Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. 28.08.2023 року до Херсонського міського суду Херсонської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК», підписана представником, який діє на підставі довіреності - адвокатом Павленко С.В. до [PERSON] , [PERSON] , в якій позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» заборгованість за кредитним договором № 31764/2020 у розмірі 724 632,60 грн. та витрати на професійну правову допомогу. Судові витрати просить покласти на відповідачів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 03 червня 2020 року між АТ «Кредобанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 31764/2020, відповідно до умов якого Банк зобов`язувався надати позичальнику кредит у розмірі та на умовах обумовленим Договором, а позичальник зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі, визначені цим кредитним договором. Відповідно до п. 2.1 Договору банк видає позичальнику кредит у розмірі 765 489.00 гривень на строк до 02.06.2027 на цілі визначені у п.п. 2.2, 2.4 Кредитного договору. Відповідно до умов договору [PERSON] прийняв на себе обов`язок повернути банку кредит у повному обсязі, в порядку і строки, передбачені договором та додатковими договорами. У випадку прострочення погашення кредиту або іншого порушення графіку повернення кредиту та сплати відсотків позичальником, кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту, в зв`язку з чим, позичальник зобов`язаний достроково погасити кредит та інші нарахування. Крім того, між АТ «Кредобанк» та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки № 31764/2020/2, за умовами якого поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання позичальником своїх зобов`язань у повному обсязі. Поручитель зобов`язаний сплатити кредитору заборгованість позичальника за невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. На виконання умов вищевказаного договору Банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю, [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 12.06.2023 заборгованість за договором становить 724 632,60 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту - 615 713,71 грн, заборгованості за відсотками - 108 918,89 грн., яку просить стягнути солідарно з відповідачів. Відповідачі своїм правом на подання відзиву не скористалися, заяв та клопотань у зв?язку з судовим розглядом не подавали. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, ч.2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. ІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28.09.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.03.2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі повторно в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином шляхом направлення судових повісток на адресу зазначену в позовній заяві та шляхом розміщення оголошення на сайті Херсонського міського суду Херсонської області, про причини своєї неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їхньої участі не заявляли, заперечень проти позову не надавали, тому на підставі ст. 280 ЦПК України, за згоди позивача, суд постановив здійснювати заочний розгляд справи. Суд, розглянувши заяву позивача про розгляд справи у їх відсутність, постановив: розглядати справу у відсутність представника позивача. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. 03 червня 2020 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №31764/2020 (надалі - Договір), відповідно до умов якого, Банк надав позичальнику кредит у розмірі 765 489.00 грн. на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання на строк до 02 червня 2027 року. Кредит видавався для здійснення повної/часткової оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу PEUGEOUT модель 3008, дата випуску 2019, № кузова [NUMBER] , укладеного між позичальником та ТзОВ «АМПІР» (п. 1.1., 2.1., 2.2., 2.4.). Положеннями п. 2.8. Договору визначено, що датою видачі кредиту вважається день перерахування кредитних коштів (повністю або частково) з позичкового рахунку відповідно до умов кредитного договору. Умовами п. 3.2, 3.3 Договору сторонами погоджено, що за користування кредитом встановлюється змінювана процентна ставка на умовах, визначених цим розділом кредитного договору. На момент укладення договору сторонами обумовлено значення змінюваної процентної ставки на перший період дії ставки, надалі первинна процентна ставка в розмірі 12,99% річних. Умовами п. 3.5 Договору сторонами погоджено, що змінювана процента ставка на другий та наступні періоди дії ставки визначається наступним чином: змінювана процентна ставка = базова ставка + 3,9 % (Маржа). Пунктом 3.11 Кредитного договору визначено, що проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), за ставкою, визначеною у відповідності до встановленого для цих періодів значення Змінюваної Процентної Розділу 3 цього Кредитного договору з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього кредитного договору. Умовами п. 3.12 Кредитного договору передбачено, що Позичальник сплачує проценти, комісії та інші платежі за кредитним договором щомісяця, в строки (терміни), визначені графіком погашення заборгованості (Додаток № 1 до Кредитного договору). Нарахування комісій, встановлених цим кредитним договором, відбувається згідно строків передбачених Обліковою політикою банку, до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього договору.. Відповідно до умов п. 4.1. Договору позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені договором (п. 2.1., 4.8. договору). Згідно з умовами п. 4.1.1. Договору повернення суми кредиту здійснюється щомісячно разом із нарахованими процентами рівними сумами протягом усього строку кредитування, відповідно до графіку погашення заборгованості. Відповідно до п. 4.5. Кредитного договору погашення заборгованості за Кредитним договором здійснюється у наступній черговості: у першу чергу: прострочені платежі по сплаті процентів користування Кредитом; прострочені платежі по поверненню кредиту (основного боргу); у другу чергу: поточні платежі по сплаті нарахованих процентів за користування Кредитом; поточні платежі по поверненню Кредиту (основного боргу); у третю чергу: прострочені платежі по сплаті комісії та інших платежів, які передбачені Кредитним договором; поточні платежі по сплаті комісії та інших платежів, які передбачені Кредитним договором; пеня, штрафи та інші види неустойки; дострокові платежі по поверненню Кредиту (основного боргу) на наступний місяць/місяці. Сторони не мають права самостійно змінювати встановлену черговість погашення заборгованості. У випадку надходження від Позичальника коштів з призначенням платежу, яке порушує встановлений вище порядок погашення, Банк проводить погашення заборгованості Позичальника відповідно до положень цього пункту незалежно від вказаного Позичальником призначення платежу. Умовами п. 4.7 Кредитного договору визначено, що Банк у випадку, передбаченому п. 2.10 Кредитного договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за Кредитним договором, про що письмово повідомляє Позичальника. У випадку несвоєчасної сплати процентів, комісій, інших платежів та/або повернення кредиту (частини кредиту) право Банку вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим Кредитним договором виникає, у разі прострочення сплати процентів, комісій, інших платежів та/або повернення кредиту (частини кредиту) щонайменше на один календарний місяць. Згідно з п. 4.8. Договору позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку, передбаченого п. 4.7. Договору, усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомленнях, протягом 30 календарних днів з дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за кредитним договором не пізніше 31 календарного дня після отримання письмового повідомлення банку (п. 4.7. Договору). Відповідно до п. 6.1 кредитного договору, виконання зобов`язань за цим договором забезпечується способами, що обумовлені в цьому договорі або договорах забезпечення, зокрема: -застава транспортного засобу PEUGEOUT модель 3008, дата випуску 2019, № кузова [NUMBER] -договір поруки № 31764/2020/2 на суму 765 489.00 грн. Відповідно до п. 7.1 Кредитного договору кредитний договір набуває чинності з дня підписання його обома сторонами та діє до повного виконання ними своїх зобов`язань. Для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 31764/2020 між АТ «Кредобанк» (Кредитор) та [PERSON] (Поручитель) 03 червня 2020 року було укладено Договір поруки № 31764/2020/2, згідно з умовами п. 1.1. якого, поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання [PERSON] зобов`язань у повному обсязі (повернення кредиту, сплати процентів та комісії за користування кредитом, пень, штрафів, неустойок) за кредитним договором № 31764/2020 від 03.06.2020, укладеним між боржником та кредитором. Умовами п.1.1. Договору поруки визначено розмір кредиту - 765 489.00 гривень, дата остаточного повернення кредиту включно - 02.06.2027. Розмір змінюваної процентної ставки на перший період дії ставки становить 12,99% річних. Умови застосування змінюваної процентної ставки (встановлення, зміна) визначені кредитним договором. Подальший розмір змінюваної процентної ставки визначається, як базова ставка + маржа, у порядку, визначеному кредитним договором. Підписанням цього договору поручитель надає згоду на збільшення обсягу своєї відповідальності за цим договором, у разі зміни (збільшення), у порядку та на умовах визначених кредитним договором, розміру змінюваної процентної ставки. Згідно з п. 2.1. Договору поруки у випадку невиконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором кредитор письмово повідомляє поручителя про це із зазначенням суми заборгованості. Поручитель зобов`язаний сплатити кредитору заборгованість протягом 7 календарних днів з моменту невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором (п. 2.2. Договору поруки). Поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Поручитель своїм підписом на договорі поруки підтверджує, що як поручитель він несе солідарну відповідальність за виконання зобов`язань боржника, а також за будь-якого іншого боржника, у разі переведення боргу/заміни особи боржника або смерті боржника на підставі або у зв`язку з кредитним договором (п. 2.6. Договору поруки). Пунктами 4.6, 4.7, 4.8 Договору поруки встановлено, що Договір вступає в дію з моменту його підписання сторонами. Договір припиняється за спливом трьох річного строку від дня настання строку виконання основного зобов`язання за кредитним договором. У випадку внесення без згоди Поручителя до Кредитного договору змін, внаслідок чого збільшується розмір зобов`язань за кредитним договором обсязі його відповідальності не збільшується. У цьому випадку Поручитель несе часткову відповідальність в межах визначених п. 1.1 на момент укладення Договору поруки або останніх погоджених ним змін до кредитного договору. Відповідно до меморіального ордеру № 29116446 від 04 червня 2020 року на рахунок відповідача [PERSON] було зараховано кошти в сумі 64 149,00 гривень, за