Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

представник товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» - Романенко М.Е. через систему «Електронний суд» звернувся до Кам`янка-Бузького районного суду з позовом до [PERSON] , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути з відповідачки [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (07405, Київська область, м. Бровари, вул. Київська, буд. 243-А, а/с 897, код ЄДРПОУ: 42649746, IBAN: [NUMBER] в АТ «СЕНС БАНК» МФО: 300346) заборгованість за Кредитним договором № 3733215 від 11.06.2021 у розмірі 47203.68 грн та вирішити питання судових витрат. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11.06.2021 відповідач уклав кредитний договір № 3733215 з ТзОВ «МІЛОАН» та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 15000,00 грн. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин - ст.526 та ст.527 Цивільного кодексу України. 11.11.2021 згідно умов Договору відступлення прав вимоги №12Т, ТОВ «Мілоан» було відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 3733215 від 11.06.2021 на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуто права вимоги до відповідача. Згідно Договору відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «Діджи Фінанс») є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 47203,68 грн. ТОВ «Діджи Фінанс» були вжиті заходи досудового врегулювання спору, шляхом направлення досудової вимоги про сплату заборгованості за договором № 3733215 від 11.06.2021 на адресу відповідача, однак відповідач в добровільному порядку не вчиняє дій для погашення заборгованості, що стало підставою для стягнення такої в судовому порядку. За результатами автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом від 10.06.2024, для розгляду цієї справи визначено суддю Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області Костюк У.І.. Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України 11.06.2024 судом отримано відповідь з відділу та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМСУ у Львівській області щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою суду від 12.06.2024 відкрито провадження в справі, визначено, що розгляд справи проводитиметься за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Представником відповідача [PERSON] адвокатом Мельник Л.І. 25.11.2024 поданий відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що відповідач заперечує факт укладення кредитного договору з позивачем та вважає, що позивачем не надано жодних доказів, які б доводили укладання такого договору, а паперова копія електронного договору викликає сумнів щодо його підписання та укладання, відтак такий доказ не може братися до уваги судом. Окрім цього, позивачем не надано доказів, що ним фактично надавалися кошти відповідачу та отримання їх відповідачем. Відтак, з огляду на вище вказане, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог /а.с. 122-123/. Представник ТзОВ «Діджи Фінанс» в судове засідання не з`явився, в поданому позові представник просив суд розгляд справи провести без його участі, вказав, що позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, представником позивачки на адресу суду подана заява, в якій просить суд розгляд справи проводити у відсутності сторони відповідача. Проти позовних вимог заперечують та просять відмовити у задоволенні таких. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 11.06.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3733215, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 15 000,00 грн., строком на 15 днів, тобто до 26.06.2020 року, зі сплатою 1,637,467.00 відсотків річних, а саме: зі сплатою відсотків в розмірі 2,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом та зі стандартною (базовою) процентною ставкою за користування кредитом в розмірі 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом /а.с. 28-35/. Згідно до п. 1.4 кредитного договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 26.06.2021. Також, п. 1.5.1 кредитного договору встановлено, що комісія за надання кредиту: 2850,00 грн., яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Згідно до п. 1.7 Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2.3 цього договору. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику кредитні кошти в порядку передбаченому умовами кредитного договору, що підтверджується копією платіжного доручення № 48533604 від 11.06.2021, згідно якої ТОВ «МІЛОАН» здійснило переказ на кредитний рахунок [PERSON] згідно договору № 3733215 в розмірі 15000, 00грн. /а.с.42/. Згідно представленого ТОВ «МІЛОАН» розрахунку заборгованості [PERSON] , заборгованість за кредитним договором № 3733215 становить 47203,68 грн., з яких: 10735,00 грн. заборгованість по тілу кредиту, 33618,68 заборгованість по процентам, 2850,00- заборгованість по комісії /а.с. 23-26/. 11.11.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу №12Т, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «Діджи Фінанс» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами/а.с. 56-64/. Згідно витягу з додатку до Договору факторингу № 12Т від 11.11.2021 вбачається, що ТзОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 47203,68 грн /а.с. 15/. 27.09.2023 позивач як новий кредитор у зобов`язанні за кредитним договором № 3733215 від 11.06.2021, скерував відповідачу [PERSON] досудову вимогу про погашення заборгованості, зі змісту якої вбачається, що боржник повідомлений про відступлення права грошової вимоги факторові та про обов`язок боржника сплатити наявну заборгованість новому кредитору/а.с. 21-22/. Позивач звертаючись до суду вказує, що відповідач [PERSON] перед ТОВ «Діджи Фінанс» має невиконані зобов`язання з повернення коштів, які в добровільному порядку не виконує, що зумовило звернення до суду з відповідним позовом та стягнення заборгованості в судовому порядку. Відповідачка [PERSON] позов заперечила, зіславшись на відсутність договірних відносин з позивачем. Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит". За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини першої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (частина третя статті 207 ЦК України). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В ході\~розгляду судом\~встановлено,\~що відповідач\~звернулася до\~ТОВ «МІЛОАН»\~з метою\~отримання кредитних\~коштів,\~за результатами\~її звернення,\~11.06.2021\~між ТОВ\~«Мілоан» та\~ [PERSON] \~укладено кредитний\~договір №\~3733215в електронній формі, відповідно до порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», про надання споживчого кредиту у сумі 15 000, 00 грн. Добровільне укладення відповідачем кредитного договору підтверджується анкетою-заявою на кредит №3733215, в якій зазначені особисті дані відповідачки, зокрема, її паспортні дані, номер картки платника податків, номера мобільного телефону. Також в даному кредитному договору визначено предмет, порядок та умови надання кредитного договору. Відповідач підтвердила, що ознайомлена і приймає умови кредитного договору (оферти), яка акцептована відповідачем 11.06.2021 шляхом ведення одноразового ідентифікатора, який був направлений ТОВ «МІЛОАН» відповідачу електронним повідомленням (SMS). Без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений між сторонами Відтак судом не приймаються до уваги доводи відповідачки про відсутність договірних відносин та вважає, що позивачем доведений факт укладення 11.06.2021 кредитного договору в електронному вигляді шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у ТОВ «МІЛОАН» виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах визначених цим договором. Зокрема, на підставі укладеного кредитного договору відповідачу були перераховані кошти відповідно до умов п. 2.1 кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника, що підтверджується копією платіжного доручення, відтак судом відхиляються доводи сторони відповідача про, те що позивач не підтвердив виконання свого обов`язку щодо видачі їй коштів жодними доказами та вважає, що ТОВ «МІЛОАН» прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором виконало своєчасно і повністю, надавши кредиті ресурси в повному обсязі. У свою чергу, взяті на себе зобов`язання відповідач [PERSON] належним чином не виконала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість за договором на загальну суму 47 203,68 грн. Розмір заборгованості за кредитним договором, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, відповідачем не спростований належними та допустимими доказами. Таким чином, враховуючи, той факт, що відповідачем не надано суду жодного доказу того, що вона належним чином виконала зобов`язання з повернення кредитних коштів первісному кредитору, суд дійшов висновку, що відповідачем не повернуто своєчасно суму кредиту та не сплачено нараховані відсотки, в порушення умов договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відтак вона є такою, що зобов`язання за вказаним договором не виконала. А враховуючи той факт, що на підставі договору факторингу право вимоги щодо відповідача [PERSON] було відступлено на користь ТОВ «Діджи Фінанс», то позов ТОВ «Діджи Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає до задоволення. Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з наступного. В силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає розмір судових витрат. У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню в користь позивача 2422,40 грн. судового збору. Щодо вимог ТОВ «Діджи Фінанс» про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн суд зазначає наступне. За ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3ст. 137ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, 01.04.2024 між позивачем та адвокатом Білецьким Б.М. укладено Договір про надання правової допомоги № 42649746 та Додаткову угоду № 002570208087 до Договору про надання правової допомоги № 42649746 від 01.04.2024 року /а.с. 51-55/. Відповідно до Детального опису робіт (наданих послуг) та Акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 10.05.2024 до вище вказаного Договору, позивач отримав від адвоката Білецького Б.М. наступні послуги: правовий аналіз обставин спірних правовідносин - кількістю 1,5 год., вартістю 2250 грн.; складання позовної заяви - кількістю 3 год., вартістю 3000 грн., формування додатків - кількістю 1 год., вартістю 750 грн., загальна вартість наданих послуг склала 6000 грн /а.с.14, 20/. Судом відзначається, що розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу, складено позовну заяву та зібрано необхідні документи, суд вважає, що розмір гонорару в 6000 грн. є не обґрунтованим та завищеним. Так справа відноситься до категорії не складних справ, розгляд проводився в спрощеному провадженні, спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. Зокрема, відповідно до Постанови Верховного Суду від 30.09.2020 по справі №201/14495/16-ц суд вправі самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правову допомогу. За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.

Outcome: approved