Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до Великоолександрівського районного суду Херсонської області з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів. Позовна заява мотивована тим, що з 20 травня 2020 року [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який 02.09.2022 року розірвано рішенням Кам`янець Подільським міськрайонним судом Хмельницької області. Від шлюбу народилася донька [PERSON] - [INFO] . Після розірвання шлюбу, між [PERSON] та [PERSON] , дитина [PERSON] - залишилася проживати з мамою. 08.04.2023 року [PERSON] взята на облік як внутрішньо переміщена особа та разом з законним представником - мамою, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] ухиляється від своїх батьківських обов`язків, участі в утриманні та вихованні дитини не приймає, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не спілкується з дитиною, в зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду з позовними вимогами про позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просить суд задовольнити вимоги позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, про що свідчить оголошення на веб-сайті «Судова влада». Представник Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, хоч був належно повідомлений про час та місце розгляду даної справи. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Після розірвання шлюбу між батьками дитина залишилася проживати з матір`ю. 08.04.2023 року [PERSON] взята на облік як внутрішньо переміщена особа та разом з законним представником - мамою, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 08.04.2023 року за № 6117-5002698444 та за № 6117-5002698442. Як вбачається з відповіді КНП «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» від 13.06.2023 року на адвокатський запит, дитина [PERSON] [INFO] знаходиться під спостереженням лікаря-педіатра педіатричного відділення № 2 поліклінічного відділення, відповідно до укладеної декларації. З інформації лікаря-педіатра декларація була підписана 14.04.2023 року мамою [PERSON] . Інформовану згоду на проведення щеплення підписувала мама дитини. Як вбачається з характеристики [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] проживає без реєстрації за даною адресою з 08.04.2023 року, за час проживання скарг від мешканців та сусідів в ДН «Наш дім» не надходило. 05 листопада 2022 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Станом на зараз [PERSON] перебуває на службі в лавах Збройних сил України. Як вбачається з позовної заяви батько дитини [PERSON] не піклується про дитину, не надає кошти на її утримання. Згідно зі ст.164 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини є підставою позбавлення їх батьківських прав. Спірні відносини між сторонами у справі виникли з приводу невиконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків, тому до неї мають бути застосовані норми Сімейного кодексу України, що регулюють питання прав та обов`язків батьків щодо їх дітей. Частинами 1-3 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Одночасно відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п.2 ч.1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні і остаточні правові наслідки як для батька так і для дитини, і допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, необхідних для застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав. Бездіяльність відповідача при виконанні батьківських обов`язків не свідчить про наявність підстав для позбавлення його батьківських прав відносно його дитини [PERSON] , яка проживає разом з матір`ю. Та обставина, що після розірвання шлюбу матеріальним забезпеченням дитини і розвитком займається мати, не свідчить безумовно про те, що батько дитини не бажає приймати участь у її утриманні і вихованні, тобто свідомо умисно нехтує батьківськими обов`язками. Згідно висновку органу опіки та піклування Тернопільської міської ради від 30.12.2024 року за № 33414-Ю/2024 визнано за не доцільне позбавити громадянина [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Верховний Суд України у своїх роз`ясненнях, викладених в п. 16 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3 зазначав, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-X11) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість, вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, сукупністю усіх доказів у справі, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. Позовні вимоги позивача щодо стягнення аліментів підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved