Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 07.12.2013 року зареєструвала шлюб з відповідачем, в шлюбі народились діти дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що стосунки розладилися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Кожен живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування, проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Просить розірвати\~шлюб між\~нею та\~відповідачем [PERSON] ,\~зареєстрованого 07.12.2013\~року Відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану реєстраційної\~служби Магдалинівського\~районного управління\~юстиції у\~Дніпропетровській області,\~актовий запис\~№74 та просить суд залишити прізвище « [PERSON] ». Ухвалою суду від 28.11.2024 року відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін, відповідачу запропоновано подати відзив на позов. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог процесуального закону. Надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Відповідно до ст. 105 ч. 3 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 07.12.2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Магдалинівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] (а.с.16). Сторони мають неповнолітніх дітей дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 30.10.2024 року (а.с.10) та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.07.2016 року (а.с.11). Звертаючись до суду із позовом про розірвання шлюбу, позивач зазначає, що стосунки розладилися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, фактично сім`я припинила своє існування, проживають окремо. Відповідач надав заяву про визнання позову. Приймаючи до уваги існуючі взаємини між подружжям, причини розлучення, вказані в позовній заяві та небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі, оскільки жодна із сторін не висловила бажання щодо надання строку для примирення. Враховуючи, що позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, подальше спільне життя буде суперечити інтересам сторін. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч.3 ст.115 СК України). Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, в разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні суду вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору сплаченого при подачі позову. Позивач сплатив при подачі позову судовий збір в розмірі 1211,20 грн. (а.с. 1), тому з відповідача на користь позивача стягується судовий збір в розмірі 605,60 грн. Крім того, позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при подачі позову у сумі 605,60 грн., оскільки відповідач визнала позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved