Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

20.09.2024 року до суду звернувся представник позивача ТОВ «Бізнес Позика» із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У позові вказав, що 01.03.2023 року між позивачем та [PERSON] укладено договір про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором виконав повністю та надав відповідачу грошові кошти у розмірі 11 000 гривень на банківську картку позичальника. Також 12.03.2023 року було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, відповідно до якого надано додатково кредит у розмірі 5000 гривень; комісія, пов`язана з наданням додаткового кредиту становить 750 гривень. 08.05.2023 року було укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору, відповідно до якого надано додатково кредит у розмірі 10000 гривень; комісія, пов`язана з наданням додаткового кредиту становить 1500 гривень. До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за договором про надання кредиту належним чином не виконав, а лише частково сплатив кошти у розмірі 67 458,17 гривень. Таким чином, представник позивача прохав суд стягнути з [PERSON] заборгованість за договором №456137-КС-002 про надання кредиту від 01.03.2023 року, що становить 35 599,05 гривень та складається з прострочених платежів по тілу кредиту 1139,51 грн., прострочених платежів по процентах 34 459,54 грн. Також прохав стягнути з відповідача сплачений судовий збір. Ухвалою суду від 23.09.2024 року по справі відкрито провадження та призначено судове засідання. Представник позивача Мишевська Н. М. в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримала повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, повторно в судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила. В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів у справі. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 01.03.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір №456137-КС-002 про надання кредиту. Відповідно до умов договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 11 000 гривень на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика». Строк кредиту 16 тижнів. Стандартна процентна ставка 2% в день, фіксована. Знижена процентна ставка 1,16159091% в день, фіксована. Комісія за надання кредиту 1650 гривень (а. с. 26-35). Також позивачем надано паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а. с. 36-37). Відповідно до додаткової угоди №1 від 12.03.2023 року до договору №456137-КС-002 про надання кредиту від 01.03.2023 року кредит збільшено на 5 000 гривень. Комісія за надання додаткової суми кредиту 750 гривень (а. с. 38-40). Відповідно до додаткової угоди №2 від 08.05.2023 року до договору №456137-КС-002 про надання кредиту від 01.03.2023 року кредит збільшено на 10 000 гривень. Комісія за надання додаткової суми кредиту 1 500 гривень (а. с. 43-47). Судом також встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору №456137-КС-002 від 01.03.2023 року та додаткових угод на банківську картку № [NUMBER] було перераховано 01.03.2023 року 11 000 гривень, 12.03.2023 року 5000 гривень, на банківську картку № [NUMBER] 10 000 гривень (а. с. 52-54). Як вбачається з відповіді АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-241030/88046 від 04.11.2024 року картка № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] (а. с. 106). Згідно виписки по рахунку [PERSON] № [NUMBER] 01.03.2023 року на рахунок відповідача зараховано 11 000 гривень, 12.03.2023 року 5 000 гривень (а. с. 107-122). Крім цього позивачем надано копію правил надання споживчих кредитів товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» від 28.06.2022 року (а. с. 55-64). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором [PERSON] має непогашену заборгованість за договором №456137-КС-002 у розмірі 35 599,05 гривень, з них заборгованість за кредитом - 1 139,51 гривень, заборгованість за відсотками - 34 459,54 гривень (а. с. 13-18). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У пункті 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Нормами ч. ч. 3, 6, 12 ст. 11 цього Закону передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. На підставі викладеного, слід стягнути із [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за кредитним договором у розмірі 35 599,05 гривень, що складається з прострочених платежів по тілу кредиту 1139,51 грн., прострочених платежів по процентах 34 459,54 грн. Крім цього згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому із [PERSON] на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 гривень.

Outcome: approved