Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

У вересні 2024 року КП «Київтеплоенерго» звернулось до Подільського районного суду м. Києва із вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що з 01.05.2018 КП «Київтеплоенерго» є виконавцем комунальних послуг, а саме: з 01.05.2018 до 31.10.2021 є виконавцем послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води; з 01.11.2021 у зв`язку зі зміною законодавства позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води. Вказує, що правовідносини у сфері надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води регулювались Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Наразі правовідносини у сфері надання послуг з теплової енергії та постачання гарячої води регулюється Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 «Про затвердження правил надання послуг з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуг з постачання гарячої води». Позивач зазначає, що відповідно до вимог зазначених вище нормативно-правових актів, послуги з центрального опалення та постачання гарячої води та постачання теплової енергії надаються споживачеві згідно з договорами, що оформлюється на основі типових договорів про надання відповідних комунальних послуг, які є договорами приєднання. Вказує, що на виконання вимог законодавства позивач на підставі типових договорів підготував та оприлюднив договір про надання послуг центрального опалення та постачання гарячої води, який було опубліковано в газеті «Хрещатик» 28 березня 2018р. Також позивач на своєму сайті оприлюднив типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води. Відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та (або) сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Позивач зазначає, що квартира [ADDRESS], який в цілому під`єднаний до мереж тепло та водопостачання. Відповідачі від послуг з центрального опалення та постачання гарячої води (з 1 листопада 2021р. від послуг з постачання теплової енергії та гарячої води) не відмовлялися, отже між позивачем та відповідачами наявні цивільно-правові відносини, згідно яких позивач зобов`язаний надавати послуги з центрального опалення (постачання теплової енергії) та постачання гарячої води, направляти відповідачам платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг, а відповідачі, споживаючи такі послуги, зобов`язані оплатити їх вартість. Позивач зазначає, що не дивлячись на обов`язок оплачувати спожиті послуги, відповідачі у порушення вимог чинного законодавства у сфері комунальних послуг своєчасно не сплачували за спожиті послуги, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.07.2024 складає 89 958 грн 18 коп., з яких: 33 596,41 грн. заборгованості за послуги централізованого опалення за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року; 6 858,35 грн. заборгованості за послуги централізованого постачання гарячої води за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року; 40 277, 10 грн. заборгованості за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021; 4 077, 76 грн. заборгованості за послуги з постачання гарячої води за період з 01.11.2021; 1 006, 48 заборгованості за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії; 504, 66 грн. заборгованості за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води; 130, 06грн. заборгованості зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення. Таким чином позивач просить стягнути з відповідачів вищевказану заборгованість, а також судові витрати. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.09.2024 року матеріали позову передані на розгляд судді Войтенко Т.В. 13.09.2024 року ухвалою судді відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 07.11.2024 від відповідачів [PERSON] , [PERSON] надійшов відзив, в якому останні позов не визнають з наступних підстав. Вимоги по стягненню заборгованості за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення в розмірі 33 596,41 грн., заборгованості за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 6 858, 35 грн вважають незаконними, скільки строк позовної давності вже сплив для заявлення таких вимог. Заборгованість, яка виникла за спожиті послуги з 2021 року, на момент подачі відзиву відсутня, оскільки була сплачена відповідачами, про що долучено копії квитанцій. Вимоги позивача відповідачі умовно поділили на такі, які не підлягають задоволенню відповідно до вимог законодавства у зв`язку зі спливу строку позовної давності, інші вимоги - такими, що є неактуальними, адже така заборгованість вже погашена. 20.11.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив. Щодо строків позовної давності позивач зазначає, що перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Пунктом 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року. Таким чином, позивачем не було пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості з оплати послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, спожитих з березня 2017 року. Також, позивачем зазначено, що після подачі позовної заяви відповідачі частково сплатили боргові зобов`язання. 10.12.2024 від відповідачів надійшли письмові пояснення, в яких останні не погоджуються з позивачем та просять відмовити в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі. В судовому засіданні 10.12.2024 представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги частково в частині несплаченої заборгованості, щодо якої відповідачі стверджують про пропуск строку позовної давності. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, в судове засідання 10.12.2024 не з`явились. Зважаючи на неповідомлення причин неявки, суд вважав за можливе розглянути справу у їхню відсутність. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що КП «Київтеплоенерго», є правонаступником ПАТ «Київенерго», визначено обов`язковим виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків комунальної форми власності згідно Закону України № 1198-VІІ від 10.04.2014 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» з 01.08.2018 року. За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Відтак з 01.05.2018 року надання послуг з постачання теплової енергії здійснює КП «Київтеплоенерго». Правовідносини з постачання теплової енергії та гарячої води між постачальною організацією та споживачем (фізичною особою) починаючи з 01.11.2021 року здійснюється на підставі Постанови КМУ від 11.12.2019 року №1182 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуг з постачання гарячої води» та Постанови №830 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії від 21.08.2019 року. Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі договору про надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води. Відповідно до ч. 7 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року договір про надання послуг з центрального опалення, послуг з центрального постачання холодної води, послуг з центрального постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 року № 34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови. Відповідно до норм ЦК України встановлено, якщо особа вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, то договір вважається укладеним. Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем. Відповідачі від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлялась (не відключалась). Тому виникнення цивільних прав та обов`язків підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату послуг, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, п. п. 18, 20, 30 Правил, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно з п.21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання, з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалювальної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно з законодавством. Згідно з п.30 Правил, споживач зобов`язаний: 1) оплачувати послуги в установлені договором строки; 2) забезпечувати доступ до мережі, арматури, квартирних засобів обліку, розподільчих систем представника виконавця за наявності в нього відповідного посвідчення: для ліквідації аварій - цілодобово; для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічного і профілактичного огляду, зняття контрольних показників квартирних засобів обліку - згідно з умовами договору; 3) дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; 4) забезпечувати цілісність квартирних засобів обліку та не втручатися в їх роботу; 5) у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі; 6) виконувати інші обов`язки відповідно до законодавства. Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , отримують житлово-комунальні послуги та є їх споживачами. Факт надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води відповідачами не заперечується, відповідачами частково погашено заборгованість за отримані послуги вже під час судового розгляду справи. Як вбачається із наданих позивачем розрахунків, заборгованість станом на 01.07.2024 складає 89 958 грн 18 коп., з яких: 33 596,41 грн. заборгованості за послуги централізованого опалення за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року; 6 858,35 грн. заборгованості за послуги централізованого постачання гарячої води за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року; 40 277,10 грн. заборгованості за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021; 4 077,76 грн. заборгованості за послуги з постачання гарячої води за період з 01.11.2021; 1006,48 заборгованості за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії; 504,66 грн. заборгованості за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води; 130,06 грн. заборгованості зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення. Відповідачами після відкриття провадження у справі було частково сплачено заборгованість, про що долучено копії квитанцій: за постачання теплової енергії у розмірі 40 277,10грн. ( квитанція №0.0.3987504114.1 від 06.11.2024), за постачання гарячої води у розмірі 4 077, 76 грн. (квитанція №0.0.3987504114.2 від 06.11.2024), за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1 006, 48 грн. (квитанція № 0.0.3987504114.3 від 06.11.2024), за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 504, 66 грн. ( квитанція №0.0.3987504114.4 від 06.11.2024), за обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 130,06 грн. (квитанція №0.0.3987509429.1 від 06.11.2024). Отже, на момент ухвалення судового рішення у справі непогашеною є заборгованість за послуги централізованого опалення за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року у розмірі 33 596,41 грн. та заборгованість за послуги централізованого постачання гарячої води за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року у розмірі 6 858,35 грн. Відповідачами заявлено клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності до даних вимог як підстави для відмови у задоволенні позову в цій частині відповідно до ст. 267 ЦК України. Так відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною спорі, є підставою для відмови у позові (ст.267 ЦК України). У конкретній справі заборгованість, щодо якої розглядається спір, виникла за період з 01.05.2018р. по 31.10.2021. З даним позовом про стягнення заборгованості позивач звернувся 21 серпня 2024р. (а.с.86), тобто щодо вимог про стягнення заборгованості, яка утворилася до 21.08.2021 можна було б говорити про сплив строку позовної давності. Однак, відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. З наданих позивачем розрахунків заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води вбачається, що по особовому рахунку № [NUMBER] в лютому 2019р. було здійснено оплати, а саме: за централізоване опалення сплачено 4800,00 грн., за постачання гарячої води - 351,04 грн. (а.с.7-8). Факт здійснення часткової оплати заборгованості відповідно до статті 264 ЦК України свідчить про визнання відповідачем боргу, що перервало перебіг позовної давності. З лютого 2019р. перебіг трирічного строку позовної давності розпочався з початку. Законом України від 30.03.2020 № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12 згідно із яким: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID -19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681,728, 786, 1293 нього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID -19» установлено карантин на усій території України з 12.03.2020. Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID -19» постановлено установити карантин на усій території України з 12.03.2020. Дія карантину, встановленого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211, неодноразово продовжувалась. Отже, встановлена статтею 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність тривалістю у три роки була продовжена. Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID -19, спричиненої коронавірусом 8АЯ8-СоУ-2» з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України скасовано карантин. Водночас, п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Отже, встановлена статтею 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність тривалістю у три роки, сплив якої припадав на карантин, який скасований під час дії воєнного стану, продовжена до закінчення дії воєнного стану. Відтак, суд вважає строк позовної давності таким, що не пропущений. За таких обставин позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» слід задовольнити частково та стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» 33 596,41 грн. заборгованості за послуги централізованого опалення за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року; та 6 858,35 грн. заборгованості за послуги централізованого постачання гарячої води за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року. Позивачу необхідно відмовити у задоволенні решти позовних вимог щодо стягнення заборгованості, яка вже оплачена відповідачем під час судового провадження у даній справі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією № 21860 від 08.08.2024 про сплату судового збору у сумі 3 028,00 грн, який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. Щодо стягнення витрат за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 43,00 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до квитанції від 12 липня 2024 року позивачем за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав сплачено 43,00 грн. Разом з тим, вимога позивача про стягнення з відповідачів на його користь витрат, пов`язаних з отриманням відомостей з Державного реєстру речових прав у сумі 43,00 грн задоволенню не підлягає, оскільки зазначені витрати не є судовими витратами. На підставі викладеного та

Outcome: partial