Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала вказана справа, за результатами розгляду якої рішенням від 19.11.2024 відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про перерахунок часток у спільній частковій власності на будинковолодіння та визнання права власності на майно. При ухвалені цього рішення не вирішувалось питання щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу про вирішення яких було заявлено представником відповідача [PERSON] адвоката Туніка Юрія Миколайовича. 21.11.2024 до суду надійшла заява представника відповідача [PERSON] адвоката Туніка Ю.М. про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просить стягнути [PERSON] на користь [PERSON] витрати пов`язанні з правничою допомогою адвоката в розмірі 10000,00 грн. Сторони у судове засідання не з`явилися, повідомлялися про розгляд заяви належним чином. Представник відповідача адвокат Тунік Ю.М. подав до суду клопотання, в якому заяву підтримав та просив судове засідання проводити за його відсутності. Позивач [PERSON] подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність. В задоволенні заяви про винесення додаткового рішення просила відмовити, оскільки заявлений розмір судових витрат значно завищений, або зменшити вдвічі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що наявні підстави для задоволення вимог заяви частково, за наступних підстав. Відповідно до ч.1, 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Частина 1 ст. 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 вказаної статті Кодексу). За змістом ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в ч. 4 ст. 62 ЦПК України. За положеннями п. 4. ст. 1, ч. 3, 5 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції Українита законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктами 1, 2, 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). Визначаючись із розподілом витрат на правничу допомогу, суд враховує, що відповідач [PERSON] скористалася допомогою адвоката, про що свідчить договір про надання правової допомоги від 05.10.2023. Відповідно до п. 4.1 цього договору, клієнт сплачує адвокату гонорар в сумі 10000,00 грн. Тобто сторони визначили розмір адвокатського гонорару. З розрахунку суми гонорару за надану правничу допомогу від 21.11.2024 слідує, що адвокатом була надано наступні юридичні послуги, а саме: попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин - 1000,00 грн, вивчення та правовий аналіз матеріалів справи 1000,00 грн, підготовка відзиву до суду 3000,00 грн, підготовка письмового пояснення по результатам судової експертизи 2000,00 грн, представництво в суді 3000 грн. Загальна вартість наданих послуг складає 10000,00 грн. Вказана сума сплачена відповідачем, про що свідчить довідка №6 від 05.10.2023. При ухваленні цього рішення суд керується принципами співмірності та розумності судових витрат, критерієм реальності наданих адвокатом послуг, а також критерієм розумності таких витрат, виходячи з конкретних обставин справи, а також з урахуванням заперечень позивача [PERSON] щодо розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу та доводів щодо не співмірності. Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, суд дійшов висновку, що вказаний розмір підлягає зменшенню до 5000,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved