Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. До суду 21.10.2024 надійшла позовна заява від ТОВ «Діджи Фінанс» до [PERSON] \~про стягнення заборгованості. В обґрунтування поданого позову ТОВ «Діджи Фінанс» зазначено про те, що 18.04.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] укладено угоду № 200507115 щодо кредитування. Відповідно до умов кредитного договору (на умовах повернення, платності, строковості) банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 20350 грн., а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. У подальшому, як зазначає позивач, 20.07.2020 ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071, проведеного 15.06.2020. Позивач зазначає, що банк, правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у погоджений сторонами строк. Станом на 10.10.2024 загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 41476,72 грн., з яких: 13863,16 грн заборгованість за кредитом; 27613,56 грн заборгованість за відсотками. Вказану суму заборгованості позивач просить стягнути з відповідача на його користь разом із сумою збитків з урахуванням 3% річних 3733,67 грн та сумою збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань 17740,77 грн., а також просить відшкодувати понесені судові витрати, що складаються із витрат на правову допомогу та витрат зі сплати судового збору. Представник позивача ТОВ «ФК «Діджи Фінанс» у судове засідання не з`явився, 25.11.2024 надіслав до суду заяву, у якій просив суд розглядати справу за його відсутності, вимоги заяви підтримав, у випадку неявки відповідача у судове засідання проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач [PERSON] та його представник у судове засідання повторно не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомляли. 08.11.2024 від представника відповідача у справі надійшов відзив на позовну заяву, у якій останній заперечив повністю позовні вимоги позивача, вказавши, що позивачем суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту укладення кредитного договору між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] 18.04.2016. Окрім того, представник позивача зазначає, що позивачем не надано суду доказів отримання відповідачем коштів за вказаним кредитним договором, оскільки долучені позивачем виписки по рахунку за кредитним договором № 200507115 надані за іншим рахунком, відмінним від вказаного у самому кредитному договорі. При цьому, представник позивача вказує, що позивачем перед судом не доведено факт здійснення первісним кредитором переуступки права вимоги за вказаним кредитним договором та набуття ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги до відповідача. Відтак, зважаючи на зазначене, представник відповідача просить у задоволенні позову ТОВ «Діджи Фінанс» до [PERSON] відмовити. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 25.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Визначено порядок подання до суду документів по суті у справі. 05.11.2024 від представника відповідача до суду надійшло клопотання про участь останнього у судовому засіданні у режимі відеоконференці, яке судом задоволено. 08.11.2024 від представника відповідача у справі надійшов відзив на позовну заяву, у якій останній заперечив повністю позовні вимоги позивача. 05.11.2024 від представника відповідача до суду надійшло клопотання про витребування доказів у справі, а саме оригіналів документів, долучених позивачем до позову. Разом з тим, судом вказане клопотання не було задоволено у зв`язку із його не аргументованістю та відсутністю переконливих тверджень, що вказані докази мають значення для вирішення справи, що розглядається. Суд зауважує, що долучені позивачем докази до матеріалів справи були подані у встановленому законом порядку засвідчених копіях та суд не вбачає підстав для витребування оригіналів указаних документів. У заявленому клопотанні представник позивача просить скерувати на його адресу копії оригіналів документів, які просить витребувати від відповідача. При розгляді указаного клопотання суд зауважує про те, що у встановленому порядку засвідчені копії документів, на які позивач посилається як на підставу позовних вимог, вже скеровувались на адресу відповідача. Позивач не ставить питання про необхідність призначення у справі експертизи. 12.11.2024 від представника відповідача до суду надійшло клопотання про витребування доказів у справі, а саме пояснень позивача щодо дій та події прийняття (акцепту) зі сторони ПАТ «Банк Михайлівський» Заяви (оферти) від 18.04.2016 № 200507115, яке, зважаючи на дискреційні повноваження суду, не підлягає до задоволення з огляду на закріплений цивільним процесуальним законодавством принцип диспозитивності цивільного судочинства, а також принцип змагальності сторін. У зазначеному випадку суд не вбачає достатніх підстав для відступу від вказаних принципів задля зобов`язання позивача надати запитувані представником відповідача пояснення. Сторони самостійно визначають обсяг доказів, якими обґрунтовують позовні вимоги, а також на власний розсуд користуються правом надання пояснень в обґрунтування своєї позиції у справі. У визначену дату та час судового засідання сторони у справі до суду не з`явилися, про дату та час судового засідання були належним чином повідомлені. Представник позивача не забезпечив свою присутність у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку. За таких\~обставин суд\~вважає за\~можливе справу\~розглядати по\~суті за\~відсутності сторін,\~на підставі\~наявних у\~справі доказів\~з ухваленням\~заочного рішення. При цьому, суд бере до уваги позицію Верхового Суду, сформульовану у Постанові КЦС ВС від 24.10.2024 по справі № 752/8103/13-ц (провадження № 61-6892св23) згідно якої, якщо сторони, представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. У ситуації, що розглядається, суд прийшов до висновку, що наявних у матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення законного і обґрунтованого рішення по справі не відкладаючи її розгляду. Згідно положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що 18.04.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] шляхом власноручного підписання Заяви (оферти) укладено угоду № 200507115 щодо кредитування. Відповідно до умов указаного Угоди (на умовах повернення, платності, строковості) банк зобов`язався встановити позичальнику кредитний ліміт в розмірі 20350 грн, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Як вбачається із умов Заяви грошові кошти перераховуються позичальнику на відкритий йому рахунок у банку, операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронного платіжного засобу ( п. 1.1. Заяви). До кредитного договору позичальником погоджено та підписано власноручним підписом Довідку про умови кредитування від 18.04.2016, відповідно до умов якої передбачено строк кредитування 12 місяців та проценту ставку за кредитом у вигляді 58,8 % річних, сума кредиту (кредитного ліміту) до 50000 грн. (п. 3. Довідки). На виконання умов Договору кредитор ПАТ «Банк Михайлівський» надав [PERSON] платіжну картку № [NUMBER] , про що свідчить розписка останнього про отримання платіжної картки та/або пін-коду від 18.04.2016. Окрім того, із умов Заяви (оферти) за якою укладено угоду № 200507115 щодо кредитування, позичальнику відкрито картковий рахунок № [NUMBER] . Відкриття вказаного рахунку ПАТ «Банк Михайлівський» [PERSON] підтверджується долученою позивачем довідкою про реквізити для зарахування заробітної плати, соціальних та інших виплат від 18.04.2016. На підтвердження вимог до відповідача та факту зарахування йому коштів за Договором № 200507115, позивачем до матеріалів справи долучено виписку з особового рахунку [PERSON] у ПАТ «Банк Михайлівський», сформованого ФГВФО. Разом з тим, суд зауважує, що вказана виписка сформована по рахунку, відмінному від рахунку, передбаченому Договором № 200507115, а саме по картковому рахунку № [NUMBER] , та не містить підтверджень зарахування грошових коштів у сумі 20350 грн 18.04.2016, як було погоджено сторонами договору № 200507115. В подальшому, 20.07.2020 ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі договору № 7_БМ про відступлення права вимоги від 20.07.2020, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020, що підтверджується платіжним дорученням № 25 від 09.07.2020. До матеріалів справи позивачем долучено витяг з реєстру боржників до вказаного Договору про відступлення права вимоги від 20.07.2020, за яким заборгованість відповідача за Договором № 200507115 складає 41476,72 грн., з яких: 13863,16 грн. заборгованість за кредитом; 27613,56 грн. заборгованість за відсотками. Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «Діджи Фінанс» та відповідачем [PERSON] є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також його поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини). Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування. Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень ч. 1 ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною першою ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що 18.04.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] шляхом власноручного підписання Заяви (оферти) укладено угоду № 200507115 щодо кредитування. Разом з тим, в матеріалах справи відсутнє будь-яке підтвердження факту зарахування коштів позичальнику первісним кредитором на виконання умов Договору. При цьому, суд звертає увагу, що долучена позивачем виписка по рахунку [PERSON] не містить відомостей про зарахування його обумовлених договором кредитних коштів 18.04.2016. Окрім того, вказана виписка складена за рахунком № [NUMBER] , тоді як відповідно до умов договору № 200507115 грошові кошти перераховуються на рахунок позичальника за номером № [NUMBER] , виписку з якого позивачем суду не надано. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 25 травня 2021 року за результатами розгляду цивільної справи № 554/4300/16-ц сформулював правову позицію про те, що за своїм змістом саме банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Документами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Зазначене вище узгоджується із правовим висновками, викладеним у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц. Згідно вказаної норми Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, передбачено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Зазначений висновок, викладено у постановах Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі №381/1647/21, від 07 грудня 2022 року у справі № 298/825/15-ц, від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц. Тобто, виписки за картковими рахунками є належними доказами виконання кредитором свого обов`язку щодо передачі грошових коштів позичальнику на виконання умов договору кредитування, а також, у подальшому, підтвердженням прострочення виконання обов`язків з боку позичальника щодо повернення грошових коштів та сплати процентів за користування ними. Надана позивачем виписка по картковому рахунку № [NUMBER] не підтверджує факту зарахування позичальнику грошових коштів у розмірі 20350 грн згідно погоджених сторонами умов Договору № 200507115 від 18.04.2016. При цьому, суд зауважує, що позивачем суду не надано розрахунку заявленої суми заборгованості, з якого було б можливо зробити висновок про період утворення заборгованості, чи сплачувались взагалі кошти відповідачем та в яких сумах, за які періоди, в якому розмірі, та на які суми боргу нараховувались відсотки за користування кредитом, тобто на підставі якого та виписки суд був би спроможний самостійно визначити розмір заборгованості. Відповіді на відзив на позовну заяву, на яку посилається товариство, матеріали справи не містять. Без надання детального розрахунку заборгованості суд позбавлений можливості перевірити правильність такого розрахунку та ухвалити законне й обґрунтоване рішення. До аналогічного висновку щодо необхідності доведення позивачем розміру заборгованості дійшов Верховний Суд у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 334/1746/15-ц, від 01 лютого 2023 року у справі № 199/7014/20. Тому, вирішуючи спір між сторонами щодо неналежного виконання умов кредитного договору № 200507115 від 18.04.2016 та обґрунтованості позовної вимоги про стягнення заборгованості за ним із [PERSON] на користь ТОВ «Діджи Фінанс», суд надав об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу позивача на момент звернення до суду, а також визначив чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача, та дійшов висновку про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами неналежного виконання умов договору з боку відповідача, та, як наслідок, відсутність порушеного права, що є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові у цій частині. Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено факт порушення його права у вказаних правовідносинах із [PERSON] , а саме не доведено факт надання позичальнику кредитних коштів за вказаними кредитними договорами та утворення заборгованості у нього перед первісним кредитором, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Розподіл судових витрат у справі. В порядку положень ст.141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судові витрати до стягнення з відповідача на користь позивача не підлягають.

Outcome: dismissed