призначенням платежу - надання кредиту ( [PERSON] ) відповідно до кредитного договору № 31764/2020 від 03.06.2020 на страхування каско, згідно Договору № 022151/4056/0000118 від 04.06.2020 та меморіального ордеру № 29116324 від 04 червня 2020 року на рахунок відповідача [PERSON] було зараховано кошти в сумі 701 340,00 гривень, за призначенням платежу - надання кредиту ( [PERSON] ) відповідно до договору № АМП000004-78 від 29.05.20220 на авто PEUGEOUT 3008, кузов [NUMBER] Отже, позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу [PERSON] кредитні кошти на умовах, передбачених Договором. З метою досудового врегулювання спору 31.07.2023 року представник АТ «Кредобанк» звертався до відповідачів з вимогами про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов`язань за Кредитним договором. Заборгованість за Кредитним договором № 31764/2020 від 03 червня 2020 року станом на 12.06.2023 року перед АТ «Кредобанк» становить 724 632,60 грн., з яких: 615 713,71 грн. заборгованість за тілом кредиту, 108 918,89 грн. заборгованість за відсотками, що підтверджується долученим до матеріалів справи розрахунком заборгованості. ІV. Оцінка Суду. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частки позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно дост.1048 цього Кодексу.Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями ст.599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином. Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, як це закріплено вимогами ст. 525 ЦК України. Відповідно положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі статтею 523 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. Відповідно до частини першої статті 553, частин першої та другої статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Верховний Суд у постанові від 22.02.2023 по справі № 759/11628/14-ц зазначив, що порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов`язання. Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким встановлено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Отже, відповідач [PERSON] несе солідарну відповідальність із відповідачем [PERSON] за порушення останнім кредитного договору, заборгованість за яким становить 724 632,60 грн., з яких: 615 713,71 грн. заборгованість за тілом кредиту, 108 918,89 грн. заборгованість за відсотками, яка підлягає стягненню на користь позивача в солідарному порядку з відповідачів. При цьому, суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Згідно з ч. 2 ст. 12 ЦПК кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки У відповідності до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів. Положеннями ч. ч. 1 та 3 ст. 83 ЦПК України унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 4 ст. 83 ЦПК України). Разом з цим відповідачі не скористалися правом на подання відзиву на позов впродовж встановленого строку. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження того, що відповідачі були позбавлені можливості у порядку ч. 4 ст. 83 ЦПК України письмово та завчасно повідомити суд про неможливість подання у встановлений законом строк доказів та об`єктивних причини, з яких такі докази не могли бути подані у зазначений в ухвалі про відкриття провадження у справі строк. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частина 7 статті 81 ЦПК України). При цьому, за приписами ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій Відповідачами не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження відсутності боргу перед позивачем. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості в сумі 724 632,60 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо решти доводів позивача суд відзначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами позивача, які мають правове значення для вирішення спору. Інші доводи позивача, наведені ним у справі, не спростовують встановлені судом та наведені вище обставини. V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позовної заяви судом не вживались, відповідні клопотання від учасників справи не поступали. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з платіжною інструкцією № 35496722 від 17 липня 2023 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 10 869,49 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, з відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 10 869,49 гривень в рівних частках по 5434,7 гривень з кожного. Крім того, у позові представник позивача просить суд стягнути із відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 % від ціни позову, а саме 72463,26 гривень. Відповідно до ч. 3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, постанові Верховного Суду від 21.10.2021 у справі №750/2055/20 визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має врахувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14.04.2021 №757/60277/18-ц. Позивачем до позовної заяви додано копію витягу з договору про надання правової допомоги від 11.02.2019 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧН №000531 та копію посвідчення адвоката України, копію довіреності № 12783. Водночас, матеріали справи не містять доказів узгодженого розміру правової (правничої) допомоги в рамках даного позову, детального опису робіт (наданих послуг), оплати витрат на професійну правничу допомогу позивачем (квитанції до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), а отже такі витрати є не доведеними позивачем, тому у задоволенні вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: partial