Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 02.05.2024 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просило стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 5005571 від 11.06.2021 в розмірі 43250 грн. та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2422,40 грн., і витрат на правову допомогу в розмірі 6000 грн., оскільки остання не виконує умови договору. Вказує, що 11.06.2021р. за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН» URL: https://miloan.ua/, [PERSON] було подано Заявку на отримання кредиту № 5005571. Таким чином, відповідач уклала Договір про споживчий кредит № 5005571 від 11.06.2021, та на підставі платіжного доручення (долучено до позовної заяви) відповідачу були перераховані кредитні кошти на Картковий рахунок в сумі 10000 грн. Відповідач не виконала належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин - ст.526 та ст.527 Цивільного кодексу України, внаслідок чого, згідно умов Договору відступлення прав вимоги № 07Т, ТОВ «МІЛОАН» було відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 5005571 від 11.06.2021р. на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до відповідача. Згідно Договору відступлення права вимоги сума боргу перед Новим кредитором є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 43 250,00 грн., із яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 10000грн.; - заборгованість за відсотками становить 32 250,00грн.; - заборгованість за комісійними винагородами становить 1000грн.; - заборгованість за пенею становить 0 грн. Позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача, зазначену в Кредитному договорі №5005571 від 11.06.2021р. р., направлено Повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по Кредитному договору № 5005571 від 11.06.2021. Не зважаючи на це, позичальник не виконалп свого обов`язку та припинила повертати наданий їй Кредит в строки, передбачені Кредитним договором № 5005571 від 11.06.2021. Кредитор свої зобов`язання за Договором виконав належним чином надавши Позичальнику у користування кредитні кошти, а Позичальник в свою чергу порушила умови Договору, допустила прострочення платежів щодо повернення кредиту та процентів за користування грошовими коштами, у зв`язку з чим Позивач був вимушений звернутися за захистом своїх прав до суду 29.07.2024 на адересу суду від представника позивача Виссал В.В. надійшли додаткові пояснення по справі в яких він вказав, що у відповідності до умов кожного кредитного договору, їх підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладанні кредитного договору, який після отримання споживчого кредиту № 5005571 від 11.06.2021 міг бути зміненим на інший, так як продаж сім-карток є у вільному доступі та ніде не реєструється, тому вважає, що Договір про споживчий кредит № 5005571 від 11.06.2021 був дійсно підписаний з ТОВ «МІЛОАН» саме відповідачем, а отже матеріали справи містять належні докази укладення даного правочину в електронній формі між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем. Щодо доводів відповідача, що позивачем не надано до суду належного та допустимого доказу отримання відповідачем коштів від ТОВ «МІЛОАН», вказав, що відповідно до норм чинного законодавства ТОВ «МІЛОАН» на виконання умов Договору про споживчий кредит № 5005571 від 11.06.2021 перерахувало відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок № [NUMBER] в сумі 10 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 48520300 від 11.06.2021, копія якого знаходиться в матеріалах справи. Звертає увагу на те, що позивачу не відомий номер картки, як і первісному кредитору, повний номер картки вводиться позичальником та автоматично зашифровується і зберігається у самій платіжній системі LiqPay, через яку здійснюються платежі . Щодо доводів відповідача, що нею подано заяву від 01.07.2021 № ID № 139214 на адресу Управління протидії кіберзлочинам в Дніпропетровській області ДКП НП України про кримінальне правопорушення, представник вважає, що надані відповідачем докази судом не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку з тим, що з талону - повідомлення єдиного обліку №20918 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 11.08.2021 не можливо встановити чи дане кримінальне правопорушення має відношення до договору про споживчий кредит № 5005571 від 11.06.2021. Поряд з цим, відповідачем не було надано актуальної інформації щодо стану розгляду кримінального провадження про вчинення кримінального правопорушення за її зверненням до Відділення поліції № 3 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області про вчинення шахрайських дій. Також, в матеріалах справи відсутні будь-які допустимі докази щодо спростування укладання [PERSON] договору про споживчий кредит № 5005571 від 11.06.2021 з ТОВ «МІЛОАН». Отже, наявність кримінального провадження не може свідчити, у силу презумпції невинуватості, про вчинення злочину стосовно Відповідача до винесення вироку, яким такі обставини можуть бути встановлені, а також не може бути підставою для звільнення Відповідача від обов`язку належного виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит № 5005571 від 11.06.2021. Також зазначає, що на момент подання додаткових пояснень, матеріали справи не містять жодних доказів того, що рахунок, на який були перераховані кошти за договором про споживчий кредит № 5005571 від 11.06.2021, був відкритий на ім`я особи, яка шахрайським способом отримала від імені відповідача кредитні кошти. Стислий виклад позиції відповідача. 15.07.2024 на адресу суду від [PERSON] надійшов відзив на позов в якому вона вказувала, що про наявність кредитного договору, укладеного від її імені з ТОВ «Мілоан» їй стало відомо лише 01.07.2024, коли вона отримала судову повістку про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначає, що вона 01.07.2021 звернулася до Департаменту кіберполіції НП України із заявою про порушення кримінальної справи проти невідомої особи, яка в червні незаконно оформила та отримала кредит від її імені без її відома здійснивши несанкціонований вхід до її електронної поштової скриньки, та було здійснено перевипуск її сім-картки номеру телефону. Вказує, що нею Кредитний договір з ТОВ «Мілоан» від 11.06.2021 на отримання кредиту в сумі 10000 грн. не укладався і вона не давала згоди на отримання кредиту, хто отримав кредитні кошти, їй не відомо. Вказує, що в кредитному договорі невірно зазначений її номер телефону, а саме в договорі зазначений - [NUMBER] , а її номер телефону [NUMBER] . Позивач не вірно зазначив в кредитному договорі та в анкеті-заяві на кредит №5005571 її електронну адресу, а саме [INFO] , а у неї [INFO] Крім того, в анкеті-заяві на кредит №5005571 зазначено, що вона працює в Сільпо Маркет , проте це не відповідає дійсності і є неправдивою інформацією, оскільки вона ніколи не працювала в Сільпо Маркет і не отримувала ніяких доходів, що підтверджується її трудовою книжкою. Також позивачем не надано та матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що саме вона отримала від ТОВ «Мілоан» грошові кошти, доказів про відкриття нею рахунків, або ж перерахування коштів на рахунки відкриті в інших банках, або видачі коштів в касах кредитних установ через видатковий касовий ордер. Стороною позивача також не надано виписок з таких рахунків, з яких можна було б встановити факт користування відповідачем банківською карткою, рахунком. Заяви, клопотання учасників справи. В судове засідання представник позивача Виссал В.В не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву в якій просить відмовити в задоволенні позову та проводити розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи, ТОВ «МІЛОАН», не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 09-15 год. 01.07.2024, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 22.08.2024 постановлено ухвалу суду про відкладення розгляду справи на 10-00 год. 21.10.2024, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи та витребувано інформацію. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 11.06.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 5005571, шляхом підписання електронним підписом. Відповідно до Кредитного договору погоджено умови кредитування та графік платежів, а саме сума кредиту в розмірі 10000 грн.; строк кредитування на 15 днів, з 11.06.2021 по 26.06.2021; комісія за надання кредиту - 1000 грн., нараховується за ставкою 10.0 відсотків від суми кредиту одноразово, проценти за користування кредитом - 2250 грн. які нараховуються за ставкою 1,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (а.с. 19-24). В Анкеті-заяві на кредит №5005571 від 11.06.2021 сторони узгодили, що строк кредиту становить 15 днів з 11.06.2021, дата повернення кредиту 26.06.2021 загальна сума до повернення складає 13250 грн., з яких комісія за надання кредиту - 1000 грн., проценти за користування кредитом - 2250 грн., сама сума кредиту 10000 грн. (а.с. 12). Згідно платіжного доручення №48520300 від 11.06.2021 ТОВ «МІЛОАН» на особистий рахунок відповідача (де зазначено РНОКПП відповідача), перерахував кредитні кошти в розмірі 10000, з призначенням: згідно договору 15005571 (а.с. 34). 13.09.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено Договір факторингу №07Т, у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» приймає належні права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 47-53). Згідно витягу з Додатку №1 до Договору факторингу №07Т від 13.09.2021, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до [PERSON] по Кредитному договору № 5005571 від 11.06.2021 в розмірі 43250 грн., з яких: 10000 грн. - заборгованість за тілом; 32250 грн. - заборгованість за відсотками, 1000 грн. - заборгованість за комісією (а.с. 61). Згідно Досудової вимоги №3375615701-АВ від 27.09.2023, [PERSON] було повідомлено про відступлення прави вимоги за кредитним договором №5005571 від 11.06.2021 та необхідність повернення грошових коштів у сумі 43250 грн. на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (а.с.32). До матеріалів справи додано талон-повідомлення єдиного обліку №20918 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію [PERSON] , в якому вказано: 11.08.2021 до ч/ч ВП № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області з письмовою заявою звернулась гр. [PERSON] , [INFO] , про притягнення до відповідальності невідому особу, яка 11.06.2021 року здійснила несанкціонований вхід до електронної скриньки та здійснила перевиуск CIM-картки та оформила на ім`я заявниці кредит на суму 10 000 грн. в МФО "Кредит каса" (а.с. 97). Також додано повідомлення Департаменту кіберполіції НПУ від 01.07.2021, на ім`я начальника ВП № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області, згідно якого направляються матеріали ЄО №2955 від 01.07.2021 для прийняття процесуального рішення згідно чинного законодавства (а.с. 48). Згідно відповіді АТ «Державний ощадний банк України», станом на 21.10.2024, на ім`я [PERSON] відсутні відкриті/закриті поточні, вкладні (депозитні) банківські рахунки (а.с. 142). Судом не було відхилено жодного доказу наданого сторонами. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З матеріалів справи вбачається, що Договір про споживчий кредит № 5005571 від 11.06.2021 був укладений в електронній формі, а тому на нього поширюються вимоги Закону України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно п.п. 5, 7 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарськими кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи (ч.ч. 1-4, 6-8, 11-13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Останні встановлені ст.ст. 1048-1052, 1054 ЦК України, відповідно до яких істотними умовами кредитного договору, щодо яких сторони повинні дійти згоди в належній формі виступають: мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, порядок зміни і припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Так, судом встановлено, що 11.06.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 5005571, на умовах визначених у вказаному договорі [PERSON] надано кредит, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами, та зі встановленими строками їх повернення. Відповідно до пунктів 6.1.Договору, цей Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби; 6.4. укладення Товариством Кредитного договору з Позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом Кредитного договору, який підписаний власноручним підписом Позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки; 6.5. цей Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Як вбачається, з п.п.1.3, 1.4 Договору укладеного 11.06.2021, кредит надається строком на 15 днів з 11.06.2021 (строк кредитування). 1.4. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 26.06.2021. Згідно п. п. 1.5.1. Комісія за надання кредиту: 1000.00 грн., яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово. 1.5.2. Проценти за користування кредитом: 2250.00 грн., які нараховуються за ставкою 1.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 2.1. Кредитні кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на Картковий рахунок. 2.2.1. Позичальник сплачує Кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.2. Договору, в термін (дату) вказаний в п.1.4. Відповідно до пункту 2.3.1. Договору, продовження вказаного в п.1.3 Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах. Зазначені обставини свідчать про те, що умовами кредитного договору сторони передбачили порядок продовження строку кредиту та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом шляхом автоматичної пролонгації. Проте, суд не погоджується з доводами позивача щодо автоматичної пролонгації дії вказаного кредитного договору, оскільки наведені умови кредитного договору є суперечливими. Так пунктами 1.3, 1.4 цього кредитного договору чітко визначено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит та проценти за користування кредитом до 26.06.2021, та матеріали справи не містять доказів на волевиявлення [PERSON] щодо продовження строку кредитування. Так, суд звертає увагу, що згідно договору про споживчий кредит № 5005571, ТОВ «МІЛОАН» надало [PERSON] грошові кошти у сумі 10000 грн. строком на 15 днів, тобто до 26.06.2021 (а.с. 19-24). У відповідності до положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України) . Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12. З огляду на вищевикладені норми права, суд приходить до висновку, що Товариство не правомірно нараховувало проценти за користування кредитом з 27.06.2021, оскільки умовами договору сторони погодили строк його дії. 13.09.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено Договір факторингу №07Т, у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» приймає належні права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 47-53). Згідно витягу з Додатку №1 до Договору факторингу №07Т від 13.09.2021, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до [PERSON] по Кредитному договору № 5005571 від 11.06.2021 в розмірі 43250 грн., з яких: 10000 грн. - заборгованість за тілом; 32250 грн. - заборгованість за відсотками, 1000 грн. - заборгованість за комісією (а.с. 61). Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено, що Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну - кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач в повному обсязі не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитних заборгованостей по Договору. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Оскільки ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ТОВ «МІЛОАН», та враховуючи, що відповідач взятих на себе зобов`язань по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків не виконала в повному обсязі, в строки, передбачені графіком погашення кредиту, кредит та відсотки за його користування не сплатила в повному обсязі, чим порушила умови кредитного договору, тому суд вважає необхідним позов задовольнити частково і стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за Договором про споживчий кредит № 5005571 від 11.06.2021, яка станом на 26.06.2021 становить у розмірі 13250 грн., що складається із: сума заборгованості по тілу кредиту - 10000 грн., сума заборгованості по нарахованим відсоткам за користування кредитом - 2250 грн., комісії за надання кредиту - 1000 грн. Щодо посилань відповідача на несанкціонований перевипуск її сім-карти та отримання невідомою особою грошових коштів слід зазначити наступне. В своєму відзиві [PERSON] вказувала, що про наявність спірного кредитного договору їй стало відомо 01.07.2024, після отримання судової повістки, однак всупереч своїм посиланням вказала, що ще 01.08.2021 вона звернулася до Департаменту кіберполіції НП України, що свідчить про розбіжності в позиції відповідача. Так, судом встановлено, що до матеріалів справи додано талон-повідомлення єдиного обліку №20918 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію [PERSON] , в якому вказано: 11.08.2021 до ч/ч ВП № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області з письмовою заявою звернулась гр. [PERSON] , [INFO] , про притягнення до відповідальності невідому особу, яка 11.06.2021 року здійснила несанкціонований вхід до електронної скриньки та здійснила перевиуск CIM-картки та оформила на ім`я заявниці кредит на суму 10 000 грн. в МФО "Кредит каса" (а.с. 97). Також додано повідомлення Департаменту кіберполіції НПУ від 01.07.2021, на ім`я начальника ВП № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області, згідно якого направляються матеріали ЄО №2955 від 01.07.2021 для прийняття процесуального рішення згідно чинного законодавства (а.с. 48). Вказані відомості свідчать про те, що відповідачу з 11.08.2021 було відомо про наявність спірного договору. Згідно з п.14.3. ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» порядок проведення емісії електронних платіжних засобів та здійснення операцій із їх використанням, у тому числі обмеження щодо порядку емісії та здійснення операцій із їх використанням, визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України. Згідно з пунктом 14.12. статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та пунктом 1 розділу VI Положення №705 користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Пунктами 5 розділу VI Положення №705 встановлено, що користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Відповідно до п.9 розділу Х Положення №705 контроль за рухом і цільовим використанням коштів за рахунками користувачів з використанням електронних платіжних засобів здійснюється власниками цих рахунків. За змістом п.6 розділу VI Положення №705 та п.14.6. ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. За загальним правилом зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства (ст.526 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відповідно до статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів шодо належного виконання зобов`язання. Стосовно посилань відповідача, що в кредитному договорі вказано не вірні дані щодо номеру мобільного телефону та електронної пошти, які не відповідають тим, що належать [PERSON] слід зазначити, що на підтвердження вказаних обставин відповідачем не надано належних та допустимих доказів, при цьому суд позбавлений можливості самостійно перевірити вказані посилання відповідача. Також, слід звернути увагу на те, що в спірному Кредитному договорі від 11.06.2021 та платіжному дорученні №48520300 від 11.06.2021 про перерахування грошових коштів в розмірі 10000 грн. на виконання кредитного договору вказано РНОКПП відповідача [NUMBER] , та її паспортні дані, що свідчить про дотримання процедури ідентифікації [PERSON] та внесення особистих даних. Крім того, відповідачем не надано доказів, які б підтверджували, що вона в період з 11.06.2021, з метою захисту свого порушеного права, зверталася до суду з позовом до ТОВ «МІЛОАН» про визнання правочину недійсним. Слід зазначити, що відповідачем не надано належних доказів, щодо її звернення із заявою про притягнення невідомої особи, яка здійснила несанкціонований вхід та оформила кредит на 10000 грн. саме за Договором про споживчий кредит № 5005571 від 11.06.2021, не надано постанови про визнання її потерпілою, за кримінальним правопорушенням, що стосується саме спірного договору, витягу з ЄРДР, відомостей про кримінальне провадження, при цьому винну особу не встановлено та загалом наявність кримінального провадження не може свідчити, в силу презумпції невинуватості, про вчинення злочину стосовно відповідача до винесення вироку, яким такі обставини можуть бути встановлені, а також не може бути підставою для звільнення відповідача від обов`язку належного виконання Кредитного договору, тому заперечення викладені у відзиві, без надання належних доказів на їх підтвердження, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову Тому, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що підстави для звільнення відповідача від обов`язку належного виконання зобов`язання за Кредитним договором, відсутні, тому саме відповідач повинна нести відповідальність за Кредитним договором. Щодо стягнення понесених судових витрат суд зазначає наступне. В обґрунтування заявленої суми на надання правничої допомоги представником позивача надано копію Договору №42649746 про надання правової допомоги від 11.12.2023, укладений між позивачем та адвокатським бюро «АНАСТАСІЇ МІНЬКОВСЬКОЇ», пунктом 4.2. якого передбачено, що оплата за даним договором здійснюється не пізніше 3-х днів з моменту отримання клієнтом розрахунку. Крім того додано додаткову угоду 003375615701 до Договору №42649746 про надання правової допомоги від 11.12.2023, детальний опис виконаних адвокатським бюро, та акт про підтвердження факту надання правової допомоги, а саме здійснено правовий аналіз обставин (консультації) з витраченим часом 1,5 год. та вартістю наданої послуги 2250 грн., складено позовну заяву з витраченим часом роботи, який складає 3 год. та вартістю послуги 3000 грн., сформовано додатки до позову з витраченим часом 1 год. та вартістю послуги 750 грн (а.с. 44-46, 18, 16, 14). Відповідно до п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частинами 1-3 статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Приписами ст. 137 ЦПК України встановлено, що до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як роз`яснено в п. 47 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10, право на правову допомогу гарантовано ст. 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16.11.2000 № 13-рп/2000; Рішення від 30.09.2009 № 23-рп/2009; Рішення від 11.07.2013 № 6-рп/2013). Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час. Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з позивача на користь відповідача слід стягнути понесені судові витрати на правову допомогу в сумі 1838,40 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог Оскільки позовні вимоги задоволено частково, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 742,22 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 525, 526, 530, 549, 599, 610, 612, 625, 626, 628, 633, 634, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: partial