Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог 09.10.2024 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №922355539 від 30.06.2021\~в сумі\~17760,00\~грн,\~з яких\~5000,00\~грн -\~тіло кредиту,\~12760,00\~грн \~відсотки за\~користування кредитом. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що 30.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений кредитний договір №922355539шляхом підписання електронним підписом відповідача, відповідно до умов якого позивач надав позичальнику у власність грошові кошти, здійснивши перерахування на банківський рахунок, сума позики складає 5000,00 грн, строк дії договору\~30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Позивач посилається на те, що в порушення умов укладеного кредитного договору [PERSON] свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів та сплати відсотків не виконала, внаслідок чого за кредитним договором утворилась заборгованість в зазначеному розмірі. Позивач в позовній заяві зазначає, що право вимоги до відповідача за кредитним договором №922355539 в сумі 17760,00 грн перейшло до нього на підставі Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», та на підставі Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022, який був укладений між ТОВ «Таліон Плюс» та позивачем у справі - ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів". Обґрунтовуючи наявність права вимоги до відповідача, позивач посилається на положення ст.ст. 512, 514 ЦК України, вказує, що на підставі укладених договорів факторингів позивач набув права кредитора у зобов`язанні, набув права вимоги до боржника на заборгованість, яка утворилась на дату відступлення права грошової вимоги в розмірі 17760,00 грн, яку просить стягнути з відповідача на свою користь. ІІ. Процедура та позиції сторін 28.10.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 4). Копія ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та доданих до неї документів направлялись відповідачу за останнім відомими місцем її проживання. Крім того, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлялась шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що позивач скористався своїм правом і подав заяву про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, в установлений строк відзив на позов не подала, суд вважає за можливе на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України провести розгляд справи за відсутності сторін за наявними в справі матеріалами та ухвалити заочне рішення. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, на підставі положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України складення повного тексту судового рішення відкладено до 5 днів. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст.\~11\~ЦК\~України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України\~передбачає, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно частини 1 статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Згідно зі ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. ІV. Обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження та мотиви суду Судом встановлено, що на підставі\~ст.ст.\~626,\~627,\~638,\~639,\~1054\~ЦК України,\~положень Закону\~України "Про\~електронну комерцію",\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг»\~30.06.2021\~між ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Манівео швидка\~фінансова допомога»\~та [PERSON] \~укладений кредитний\~ договір\~№922355539,\~який підписаний\~електронним підписом\~позичальника,\~що відтворений\~шляхом використання\~позичальником одноразового\~ідентифікатора,згідно\~з яким\~позикодавець надав\~відповідачу кредит\~ у\~вигляді \~ \~кредитної лінії,\~в розмірі\~кредитного ліміту\~на суму\~5000,00\~грн,\~строком на\~30\~днів від\~дати отримання\~кредиту,\~за дисконтною процентною ставкою 3,65 % річних, що становить 0,01 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом (а.с. 6-8). Згідно розрахунку заборгованості станом на 31.08.2024 заборгованість за кредитним договором №922355539 від 30.06.2021 становить 17760,000 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 5000,00 грн, заборгованість за відсотками 12760,00 грн (а.с. 15). Звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №922355539 від 30.06.2021, позивач посилається на те, що право вимоги за ним до нього перейшло на підставі Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», та на підставі Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022, який був укладений між ТОВ «Таліон Плюс» та позивачем у справі - ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів". За статею\~1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до\~статті 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Дослідивши надані позивачем докази в обґрунтування позовних вимог суд дійшов висновку, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами перехід права вимоги за кредитним договором №922355539 від 30.06.2021 від ТОВ «Фінансова компанія «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», а відтак і до позивача. Так, позивач долучив до позовної заяви фотокопію Додаткової угоди до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, укладеної 31.12.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», згідно якої Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладений в новій редакції, відповідно до умов якого Клієнт (ТОВ «Фінансова компанія «Манівео швидка фінансова допомога») зобов`язується відступити Фактору (ТОВ «Таліон Плюс») Права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату (а.с. 9-11). Зі змісту п.1.2 Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, в редакції Договору від 31.12.2020, вбачається, що перелік кредитних договорів, за якими відступається право вимоги на підставі цього договору, наводиться у відповідних додатках до цього Договору, а саме в Реєстрах прав вимог. До позовної заяви позивач не долучив відповідний Реєстр прав вимог кредиторів, зі змісту якого вбачалося б, що до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №922355539 від 30.06.2021. Крім того, дослідивши зміст фотокопії Додаткової угоди № 1 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, суд дійшов висновку, що він не може вважатись належним письмовим доказом в розумінні вимог ст.ст. 81, 95 ЦПК України, з огляду на наступне. Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України\~"Про електронні документи та електронний документообіг"\~та\~"Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів\~вважаються засвідченими\~належним чином,\~якщо їх\~засвідчено в\~порядку,\~встановленому чинним\~законодавством. Учасник\~справи,\~який подає\~письмові докази\~в копіях\~(електронних\~копіях),\~повинен зазначити\~про наявність\~у нього\~або іншої\~особи оригіналу\~письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. До позовної заяви позивач долучив фотокопію Додаткової угоди № 1 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, яка взагалі ніким не засвідчена, а відтак суд не може посилатись на неї як на належний доказ, який може підтверджувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що всі інші копії документів, які були долучені до позовної заяви, окрім фотокопії Додаткової угоди № 1 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, засвідчені представником позивача Кожухівським Я.І. в порядку, який визначений ст. 95 ЦПК України. Однією з засад цивільного судочинства є його диспозитивність. Так, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, на підставі доказів, які надані позивачем в обґрунтування заявлених вимог, суд дійшов переконання, що позивачем не доведено перехід права вимоги від ТОВ «Фінансова компанія «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс». Беручи до уваги те, що матеріалами справи не підтверджується перехід права вимоги за кредитним договором №922355539 від 30.06.2021 до ТОВ «Таліон Плюс» від ТОВ «Фінансова компанія «Манівео швидка фінансова допомога», суд не надає оцінку та відхиляє як доказ укладений 20.10.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" Договір факторингу №20102022 про перехід права вимоги за зазначеним кредитним договором до останнього і вважає, що він немає правового значення для вирішення спору, оскільки дослідженими доказами не підтверджується право ТОВ «Таліон Плюс» на передачу таких вимог. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено наявність грошової вимоги до [PERSON] на підставі належних і допустимих доказів, які можуть бути покладені в основу судового рішення. V. Розподіл судових витрат На підставі\~ст.141 ЦПК України, оскільки судом відмовлено в задоволенні позовних вимог, судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed