Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

І. Описова частина 1. Стислий зміст позовної заяви 25 вересня 2024 року засобами поштового зв`язку №4602500022153, [PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про розірвання укладеного між сторонами шлюбу, зареєстрованого 07 лютого 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №99 (а.с. 2-4). В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що між сторонами 07 лютого 2004 року був укладений шлюб. У цьому шлюбі у подружжя народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що після прожитих разом з відповідачем двадцяти років у шлюбі вони в 2022 році припинили спільне проживання, спільне господарство не ведуть, спілкування не підтримують. Крім того, протягом останніх років, які передували настанню зазначеної обставини, її відносини з чоловіком були напруженими та значно погіршувалися, взаєморозуміння зникло ще після народження першої дитини. Автор позову зазначає, що будь-які спроби примиритися, не дали бажаних результатів, оскільки у них різні погляди на сімейне життя, обов`язки, та навіть людські цінності; подружні відносини між сторонами припинилися декілька років тому. Тож позивач не бажає продовжувати шлюбні відносини, просить суд не надавати строк на примирення, звертає увагу суду на те, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам та інтересам їх дітей. 2. Стислий зміст відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив Відповідач [PERSON] своїм правом на відзив, що передбачене статтею\~178 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), не скористався. 3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 жовтня 2024 року відкрито провадження у цій цивільній справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 20-21). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, проте, у позовній заяві просила здійснювати розгляд справи без її участі. Також від її представника надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити у повному обсязі; строку для примирення просили не надавати (а.с.\~23\~ 26). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №0600292090533, в якому зазначено, що «адресат відсутній за вказаною адресою», а також оголошенням про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме (а.с. 34, 37 зворотна сторона). 11 грудня 2024 року адвокат відповідача [PERSON] надав суду заяву, у якій вказано, що [PERSON] визнає позовні вимоги та просить суд розірвати шлюб між сторонами; також просить здійснювати розгляд справи без участі сторони відповідача. Виходячи з положень статті 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у тому числі, правом визначити свою участь в судовому засіданні. Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У зв`язку з неявкою учасників справи, беручи до уваги приписи частини другої статті\~247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи. ІІ. Мотивувальна частина 1. Фактичні обставини встановлені судом. 07 лютого 2004 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що свідчить свідоцтво про одруження № [NUMBER] , запис за №99, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції (а.с. 13). У цьому шлюбі у подружжя народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Повторно, серія [NUMBER] , відповідний актовий запис №741, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції (а.с. 14), та дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , відповідний актовий запис №2303, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції (а.с. 15). 2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Відповідно до частини першої статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (стаття 4 ЦПК України). За положенням статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша). Відповідно до статті 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Частиною першою статті 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка; кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Конституційний Суд України у Рішенні від 29 жовтня 2024 року № 1-р/2024 зазначив, що Конституція України містить систему гарантій, що утворюють фундаментальну основу захисту права на шлюб і створення сім`ї, зокрема визначає гідність людини основою для здійснення нею всіх основних прав, серед інших права на шлюб; зобов`язує державу створювати умови для реалізації права на шлюб, які мають бути визначені законом та не повинні містити необґрунтованих перепон; встановлює фундаментальний принцип рівності, визначає, що права людини є невідчужуваними та непорушними; передбачає заборону скасування конституційних прав, звуження їх змісту та обсягу, а також заборону дискримінації за різними ознаками, зокрема при укладенні шлюбу (статті 3, 21, 24); Конституція України також установлює основні засади регулювання шлюбних і сімейних відносин: шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка; кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї; батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття; повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків; сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (стаття 51) (абзац перший підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини). У статті 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року вказано, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з частинами восьмою та дев`ятою статті 7 Сімейного кодексу України (далі СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї; сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Частиною другою статті 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті\~110 цього Кодексу. Як встановлено судом, сторони з 2022 року припинили спільне проживання, ведення спільного господарства, спілкування не підтримують. Крім того, протягом останніх років, які передували настанню зазначеної обставини, відносини між подружжям були напруженими та значно погіршувалися, зникло взаєморозуміння ще після народження першої дитини. Крім того, будь-які спроби примиритися, не дали бажаних результатів, оскільки у них різні погляди на сімейне життя, обов`язки, та навіть людські цінності. Подружні відносини між подружжям фактично припинені тривалий час, позивач наполягає на розірванні шлюбу, наголошує на небажанні встановлення строку на примирення; відповідач також не бажає продовжувати шлюбні відносини й не заперечує щодо розірвання шлюбу. Тож суд вважає, що призначення судом строку на примирення, як це передбачено статтею\~111 СК України, не змінить на краще стан шлюбних відносин, оскільки вказані обставини продовжуються протягом тривалого проміжку часу, а спроби примирення між сторонами не принели жодних результатів. Крім того, позивач стосовно встановлення строку на примирення категорично заперечує. За змістом статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Проте судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у цього подружжя відсутні. У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 звернуто увагу на ту обставину, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно з частиною другою статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви Враховуючи наведене вище, суд встановив, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, відтак є очевидним те, що їх шлюб носить формальний характер, а його збереження неможливе й недоцільне, оскільки буде суперечити інтересам сторін, в зв`язку з чим суд вважає, що відповідно до вимог статті 112 СК України шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до\~частини першої,\~пункту 1\~частини другої\~статті 141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи той факт, що позов про розірвання шлюбу задоволений в повному обсязі, а позивачем сплачено судовий збір у сумі 1\~211,20 гривень, що підтверджується квитанцією про сплату №70794377 від 24 вересня 2024 року (а.с. 1), обов`язок щодо сплати судового збору на користь [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1\~211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок, слід покласти на [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved