Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду м. Києва із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання разом з чоловіком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] на момент його смерті та встановити факт її перебування на утриманні її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] у м. Києві. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 14 листопада 2012 року вона уклала шлюб з [PERSON] , який помер [INFO] . По день смерті чоловіка вони проживали разом у її квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] , хоча місце проживання чоловіка було зареєстроване за іншою адресою - [ADDRESS] . Заявниця перебувала на утриманні чоловіка, оскільки мала низьку пенсію - 2 980 грн, у той час як чоловік отримував 23 610 грн, як інвалід першої групи та ліквідатор аварії на Чорнобильській АЕС. Тобто всі втрати по утриманню квартири, купівлі продуктів харчування, одягу, ліків тощо ніс чоловік. Після смерті чоловіка заявниця звернулась до Пенсійного фонду України з метою переоформлення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, проте їй у цьому було відмовлено, оскільки їх з чоловіком місця проживання були зареєстровані за різними адресами, тож вона не довела факту свого перебування на утриманні чоловіка. Вказане стало підставою для звернення до суду із цією заявою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано головуючому судді Котенко Р. В. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21 жовтня 2024 року заяву залишено без руху, заявниці надано строк для усунення недоліків заяви. 08 листопада 2024 року заявницею до суду була подана заява про усунення недоліків заяви. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26 листопада 2024 року у справі відкрито провадження, справу призначено до розгляду на 17 грудня 2024 року. 17 грудня 2024 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області надійшов відзив на заяву, яким роз`яснено порядок оформлення пенсії у зв`язку із втратою годувальника. Зазначено, що [PERSON] 01 серпня 2024 року звернулась до головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника, проте їй було відмовлено, оскільки відсутній документ про реєстрацію спільного проживання із годувальником [PERSON] за однією адресою. При цьому Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області підтвердило, що станом на липень 2024 року розмір пенсії заявниці становив 2 980 грн. Просило суд об`єктивно дослідити усі матеріали справи та прийняти обґрунтоване рішення. У судове засідання 17 грудня 2024 року з`явилась заявниця. Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час і місце розгляду заяви судом належним чином. Надав до суду заяву від 17 грудня 2024 року про розгляд справи без участі представника заінтересованої особи. За таких обставин, суд вважає можливим провести судове засідання без участі представника заінтересованої особи. У судовому засіданні заявниця підтримала заявлені вимоги. Пояснила, що з [PERSON] вони проживали однією сім`єю з 1993 року у її квартирі за адресою: [ADDRESS] . Разом з ними проживали ще двоє її та двоє його дітей від перших шлюбів. У 1999 році вони з чоловіком повінчались. Перша дружина чоловіка померла у 1993 році, тож аби не нашкодити емоційному стану дітей чоловіка, вони з [PERSON] одружились вже коли діти чоловіка подорослішали, тобто у 2012 році. До самої смерті чоловіка вони жили разом у її квартирі, звідки він був і похований. Зазначила, що спочатку у чоловіка була пенсія приблизно 3 500 грн, потім її підвищили до 10 000 грн, згодом розмір пенсії на підставі рішення суду був перерахований та збільшений до 23 610 грн, оскільки її чоловік був ліквідатором аварії на Чорнобильській АЕС та мав інвалідність 1-ї групи. У неї ж пенсія складала 2 980 грн, наразі отримує пенсію - 3 400 грн. Вказала, що у них з чоловіком завжди був спільний бюджет і, оскільки пенсія чоловіка була вище, ніж у неї, майже всі витрати їх спільного життя покривались за рахунок його пенсії. Також вказала, що вона років десять хворіє сахарним діабетом, має хворобу серця, тож її пенсії не вистачало навіть на ліки. Після смерті чоловіка вона звернулась до Пенсійного фонду України з метою переходу на його пенсію, однак їй було відмовлено тільки через те, що місце проживання чоловіка зареєстроване за іншою адресою, а не у належній їй квартирі, де вони прожили разом все спільне життя, тим самим не підтверджено факт її перебування на утриманні чоловіка. У зв`язку із вказаним просила суд встановити факт спільного проживання з чоловіком та факт перебування на його утриманні. Заслухавши пояснення заявниці, дослідивши письмові докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Зі свідоцтва про шлюб від 14 листопада 2012 року вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 825. Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 25 липня 2024 року Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до довідки ЖБК «Домобудівельник - 8» від 30 липня 2024 року № 08 [PERSON] проживав разом з дружиною з 2012 року за адресою: [ADDRESS] . Згідно із актом про фактичне проживання, складеного та підписаного 30 липня 2024 року за № 09 членами правління ЖБК «Домобудівельник - 8» [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та затвердженого головою правління Казьмірук В. І., [PERSON] проживав з 2012 року за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації, наданої Департаментом з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України місце проживання [PERSON] зареєстроване з 13 листопада 1986 року за адресою: [ADDRESS] . Згідно з посвідченням серії [NUMBER] , виданим 19 квітня 2019 року Київською міською державною адміністрацією [PERSON] є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 1), та відповідно до посвідчення серії [NUMBER] , виданого 14 квітня 1997 року, з 01 травня 2005 року йому призначена довічна пенсія за інвалідністю І групи (ЧАЕС). З довідки від 16 серпня 2024 року про доходи, виданої Пенсійним фондом України, вбачається, що сума пенісї [PERSON] за липень 2024 року складає 23 610 грн. З посвідчення серії [NUMBER] , виданого 03 березня 2003 року вбачається, що [PERSON] з 07 червня 2002 року призначена пенсія за інвалідністю 3-ї групи довічно. Відповідно до довідки про доходи № 2118710161118126 розмір пенсії [PERSON] за період з липня 2023 року по липень 2024 року складає 36 980 грн. Згідно з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 912100802812 від 07 серпня 2024 року [PERSON] відмовлено у перерахунку пенсії з тих підстав, що заявницею до заяви не був наданий документ, що засвідчує факт перебування на утриманні померлого годувальника. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспрюваних прав. Пунктом 2 частини 1 статті 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування особи на утриманні. Частиною 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно зі ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Згідно із ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Відповідно до ст. 54 Закону України «Пр статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до 1 категорії, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою. Пунктом 2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, визначено, що за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. Згідно із роз`ясненнями, що містяться у п. 8 постанови від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" Пленуму Верховного Суду України, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення у судовому порядку факту перебування на утриманні. Така довідка оцінюється судом за правилами ст. 62 ЦПК України. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Судом встановлено, що заявниця проживала разом зі своїм чоловіком [PERSON] та отримувала пенсію, розмір якої значно менший пенсії, яку отримував її чоловік. Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Така ж позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13 січня 2021 року № 592/17552/18, від 22 жовтня 2020 року у справі №210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що факти, про встановлення яких просить заявниця, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Встановлення факту сумісного проживання з чоловіком та перебування на його утриманні має для заявниці юридичне значення і потрібне для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, а тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved