за згодою сторін дію договору №9 від 18.11.2021р. в частині, що стосується неповнолітнього [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Коломийської міської ради від 17.01.2023р. № 4 [PERSON] було влаштовано з 20.01.2023 на виховання і спільне проживання до ДБСТ [PERSON] та [PERSON] . На батьків-вихователів покладена персональна відповідальність за життя, здоров`я, фізичний і психічний розвиток неповнолітньої дитини. 20.01.2023р. між виконавчим комітетом Коломийської міської ради та [PERSON] та [PERSON] укладено договір про влаштування дитини на виховання та спільне проживання у дитячий будинок сімейного типу №1/2023 щодо [PERSON] , [INFO] . Відповідно до висновків про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дітей слідує, що у [PERSON] та [PERSON] лікарем-неврологом та лікарем-психіатром паталогій не виявлено. В остаточному висновку [PERSON] вказано: дискінезія жовчовивідних шляхів. У [PERSON] виявлено змішаний специфічний розлад розвитку (F83), двобічна плоскостопість. У [PERSON] виявлено специфічний розлад мовної артикуляції (F80). Вальгусна деформація колінних суглобів, Міопія правого ока та інші захворювання. Паталогій по неврології у дівчат не виявлено. Рішенням виконавчого комітету Коломийської міської ради від 23.08.2023р. № 212 було затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно їхній неповнолітніх дітей. Згідно, затвердженого вищевказаним рішенням, висновку вбачається, що після відібрання у відповідачів їхній дітей, а саме з листопада 2021 року батьки не зверталися до служби у справах дітей з питань щодо участі у вихованні та спілкуванні з ними, [PERSON] та [PERSON] продовжують зловживати алкогольними напоями, ведуть аморальний спосіб життя, не мають постійного місця роботи та достатнього матеріального забезпечення. Питання про позбавлення їх батьківських прав було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту дитини 26.07.023р. за результатом розгляду якого комісією було рекомендовано виконавчому комітету затвердити висновок про доцільність позбавлення батьківських прав, оскільки такі дії відповідатимуть інтересам дітей. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 31.10.2024р. умови проживання в будинку [ADDRESS] незадовільні. В житловій кімнаті де мешкають батьки дітей відчувається різкий запах куріння, речі брудні, стіни задимлені від пічного опалення. В кімнаті наявний стіл, тумбочка, телевізор, диван та двоспальне дитяче ліжко, яке закидане одягом. На момент обстеження в помешканні відсутній умови для проживання, утримання та виховання 4-х дітей. За три роки батьки не змінили спосіб життя та ставлення до дітей, за весь період перебування дітей в ДБСТ, [PERSON] та [PERSON] жодного разу не зустрілися з сином та доньками, а також з їхніми батьками-вихователями. Згідно виписки №9316 [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 30.10.2024 , та 22.11.2024 року її було виписано з КНП «Коломийська центральна районна лікарня» КМР після важкої ЗЧМТ, забій головного мозку важкого ступеня. Гостра епідуральна гематома ЗЧЯ. Гостра субдуаральна гематома зліва, вн/мозкові гематоми лобної і вискової ділянки. Перелом кісток черепа. 31.10.2024р. проведено резекційну трепанацію черепа ЗЧЯ потиличної кістки з видаленням епідуральних гематом. Хвора виписана на амбулаторне доліковування. Застосовані норми права. Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частина першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58). У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). У статті 12 Конвенції про права дитини встановлено, що держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, при чому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою під час будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Стаття 171 СК України передбачає, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Будучи опитаним в судовому засіданні неповнолітній [PERSON] пояснив, що не має бажання повертатися до своїх батьків, оскільки йому добре в тій сім`ї, в якій він зараз проживає. На теперішній час хлопець навчається в ліцеї № 14 м. Коломиї, любить свою прийомну матір, має нових братів та сестер, підтримує спілкування зі своїми рідними сестрами. Батько телефонував йому в 2021 році, інколи в тверезому стані, інколи в стані сп`яніння та обіцяв повернути його та сестер в сім`ю, зробити ремонт в будинку. Проте, після відвідування батьківського будинку в жовтня 2024р., [PERSON] побачив, що в помешканні безлад та неприємний запах, стіни чорні, ремонту не було. Мати хлопця останній раз приїздила до нього на його день народження в 2021 році і разом з дядьком подарувала йому гроші. По стану матері, він зрозумів, що вона перебувала після вживання алкогольних напоїв та виглядала не дуже гарно. [PERSON] не бачить змін у поведінці своїх батьків та не вірить, що вони зможуть виправитися, а тому вважає, що їх слід позбавити батьківських прав. Опитана в судовому засіданні малолітня [PERSON] зазначила, що їй подобається жити у прийомних батьків, бо поведінка її батьків не змінилася. Вказала, що на теперішній час навчається в 6 класі в Коломийському ліцеї №5. З 2021 року мати та батько до неї не приїздили. Батько телефонував та казав, що хоче їх повернути, але жодних дій для цього так і не зробив. Малолітня [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що також не бажає повертатися до своїх батьків, оскільки в їхньому будинку бруд та безлад. З 2021 року батьки телефонували, але жодного разу її не провідували. Мотиви, з яких виходить суд та його висновки. В даній справі суд враховує, що з 2020 року сім`я [PERSON] перебувала під соціальним супроводом і відповідачам неодноразово робилися зауваження щодо необхідності належного виконання ними батьківських обов`язків, а також покращення житлово-побутових умов проживання їхніх дітей, здійснення за ними належного догляду та виховання. Вказані рекомендації відповідачами були проігноровані, [PERSON] та [PERSON] продовжували звичний спосіб свого життя, зловживали алкогольними напоями, не приділяли дітям належної уваги, що стало підставою для відібрання дітей від батьків та поміщення їх до державних дитячих закладів, а в подальшому влаштування до дитячих будинків сімейного типу. За період часу, що діти проживали окремо, відповідачі їх не провідували та жодної участі в їхньому житті не приймали, лише декілька разів спілкувалися по телефону. Після пред`явлення позову, поведінка батьків відносно дітей не змінилася. Відповідачі не створили в будинку належних умов для проживання, виховання і розвитку дітей та не намагаються повернути їх в свою сім`ю. Неповнолітній син [PERSON] та малолітні доньки [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні висловили своє небажання повертатися до батьків та просили позбавити їх батьківських прав. Враховуючи, що у матеріалах справи наявні беззаперечні та достатні докази, які свідчать, що [PERSON] та [PERSON] у порушення вимог статті 150 СК України свідомо не виконують обов`язки щодо виховання та утримання дітей, не переймаються їхнім розвитком, успіхами в навчанні та станом здоров`я, не прагнуть здійснювати належне піклування за ними, суд доходить висновку про наявність правових підстав для позбавлення відповідачів батьківських прав. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. З приводу заперечень відповідачів щодо позбавлення їх батьківських прав, суд вважає за необхідне вказати наступне. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з того, що відповідачі не довели свого дійсного бажання спілкуватися з сином і доньками та брати участь у їхньому вихованні, остаточно і свідомо протягом останніх трьох років повністю самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків, можливість налагодження стосунків між батьками та дітьми на теперішній час не спостерігається. Доказів на підтвердження вчинення дій, які б свідчили про намір відповідачів брати участь у житті дітей, [PERSON] та [PERSON] суду не надали. Відтак, лише той факт, що відповідачі не визнають позов та просили не позбавляти їх батьківських прав, не свідчить про їхній інтерес до дітей та реальне бажання змінити поведінку. Такі висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 661/2532/17 (провадження № 61-46449св18), згідно з якими: «Самого тільки факту заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав недостатньо, щоб підтвердити наявність справжнього та належного інтересу відповідача до власної неповнолітньої дитини. Мотиви такого заперечення можуть бути різними, наприклад, це може бути пов`язане не з бажанням турбуватися про свою дитину, а з бажанням отримати у майбутньому піклування від неї. Тому до уваги мають братися всі обставини конкретної справи». Також у постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі № 398/4299/17 (провадження № 61-2861св20) зроблено такий висновок: «[…] Лише зазначення відповідачем в апеляційній скарзі про його бажання піклуватися про дитину не спростовує факту його ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. […] Факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав з урахуванням його поведінки не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку. Верховний Суд зазначає, що позбавлення відповідача батьківських прав, здійснене згідно із законом (пункт 2 частини першої статті 164 СК України), спрямоване на захист прав та інтересів дитини, отже, має законну мету і втручання в права відповідача є пропорційним меті позбавлення його батьківських прав». Таким чином, суд враховує зазначені висновки в даній справі та зазначає, що саме лише заперечення відповідачів проти позбавлення їх батьківських прав не може розцінюватися як достатня підстава для відмови у задоволенні позовної вимоги про позбавлення батьківських прав. Щодо вимог про стягнення аліментів. Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ч.3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові Цивільного касаційного суду Верховного Суду від 04.07.2018 р. по справі № 490/4522/16-ц. Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України). На підставі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, що встановлено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п. 17). Оскільки позов в частині позбавлення батьківських прав задовольняється, а особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, суд, врахувавши обставини, визначені ст. 182 СК України, а також взявши до уваги, що позивачем заявлено до стягнення майже мінімальний розмір аліментів, прийшов до висновку, що з відповідачів слід стягнути аліменти на користь батьків-вихователів [PERSON] та [PERSON] на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 2000,00 гривень на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 28.05.2024р. і до досягнення повноліття. Заперечення відповідачів щодо стягнення з них аліментів, суд до уваги не приймає, оскільки відсутність офіційних доходів у батьків не позбавляють їх від обов`язку утримувати неповнолітніх дітей. Законом не передбачено звільнення платника аліментів від зобов`язання щомісячної сплати аліментів на утримання дитини в разі втрати роботи чи перебуванні в статусі безробітного. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду роз`яснив, що батько не може бути звільнений від сплати аліментів на тій підставі, що він не працює і на його утриманні знаходиться непрацездатна мати. Вказані факти також не є достатньою підставою для зменшення присудженого нижчими судами розміру аліментів. Відповідна постанова у справі № 234/6207/17 (№ 61-7802св18) була ухвалена 15 травня 2018 року. Отже, нормами чинного законодавства визначено, що відсутність доходів не знімає з боржника обов`язки по сплаті аліментів. До того ж, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Вказаної позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 23 грудня 2019 року у справі № 344/10971/16-ц, провадження № 61-46794св18. Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 (провадження 61-22317св19) зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. Отже, батьки рівні не тільки в правах на дитину, але і в обов`язках щодо її забезпечення, оскільки кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виходячи з положень вищевказаної норми, з кожного відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved