Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

03.09.2024 представник АТ «КБ «Глобус» - адвокат Прохоренко В.П. звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області із позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь АТ «КБ «Глобус» заборгованість за Договором на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки від 26.04.2018, зі змінами, у розмірі 27\~885,50 грн. та судові витрати. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 26.04.2018 між ПАТ «КБ «Глобус» та [PERSON] укладено Договір на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки шляхом подачі заяви-анкети на приєднання до вказаного договору, яким встановлено ліміт овердрафту. Відповідно до умов Договору банком відкрито відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] , який в подальшому було змінено на № [NUMBER] за програмою кредитування овердрафт «Запасочка» для фізичних осіб та встановлено ліміт дозволеного овердрафту на наступних умовах: сума ліміту овердрафту 10 000,00 грн., строк дії ліміту овердрафту\~ 12 місяців з 26.04.2018 по 25.04.2019, фіксована процентна ставка у разі непогашення кредитної заборгованості у пільговий період кредитування\~42,0% річних. Протоколом № 7490 засідання малого кредитного комітету ПАТ «КБ «Глобус» від 08.08.2018 [PERSON] збільшено ліміт овердрафту до 15\~000,00 грн. Про збільшення ліміту овердрафту відповідача було повідомлено смс повідомленням, жодних заяв про відмову від збільшення ліміту овердрафту та/або зменшення його розміру від останнього не надходило. Оскільки відповідачем не здійснено своєчасне повернення грошових коштів за овердрафтом після завершення пільгового періоду та не сплачено проценти за користування дозволеним овердрафтом, позивачем нараховані проценти у розмірі 42,0% та 46,8% річних (відповідно 3,5% та 3,9% на місяць) на суму існуючої заборгованості за овердрафтом. У зв`язку із зміною економічної ситуації, погіршення фінансового стану банківської системи та з метою недопущення збитковості даної послуги, 15.04.2019 Рішенням Тарифного комітету банку затверджено зміни до Тарифного плану «Запасочка», в тому числі внесено зміни до розміру відсоткової ставки та збільшено до 46,8% річних. На виконання п.6.1.2. банк розміщував відповідну інформацію в мережі Інтернет на сайті банку: www.globusbank.com.ua та на дошках (дошці) об`яв головного офісу банку, та його відділень, що розміщуються в загальнодоступних для клієнтів місцях, а саме операційній залі банку та його відділень. Тобто, банк дотримався процедури повідомлення клієнта про зміну тарифів, передбаченої умовами договору та не отримав письмової незгоди (заперечення) клієнта. Таким чином, зміни що набрали чинності з вказаних в них дат є обов`язковими для виконання сторонами договору. В той же час відповідачем не здійснювалось і часткове погашення заборгованості. Станом на 01.03.2024 заборгованість відповідача за договором становить 27\~885,50 грн., в тому числі: прострочена заборгованість по кредиту 14\~673,69 грн.; прострочена заборгованість по процентам 13\~211,81 грн., яку позивач просив стягнути на його користь із відповідача. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 30.09.2024 позовну заяву передано за підсудністю до Придніпровського районного суду м. Черкаси. 17.10.2024 дана цивільна справа надійшла до Придніпровського районного суду м. Черкаси та згідно автоматизованого розподілу передана для розгляду судді Булгаковій Г.В. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.10.2024 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У судове засідання представник позивача за довіреністю Мала В.В. не з`явилася, надіслала заяву, в якій просила проводи розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, проте поштові відправлення були повернуті на адресу суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, клопотань про відкладення або про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило. З урахуванням положень частини 8 статті 178, частини 4 статті 223, частини 1 статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов наступного висновку. Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін (статті 12, 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Згідно частин 1, 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частин 1, 2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 26.04.2018 між ПАТ «КБ «Глобус», яке змінило своє найменування на АТ «КБ «Глобус» на виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства», та [PERSON] укладено Договір на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки шляхом подачі Заяви-анкети № 16/262 на приєднання до вказаного договору. Відповідно до умов договору позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] за тарифним планом «Запасочка» та встановив ліміт дозволеного овердрафту у сумі 10 000,00 грн., зі строком дії ліміту овердрафту 12 місяців та з процентною ставкою у разі непогашення кредитної заборгованості у пільговий період кредитування (річних) 42%. У подальшому, відповідачу було збільшено ліміт овердрафту до 15 000,00 грн., що підтверджується витягом з протоколу № 7490 засідання малого кредитного комітету ПАТ «КБ «Глобус». Із наданого позивачем розрахунку та виписки за договором вбачається, що відповідач користувався коштами, однак несвоєчасно та не в повному обсязі погашав кредитну заборгованість, в результаті чого станом на 01.03.2024 утворилась заборгованість у розмірі 27\~885,50 грн., з яких: 14\~673,69 грн. - прострочена заборгованість по кредиту; 13\~211,81 грн. - прострочена заборгованість за процентами. Відповідачем не надано іншого розрахунку заборгованості чи відомості про відсутність такої, а тому суд, ухвалюючи рішення, приймає розрахунок позивача, як належний та допустимий доказ у справі, який підтверджує наявність заборгованості відповідача перед позивачем. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями статей 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. За змістом статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Нормою частини 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи наведені положення закону та встановлені судом обставини справи, зважаючи на те, що відповідач отримав кредитні кошти та користувався ними, однак взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 01.03.2024 утворилася заборгованість у загальному розмірі 27\~885,50 грн., суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором. Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до частини 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при зверненні до суду із даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 16 від 30.08.2024. Оскільки за наслідками розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатом розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (частина 4, 5 статті 137 ЦПК України). Частиною 6 статті 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витратна оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 22.11.2019 у справі № 902/347/18, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, обсягом та витраченим часом. Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19). Так, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу суду надано: договір № 010224 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 01.02.2024, укладений між АТ «КБ «Глобус» та адвокатом Прохоренко В.П.; акт № 16/262 від 30.08.2024 прийому-передачі послуг за договором № 010224 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 01.02.2024; платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № 40008 від 02.09.2024 на суму 6\~000,00 грн.; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 3352 від 29.05.2008. Оцінюючи в сукупності надані докази, а також беручи до уваги, що відповідачем до суду не подавалося відповідного клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу та не доведено неспівмірність таких витрат, як це визначено частиною 5, 6 статті 137 ЦПК України, суд приходить до висновку про стягнення із відповідача на користь позивача понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved