Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] , звертаючись з позовом до суду, просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] , на частину квартири [ADDRESS] . Позивач мотивує свої вимоги тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] . Вказана квартира була приватизована матірю позивача [PERSON] та бабусею позивача [PERSON] в рівних долях. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , її частку квартири успадкувала мати позивача [PERSON] , тому на день смерті вона була єдиною власницею квартири. 01.10.2024 року приватним нотаріусом Палагутою Л.О. позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спірної квартири, що належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.01.2015 року, щодо іншої частини квартири нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із втратою свідоцтва про право власності на житло на ім`я [PERSON] , виданого Дніпровською РДА в м. Києві від 08.09.2006 року, тому позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду. 14.11.2024 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] до Київської міської ради, треті особи: Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Палагута Лариса Олександрівна, про визнання права власності на спадкове майно, та постановлено порядок розгляду справи у загальному позовному провадженні. 12.12.2024 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва підготовче засідання закрито, цивільну справу призначено до судового розгляду по суті з повідомленням учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить провести розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача Київської міської ради Яценюк Л.П. в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти позову не заперечила, просить провести розгляд справи за її відсутності та ухвалити рішення суду відповідно до норм діючого законодавства. Представник третьої особи Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації Яценюк Л.П. в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду письмове пояснення, відповідно до якого проти позову не заперечила, просить провести розгляд справи за її відсутності та ухвалити рішення суду відповідно до норм діючого законодавства. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Палагута Л.О. в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи та матеріали спадкової справи № 72/2023, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до пункту другого частини першої ст. 3 Цивільного кодексу України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. (ч.1 та 2 ст. 321 Цивільного кодексу України). Відповідно до чч. 1, 3 ст. 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Судом встановлено, що за даними Інформаційної довідки КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» №38116 від 04.01.2024 року, квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] та [PERSON] в рівних долях на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Дніпровською районною в м. Києві державною адміністрацією 08.09.2006 року, розпорядженням № 67-512, зареєстрованого в Бюро 02.10.2006 року за реєстровим № 610. (а.с. 6) На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори від 24.01.2015 року, реєстровий № 4-61, [PERSON] успадковано після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , частину квартири [ADDRESS] . (а.с. 7) [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть, виданим Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 20.07.2023 року, актовий запис № 12890. (а.с. 5) За даними свідоцтва про народження від 10.07.1975 року, актовий запис № 147, [PERSON] є матір`ю [PERSON] . (а.с. 8) Згідно п. 25 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 26.12.2009 року № 396, у разі втрати або зіпсування свідоцтва про право власності за письмовою заявою власника (співвласників) органом приватизації видається його дублікат. 06.09.2024 року Дніпровською районною державною адміністрацією в м. Києві повідомлено приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Палагуті Л.О. про те, що чинним законодавством не передбачено зберігання в приватизаційній справі копії Свідоцтва про право власності на житло, тому відсутня можливість видати дублікат свідоцтва про право власності на житло за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 11) 01.10.2024 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Палагутою Л.О. видано на ім`я [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] на частину квартири [ADDRESS] , яка була зареєстрована за спадкодавцем на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.01.2015 року. (а.с. 9) Відповідно до підпунктів 4.12, 4.16, 4.19 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальний дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. 01.10.2024 року постановою № 14102-14/2024 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Палагутою Л.О. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] на частину квартири [ADDRESS] , у зв`язку із ненаданням спадкоємцем правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності спадкодавця на вказану частку квартири, а саме: свідоцтва про право власності на житло, виданого Дніпровською районною в м. Києві державною адміністрацією 08.09.2006 року, розпорядження № 67-512). (а.с. 10) У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статті 1261-1265 Цивільного кодексу України встановлюють черги спадкоємців за законом, згідно з якими до спадкоємців першої черги за законом віднесені діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з частиною третьою статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шести місяців з дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (стаття 1268 Цивільного кодексу України). За правилом статті 1269 Цивільного кодексу України, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (стаття 1297 Цивільного кодексу України). Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають, проте особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 Цивільного кодексу України). Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 Цивільного кодексу України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. (Правова позиція Верховного Суду України, висловлена у Постанові від 08.04.2015 року у Справі № 6-33цс15) Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що предметом спору є вимоги позивача про визнання за ним як єдиним спадкоємцем першої черги права приватної власності на частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , з підстав втрати правовстановлюючих документів на вказану частину спадкового майна. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності,

Outcome: approved