Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

30 жовтня 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 09.11.2010 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою, у шлюбі народились діти: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що відносини не склалися через протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З 2020 року не проживають разом. Також позивач вказує, що на ґрунті сімейно-побутових розбіжностей та протилежних поглядів на сімейне життя, втрачено почуття любові, шлюб існує формально. Просить розірвати шлюб між [PERSON] та відповідачкою [PERSON] , зареєстрований 09.11.2010 року Олександрівською сільською радою Магдалинівського району Дніпропетровській області, актовий запис №03. Ухвалою суду від 14.11.2024 року відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін, відповідачу запропоновано подати відзив на позов. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена відповідно до вимог процесуального закону. Надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Відповідно до ст. 105 ч. 3 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 09.11.2010 року у Олександрівській сільсій раді Магдалинівського району Дніпропетровської області, актовий запис №03, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] (а.с.7). Сторони мають неповнолітніх дітей, сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 8), дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 9). Звертаючись до суду із позовом про розірвання шлюбу, позивач зазначає, що через протилежні погляди на шлюб та сім`ю сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З 2020 року не проживають разом. Відповідач відзив на позовну заяву не подала, у судове засідання не з`явилася та не висловила своїх заперечень щодо доводів позивача. Приймаючи до уваги існуючі взаємини між подружжям, причини розлучення, вказані в позовній заяві та небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі, оскільки жодна із сторін не висловила бажання щодо надання строку для примирення. Враховуючи, що позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, подальше спільне життя буде суперечити інтересам сторін. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч.3 ст.115 СК України). На підставі викладеного,

Outcome: approved