Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" за допомогою системи "Електронний суд" звернулось до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 1889639 від 07.05.2021 року в розмірі 16360 грн., та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 07.05.2021 року між ТОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] укладено кредитний договір № 1889639, у відповідності до умов якого [PERSON] отримала строковий кредит шляхом перерахування на картковий рахунок грошових коштів в розмірі 5000 грн. на строк 30 днів, з можливістю пролонгації з ініціативою клієнта, або автопролонгацією в разі наявності заборгованості. Згідно умов договору [PERSON] зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.У порушення умов кредитного договору № 1889639 від 07.05.2021 року, про належне, повне і своєчасне виконання зобов`язань, [PERSON] зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, не сплачує платежі, в результаті чого станом на 19.02.2022 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 16360 грн., а саме: 5000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 11360 грн. - заборгованість за процентами. Між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" 24.12.2021 року укладено договір факторингу № 02-24122001, відповідно до умов якого ТОВ "Лінеура Україна" відступило на користь ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" право вимоги за кредитним договором № 1889639 від 07.05.2021 року. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.03.2024 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. 20 травня 2024 року ухвалено заочне рішення. 04 червня 2024 року ухвалено додаткове рішення. 21 жовтня 2024 року ухвалою суду заочне рішення від 20 травня 2024 року скасовано та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 28\~жовтня 2024\~року \~до суду\~він представника\~відповідача \~надійшов відзив\~ на\~позовну заяву,\~в якому\~представник відповідача\~ просила\~ відмовити\~у задоволенні\~позовних вимог\~посилаючись \~на те,\~що \~в договорі\~ про\~ надання\~ коштів\~ на\~ умовах\~споживчого кредиту\~ №1889639\~від 07\~травня 2021\~року укладеного\~між ТОВ\~«Лігнеура Україна»\~та \~відповідачем \~ визначено\~строк кредитування\~ строк\~кредиту 30\~днів.\~Право ТОВ\~"Лінеура\~Україна"\~(ТОВ\~"ФК\~"КЕШ\~ТУ ГОУ")\~ нараховувати\~передбачені договором\~проценти за\~кредитом припинилося\~після спливу\~визначеного договором\~строку кредитування\~з 06.06.2021\~року. Згідно з\~п.4.2.4.\~Договору у\~випадку автопролонгації\~Товариство не\~пізніше 4-го\~календарного дня\~після закінчення\~строку кредиту\~або продовженого\~строку кредиту\~(п.1.3,\~п.4.1.5\~Договору)\~надсилає електронний\~лист-повідомлення\~на електронну\~адресу Клієнта\~та/або\~СМС-\~повідомлення на\~номер телефону,\~вказані в\~розділі 10\~цього Договору,\~інформуючи Клієнта\~про новий\~строк користування\~кредитом та\~розмір процентної\~ставки за\~користування кредитом.\~Зазначена інформація\~відображається також\~в Особистому\~кабінеті.\~Позивачем не\~надано суду\~доказів пролонгації\~строку кредитування,\~зокрема,\~доказів складання\~та доведення\~до відповідача\~оновлених графіків\~платежів згідно\~з п.4.2.4.\~Договору.\~Виписка з\~особового рахунка\~№ [NUMBER] \~не відповідає\~вимогам «Положення\~про організацію\~бухгалтерського обліку,\~бухгалтерського контролю\~під час\~здійснення операційної\~діяльності в\~банках України»,\~затвердженого Правлінням\~НБУ від\~04.07.2018\~ №\~75,\~так як\~не містить\~інформації з\~аналітичних рахунків\~з обліку\~внутрішньобанківських операцій\~з зазначенням\~щомісячно нарахування\~заборгованості за\~процентами та\~погашення заборгованості.\~Фактично Виписка\~№1889639\~є довідкою\~фінансової компанії\~про наявність\~заборгованості.\~Виписка №1889639\~не містить\~інформації про\~щомісячне нарахування\~відсотків,\~коли (за\~який період)\~були нараховані\~прострочені процентами\~в розмірі\~11360,00\~ грн.;\~чи були\~ці відсотки\~нараховані ТОВ\~"Лінеура\~Україна"\~ чи\~уже ТОВ\~"ФК\~"КЕШ\~ТУ ГОУ".\~При цьому,\~згідно з\~ 4.2.8\~Договору про\~ надання\~ коштів\~ на\~ умовах\~споживчого кредиту\~ №1889639\~від 07.05.2021\~року продовження\~строку користування\~кредитом є\~неможливим (не\~відбувається)\~відповідно до\~п.4.2.5\~Договору,\~а також,\~якщо:\~Товариство \~відступило \~право \~вимоги за\~ Договором\~ третій\~особі.\~В матеріалах\~справи відсутні\~докази ,\~які б\~підтверджували \~факт перерахування\~грошових коштів.\~У Договорі\~про \~надання \~коштів \~на \~умовах споживчого\~кредиту \~№1889639\~від 07.05.2021\~року не\~зазначені банківські\~реквізити,\~за якими\~ [PERSON] \~мають бути\~перераховані кредитні\~кошти.\~Довідка ТОВ\~ «УНІВЕРСАЛЬНІ\~ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ»\~ ТОВ\~«УПР» від\~30.11.2023\~року не\~містить даних\~повного номера\~картки,\~прізвища ім`я\~та по\~батькові власника\~банківської картки.\~Інші докази,\~які б\~ підтверджували\~ факт\~ перерахування\~грошових коштів\~ в\~матеріалах справи\~відсутні.\~ Також,\~позивачем не\~надано належних\~та достатніх\~доказів того,\~що до\~ТОВ "ФК\~"КЕШ\~ТУ ГОУ"\~від \~ТОВ "Лінеура\~Україна"\~перейшло право\~вимоги за\~вказаним кредитним\~договором. На підтвердження\~переходу права\~вимоги за\~Договором \~про \~надання \~коштів \~на \~умовах споживчого\~кредиту \~№1889639\~від 07.05.2021\~року,\~підписаним між\~ТОВ "Лінеура\~Україна"\~та \~ [PERSON] \~позивачем було\~надано Витяг\~з Реєстру\~боржників до\~Договору факторингу\~№02-24122001\~від 24.12.2021\~року.\~Разом з\~тим,\~вказана копія\~Витягу з\~Реєстру боржників\~до Договору\~факторингу №02-24122001\~від 24.12.2021\~року не\~є належним\~чином завіреною\~та зроблена\~з документу,\~який містить\~лише підпис\~та печатку\~позивача та\~сформований представником\~ТОВ "ФК\~"КЕШ\~ТУ ГОУ"\~без зазначення\~дати формування. Натомість, на вказаному документі відсутні печатка та підпис уповноваженої особи ТОВ "Лінеура Україна". У зв`язку з вище зазначеним, відсутні підстави стверджувати, що до ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" від ТОВ "Лінеура Україна" перейшло право вимоги за Договором факторингу №02-24122001 від 24.12.2021 року. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних посилаючись на доводи викладені у відзиві на позовну заяву. Суд, вислухавши вступне слово представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, прийшов на наступного. З матеріалів справи судом встановлено, що 07.05.2021 року між ТОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1889639. Кредитний договір підписано електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно з довідкою про ідентифікацію ТОВ «ЛІНЕУРА Україна», клієнт [PERSON] , з яким укладено договір № 1889639 від 07.05.2021, ідентифікований ТОВ «Лінеруа Україна». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): здійснювалось в інформаційно-телекомунікаційній системі https://credit7.ua/: одноразовий ідентифікатор Н465, час відправки ідентифікатору позичальнику 07.05.2021 5:57:53, номер телефону, на який відправлено ідентифікатор 380965435017 . Згідно з листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» на адресу ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», ТОВ «УПР», яке надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, на виконання умов договору на переказ коштів № ФК342 від 02.10.2012, інформує про перерахування грошових коштів у розмірі 5\~000 грн. 05.07.2021 на банківську картку № [NUMBER] . Згідно з п. 1.2 Договору №1889639 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07.05.2021 року на умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту - кредит. Сума кредиту складає: 5000,00 гривень. Згідно з п. 1.3 Договору №1889639 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07.05.2021 року строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. Згідно з п. 1.4 Договору №1889639 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07.05.2021 року тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процента ставка становить 1,90% в день. Позивачем за кредитним договором № 1889639 нарахована заборгованість,яка станом на 22.06.2023 року складає 16360 грн., а саме: 5000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 11360 грн. - заборгованість за процентами. Відповідно до ч. 1, ч. 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 2\~ст. 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з\~ст. 1055 ЦК України\~кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. За змістом ч. 1\~ст. 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Умовами п.п. 2.1. кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізітами платіжної картки № [NUMBER] або на іншу платіжну картку клієнта , реквізити якої надані клієнтом товариству х метою отримання кредиту. У позовній заяві ТОВ « Лінеура України» вказує, що на підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок. Однак, матеріали справи не містять письмових доказів на підтвердження факту отримання за [PERSON] вказаним у позові кредитним договором від 07.05.2021 року кредитних коштів у розмірі 5 000 грн. Довідка ТОВ « Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УРП» від 30.11.2023 року не містить даних повного номера картки, прізвища ім`я та по батькові власника банківської картки. Отже, довідкою ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» ТОВ «УПР» від 30.11.2023 року не підтверджується, що грошові кошти були перераховані на банківську картку [PERSON] . Також, виписка з особового рахунка № [NUMBER] не відповідає вимогам «Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України», затвердженого Правлінням НБУ від 04.07.2018 № 75. Фактично Виписка №1889639 є довідкою фінансової компанії про наявність заборгованості. Відповідно до п. 4.2 Договору, сторони домовились, що у випадку, якщо у Клієнта на дату закінчення строку кредиту (нового строку пролонгації) наявна заборгованість за кредитом та Клієнт не продовжив строк кредиту відповідно до п.п. 4.1.1-4.1.6 Договору (пролонгація за ініціативою Клієнта), застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (авто пролонгація) з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту. Клієнт, підписуючи Договір, дає згоду на його авто пролонгацію продовження строку дії Договору та строку користування кредитом із закінчення строку кредиту або продовженого строку кредиту ще на 15 днів. Згідно п. 4.2.4 Договору у випадку пролонгації Товариство не пізніше 4-го календарного дня після закінчення строку кредиту або продовженого строку кредиту (п.1.3, р.4.1.5 Договору) надсилає електронний лист-повідомлення на електронну адресу Клієнта та/або СМС-повідомлення на номер телефону, вказані у розділі 10 цього Договору, інформуючи Клієнта про новий строк користування кредитом та розмір процентної ставки за користування кредитом. Зазначена інформація також відображається в Особистому кабінеті. Сторони погодили, що за користування кредитом в період автопролонгації нарахування процентів здійснюється в порядку розділу 3 Договору за стандартною процентною ставкою у відповідності до п. 1.5 Договору (24079,41 % річних) (п. 4.2.3 Договору). Відповідно до положень п. 4.2.5 Договору, загальна кількість автопролонгацій за Договором обмежується загальною кількістю днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 днів (включаючи 30 денний строк кредитування за п.1.3 Договору). Якщо у разі наступної пролонгації загальна кількість днів користування кредиту буде більшою за 120 днів, така авто пролонгація не застосовується, а строк повернення кредиту та сплати нарахованих процентів є таким, що настав. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження №14-10цс18) зазначено, що «відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 зазначається, що: - проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу) (пункт 81); - припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України (пункт 91); - на період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором (пункт 97); - при цьому компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користування кредитом», до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність (пункт 106); - можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав) (пункт 128). З аналізу умов договору суд дійшов висновку, що сторони визначили, що первинний період користування кредитом становить 30 днів та можлива пролонгація строку користування кредитом шляхом укладення додаткової угоди. Доказів пролонгації договору матеріали справи не містять. З копії договору факторингу № 02-24122001 від 24.12.2021 року встановлено, що ТОВ "Лінеура Україна" відступило на користь ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" право вимоги за кредитним договором № 1889639 від 07.05.2021 року. \~ \~ \~ \~Згідно з п. 6.1 договору факторингу у відповідності до умов цього договору клієнт передає (відступає) фактору права вимоги до боржників, які виникли у клієнта внаслідок невиконання боржниками умов кредитних договорів та які входять до портфелю заборгованості. Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що до нього перейшло право грошової вимоги до відповідача на підставі вказаного вище договору факторингу та заявив по заборгованість за кредитним договором у розмірі 16360,00 грн., з яких: яка складається з: 5000,00 грн. заборгованості за сумою кредиту та 11360,00 грн. заборгованості зав процентами, яку позивач просив стягнути з відповідача на їх користь. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину. Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Оскільки боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). У постанові Верховного суду України від 17 січня 2020 року у справі № 916/2286/16 зазначено, що предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги). Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату. Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю. Якщо право вимоги відступається «за номінальною вартістю» без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні (ч. 3 ст. 656 ЦК України). Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу. Плата за договором факторингу може бути у формі різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченою в договорі, право вимоги за яким передається. Дослідивши наданий до позовної заяви договір факторингу № 02-24122001 від 24 грудня 2021 року, укладений між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу», суд встановив наступне. Відповідно до п. 1.1 та 1.2 вказаного договору Фактор передає грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступає Факторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами (Портфель заборгованості). Внаслідок передачі (відступлення) Права Вимоги за цим Договором, Фактор заміняє Клієнта (Первісного кредитора) у Кредитних договорах, що входять до Протфеля Заборгованості та набуває прав грошових вимог Клієнта за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників за Кредитними договорами. Згідно з п. 6.2.3 вказаного Договору права вимоги переходять до фактора після підписання сторонами цього договору та виконання фактором вимог п. 7.2 Договору. Пунктом 7.2 договору визначено, що фактор здійснює оплату клієнту шляхом перерахування суми, що вказана в п. 7.1 цього договору на вказаний у реквізитах до цього договору рахунок, протягом п`яти робочих днів з дати підписання сторонами цього договору. Разом з тим, судом встановлено, що договір факторингу № 02-24122001 від 24 грудня 2021 року, укладений між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу» поданий до суду неповно. Так, пункти 6.1 та 7.1 вказаного договору факторингу щодо розміру ціни продажу містять не заповнені рядки, що позбавляє суд визначити його істотні умови та встановити наявність обставини щодо переходу до позивача права грошової вимоги у кредитному зобов`язанні, де боржником є саме відповідач. В той же час, встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договором факторингу № 02-24122001 після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували виконання сторонами умов договору факторингу та, як наслідок - набуття права грошової вимоги позивача до відповідача за кредитним договором та можливості реалізації прав нового кредитора для звернення до суду з даним позовом. Суд зауважує, що для встановлення наявності підстав для позову необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника, що неможливо без надання правової оцінки договору факторингу. При цьому, надання правової оцінки договору факторингу не є виходом за межі поданої юридичною особою позовної заяви та не порушує презумпцію правомірності правочину, оскільки для встановлення наявності підстав для здійснення правонаступництва у кредитних правовідносинах необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. Водночас, суд також вважає, що наданий позивачем витяг з Реєстру боржників не обґрунтовує позовні вимоги позивача з таких підстав. Так, п. 8.1.2, 8.2 та 8.2.1 договору факторингу визначено, що передача Клієнтом паперового Реєстру Боржників Фактору здійснюється протягом одного робочого дня, з дати отримання від Фактора оплати Ціни Продажу в порядку визначеному в п. 7.2, 7.3 Договору. Клієнт зобов`язаний передати Фактору Реєстр Боржників в електронній формі, на електронному носієві (флеш карта, компакт диск та інші оптичні носії інформації) за формою, встановленою в Додатку № 1-1 до цього Договору, з усіма заповненими даними про Боржників, які обов`язково повинні міститись в Реєстрі Боржників. Факт здійснення між Сторонами приймання-передачі Документації підтверджується відповідним Актом приймання-передачі (Додаток № 2 до цього договору), підписаним особами, що мають повноваження на здійснення цих дій від кожної зі Сторін. З наведеного слідує, що належним доказом наявності у переліку божників відповідача [PERSON] , право грошової вимоги щодо якої відступається за договором факторингу, є саме Реєстр боржників, який підписується сторонами, у паперовому вигляді. При цьому, позивачем до позовної заяви не додано підписаного уповноваженими особами Акту приймання-передачі, що є Додатком № 2 до договору, а формування такого документа як витяг з Реєстру боржників, умовами наданого до суду договору факторингу не передбачено. Водночас, зі змісту витягу з реєстру боржників вбачається, що він сформований в односторонньому порядку, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (позивача), шляхом довільного внесення до змісту документа відомостей про особу боржника, номер кредитного договору, суми заборгованості, тощо та не має будь-якої пов`язаності з Реєстром боржників у паперовому чи електронному вигляді. Крім того, наданий витяг з Реєстру боржників не містить підписів Клієнта та Фактора, як сторін договору факторингу. Разом з тим, відомості, що зазначені у витязі з Реєстру боржників не підтверджені жодним іншим належним та допустимим доказом. Таким чином, суд не бере до уваги як доказ - витяг з Реєстру боржників за договором факторингу, позаяк поданий документ не відповідає критеріям допустимості, достовірності та достатності. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що позивачем не надано до суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження обставин, на які він посилається як на підставу позову, а саме: доказів виникнення прав і обов`язків за договором факторингу та доказів наявності у позивача права грошової вимоги саме до відповідача. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної зави. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасники справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На позивача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень чинного законодавства України. Тобто, позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів з урахуванням положень ЦПК України зазначені ним обставини. Однак, таких доказів він не надав і не ставив питання в судовому засіданні про їх витребування. При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Отже, з аналізу викладеного, судом встановлено, що позивачем не надано суду належних, достовірних, допустимих та достатніх доказів того, що ТОВ «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу» має право грошової вимоги до відповідача та стягнення з нього заборгованості за кредитним договором № 18889639 від 07.05.2021 року, а також правильності розрахунку її розміру. За таких обставин суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed