Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , права власності на: - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,94 га, розташованої в межах території Явкинської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, кадастровий номер 4820686500:03:000:0716; - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,60 га, розташованої в межах території Явкинської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, кадастровий номер 4820686500:03:000:0695. На обґрунтування вимог позивач в заяві зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, в тому числі на вищевказані земельні ділянки, які чоловік успадкував після смерті своє матері [PERSON] , померлої [INFO] , отримавши свідоцтво про право на спадщину, при цьому не зареєстрував за собою право власності на дане майно. Крім позивача інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , немає. Нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане майно в зв`язку з не наданням правовстановлючих документів на підтвердження набуття спадкодавцем права власності на вищевказане нерухоме майно. На підставі вищевикладеного позивач просила визнати за нею право власності на вищевказані земельні ділянки. Ухвалою судді від 26.12.2023 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 29.01.2024 року до суду на запит від приватного нотаріуса Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Гоцуляка С.С. надійшла копія спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника, проти задоволення позову не заперечують, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб і відповідно до ч.3 ст.200, ч.4 ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову у підготовчому провадженні. Дослідивши матеріали справи (копію свідоцтва про смерть 04.03.2023 року [PERSON] ; копію свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.04.2007 року; копію свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] ; копію державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №744914; копію заповіту, посвідченого 13.01.2023 року старостою Явкинського старостинського округу Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області, зареєстрованого в реєстрі за №9-1; витяги із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок; копію постанови приватного нотаріуса Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Гоцуляка С.С. від 26.12.2023 року; довідку Явкинського старостинського округу Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області від 19.12.2023 року; витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 19.12.2023 року; копію Інформаційної довідки №359568985 від 22.12.2023 року; копію Інформаційної довідки №359569685 від 22.12.2023 року; копію спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] ), суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено наступне. [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №744914 належали на праві приватної власності земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 8,54 га на території Явкинської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, площею 1,94 га, кадастровий номер 4820686500:03:000:0716 та площею 6,60 га, кадастровий номер 4820686500:03:000:0695. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, в тому числі на вищевказані земельні ділянки. Спадщину після [PERSON] прийняв її син [PERSON] та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на вказані земельні ділянки. При цьому [PERSON] не зареєстрував за собою право власності на відповідні земельні ділянки. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, в тому числі на вищевказані земельні ділянки. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 13.01.2023 року старостою Явкинського старостинського округу Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області, зареєстрованого в реєстрі за №9-1, яким він заповів належні йому земельні ділянки, в тому числі вищевказані, у власність своєї дружини [PERSON] . З матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] вбчається, що єдиною спадкоємцею, яка прийняла спадщину після померлого [PERSON] , є позивач [PERSON] (як дружина померлого). Нотаріусом відмовлено\~позивачу у\~видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~на вищевказане\~спадкове майно\~після смерті\~чоловіка в зв`язку з не наданням правовстановлючих документів на підтвердження набуття спадкодавцем права власності на вищевказане нерухоме майно шляхом здійснення реєстрації права власності на дане майно. Згідно ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.В силу вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статей 1261, 1268; 1270, 1278 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертоюстатті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Згідно зі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. При цьому відповідач визнав пред`явлений до нього позов про визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За такого, у зв`язку з визнанням відповідачем позову позов підлягає задоволенню. Оскільки позов підлягає задоволенню у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, то відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» позивачу мають бути повернені з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 1099,24 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved