Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в особі представника адвоката Неведомського Вадима Олексійовича звернулась до суду із позовом до відповідачки [PERSON] , третя особа: Подільський відділ державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про стягнення збитків у зв`язку з невиконанням зобов`язання та просить стягнути з [PERSON] грошові кошти у загальній сум 15100,00 грн. та судові витрати у загальному розмірі 11073,60 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в 2014 році [PERSON] звернувся до Котовського міськрайонного суду Одеської області до [PERSON] про стягнення боргу по наданій останньою 01.04.2012 року письмовою розпискою на 15\~200,00 доларів США. Суддею Котовського міськрайонного суду Одеської Нікітішиним В.П. 16.08.2016 року було винесено рішення у справі за № 505/3196/14, на підставі якого позовну заяву було задоволено повністю, стягнуто з [PERSON] суму боргу з урахуванням нарахованих штрафних санкцій, загалом стягнуто 588 309,34 грн. Котовським міськрайонним судом Одеської області було видано виконавчий лист про примусове виконання вищевказаного рішення суду На підставі виконавчого листа, Подільським ВДВС у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), було відкрито виконавче провадження за № 53535560 про примусове виконання рішення суду. У зв`язку з ігноруванням відповідачкою [PERSON] обов"язку щодо виконання рішення суду, державним виконавцем в межах здійснення виконавчих дій, було виявлено належне [PERSON] майно - транспортний засіб, автомобіль марки HYUNDAI ACCENT, 2012 р.в., д/н [NUMBER] , у зв`язку з чим було винесено Постанову про його розшук. 04.06.2020 постановою державного виконавця Подільського МВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), по ВП №53535560, були внесені зміни щодо особи стягувача на [PERSON] . Належний [PERSON] автомобіль 02.07.2021 було виявлено підрозділом Управління патрульної поліції в Одеській, затримано та відправлено на штрафмайданчик № 8, який знаходиться за адресою: Тираспольське Шосе 31Б, про що складено Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу та повідомлено виконавчу службу. 02.03.2023 року, у зв`язку із знаходженням транспортного засобу на штрафмайданчику патрульної поліції в м. Одеса, державним виконавцем Подільського МВ ДВС ГТУЮ в Одеській області було винесено Доручення про проведення виконавчих дій Другому Малиновському ВДВС у м. Одеса, а саме щодо здійснення передачі арештованого транспортного засобу на відповідальне зберігання представнику ДП «СЕТАМ». 13.03.2023 року постановою державного виконавця Другого Малиновського ВДВС у м. Одеса накладено арешт на автомобіль марки HYUNDAI ACCENT, 2012 р.в., д/н [NUMBER] та, у зв`язку з необхідністю переміщенням автомобіля на інший штрафмайданчик, передано на відповідальне зберігання [PERSON] . У зв`язку з необхідністю проведення зазначених виконавчих дій, [PERSON] в статусі стягувача по ВП №53535560 здійснила сплату боргу за зберігання ТЗ на штрафмайданчику № 8 за адресою: м. Одеса, Тираспільське Шосе 31Б та його транспортування на штрафмайданчик ДП «СЕТАМ», що розташований за адресою: м. Одеса, Тираспольське Шосе 24Б. Загалом, [PERSON] для забезпечення здійснення виконавчих дій по ВП № 53535560, було витрачено 15 100,00 грн., а саме: за зберігання транспортного засобу на штрафмайданчику № 8 - 13 100,00 грн.; за транспортування транспортного засобу, послуги евакуатора - 2 000,00 грн.; Понесені [PERSON] витрати були здійснені у зв`язку з невиконанням відповідачкою [PERSON] грошового зобов`язання по винесеному судом рішенню та відкритому виконавчому провадженню, які підлягають стягненню з відповідачки. Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 201.12.2023 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. 23.05.20244 року представник відповідачки [PERSON] адвокат Черепов Д.В. через канцелярію Котовського міськрайонного суду Одеської області за вх.№7118 надав відзив на позовну заяву, вважає, що дії [PERSON] щодо сплати за зберігання та транспортування транспортного засобу добровільними та такими, що не підлягають відшкодуванню, оскільки вказані витрати є витратами виконавчого провадження та мали бути понесені в порядку, визначеному законодавством. Просив відмовити у задоволенні позовних вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення збитків у зв`язку з невиконанням зобов`язання за відсутністю правової підстави. 27.05.2024 року представник позивача [PERSON] адвокат Неведомський В.О. через канцелярію Котовського міськрайонного суду Одеської області за вх.№7241 надав відповідь на відзив. Зазначив, що у повній відповідності до вимог ЗУ «Про виконавче провадження», виконавцем вчинялись дії щодо звернення стягнення на арештований транспортний засіб відповідачки, оплату витрат по вилученню та транспортуванню якого здійснено стягувачем по виконавчому провадженню, у зв`язку з чим сума понесених додаткових витрат Позивачкою підлягає стягненню з Відповідачки. Представник позивачки [PERSON] адвокат Неведомський В.О. просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] адвокат Черепов Д.В. просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник Подільського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до\~статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Стаття 4 ЦПК України\~визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до\~статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Судом встановлено, що згідно рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 16.08.2016 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики задоволено у повному обсязі, стягнуто з [PERSON] суму боргу з урахуванням нарахованих штрафних санкцій у розмірі 588\~309,34 грн. На виконання вищевказаного рішення суду Котовським міськрайонним судом Одеської області був виданий виконавчий лист. 07.03.2017 року старшим державним виконавцем Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального правління юстиції в Одеській області Орєшиною В.Є. відкрито виконавче провадження ВП 53535560 з примусового виконання виконавчого листа №505/3196/14-ц, виданого 06.03.2017 року Котовським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з боржника [PERSON] на користь [PERSON] боргу у розмірі 588309,34 грн. та судового збору у розмірі 5888,31 грн., а всього 594197,65 грн.. 20.01.2020 року старшим державним виконавцем Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Одеса) Кіртокою В.Є. було винесено постанову про розшук майна боржника та оголошено в розшук майно боржника, а саме: автотранспортний засіб марки HYUNDAI ACCENT, 2012 р.в., д/н [NUMBER] , що належить боржнику [PERSON] , [INFO] . 04.06.2020 постановою державного виконавця Подільського МВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), по виконавчому провадженню ВП №53535560, були внесені зміни щодо особи стягувача на [PERSON] . Згідно акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 02.07.2021 року, інспектором взводу №2, роти №3 батальйону №2 полку УПП в Одеській області Левицьким К.А. було здійснено огляд та тимчасове затримання транспортного засобу марки HYUNDAI ACCENT, 2012 р.в., д/н [NUMBER] , що належить боржнику [PERSON] та відправлено на штрафмайданчик № 8, який знаходиться за адресою: Тираспольське Шосе 31Б. Згідно листа департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Одеській області від 06.07.2021 року повідомлено державного виконавця Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Кіртоку Вікторію, про те, що співробітниками патрульної поліції в Одеській області ДПП було затримано автомобіль марки HYUNDAI ACCENT, 2012 р.в., д/н [NUMBER] , який знаходився у розшуку, ініційований Подільським міжрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, а саме постановою ВП №53535560 про розшук майна боржника від 20.01.2021 року. Автомобіль розміщений на майданчик тимчасового зберігання транспорту №8. 02.03.2023 року, державним виконавцем Подільського МВ ДВС ГТУЮ в Одеській області було винесено Доручення про проведення виконавчих дій Другому Малиновському ВДВС у м. Одеса, а саме щодо здійснення передачі арештованого транспортного засобу на відповідальне зберігання представнику ДП «СЕТАМ». 13.03.2023 року постановою державного виконавця Другого Малиновського ВДВС у м. Одеса накладено арешт на автомобіль марки HYUNDAI ACCENT, 2012 р.в., д/н [NUMBER] та передано на відповідальне зберігання [PERSON] . Згідно копії квитанції №54 від 13.03.2023 року [PERSON] було здійснено платіж у розмірі 840,00 грн. за зберігання транспортного засобу на спец.майданчику (стоянці) за першу-сьому добу, включно. Згідно копії квитанції №53 від 13.03.2023 року [PERSON] було здійснено платіж у розмірі 12260,00 грн. за зберігання транспортного засобу на спец.майданчику (стоянці) за кожну наступну добу, починаючи з восьмої. Згідно копії квитанції до прибуткового касового ордера №13 від 13.03.2023 року, [PERSON] здійснено оплату на рахунок СПД «Зейналян» 2000,00 грн. за перевозку транспортного засобу HYUNDAI ACCENT, 2012 р.в., д/н [NUMBER] . Згідно акту виконаних робіт №13 від 13.03.2023 року [PERSON] було сплачено 2000,00 грн. за завантаження та транспортування автомобіля HYUNDAI ACCENT, 2012 р.в., д/н [NUMBER] на штрафмайданчик ДП «Сетам». Згідно копії акту приймання-передавання майна на зберігання за виконавчим провадженням ВП №53535560 від 13.03.2023 року [PERSON] передала майно, автомобіль HYUNDAI ACCENT, 2012 р.в., д/н [NUMBER] на підставі постанови про опис та арешт майна від 13.03.2023 р. ВП 53535560 на зберігання Одеській філії ДП «СЕТАМ». Згідно ст.\~22\~ЦК України\~особа,\~якій завдано\~збитків у\~результаті порушення\~її цивільного\~права,\~має право\~на їх\~відшкодування. Збитками\~є втрати,\~яких особа\~зазнала у\~зв`язку\~зі знищенням\~або пошкодженням\~речі,\~а також\~витрати,\~які особа\~зробила або\~мусить зробити\~для відновлення\~свого порушеного\~права (реальні\~збитки); доходи,\~які особа\~могла б\~реально одержати\~за звичайних\~обставин,\~якби її\~право не\~було порушене\~(упущена\~вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил\~ст.22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. У частинах першій, другій\~статті 1166 ЦК України\~вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відшкодування збитків - це відновлення майнового стану учасника правовідносин за рахунок іншого суб`єкта - правопорушника. Щоб стягнути зазнані збитки, потерпіла особа має довести їх наявність і розмір. Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до ч. 3-4 ст. 36 Закону у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією. Тимчасове затримання та зберігання поліцією на спеціальних майданчиках чи стоянці виявленого за результатами розшуку транспортного засобу боржника здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку. Витрати, пов`язані з розшуком боржника, майна боржника та його зберіганням, дитини за виконавчими документами про відібрання дитини, стягуються з боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п. 13 Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання за транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці справляється плата у встановленому спільним наказом МВС та Мінекономрозвитку розмірі за погодженням з Мінфіном. Витрати з транспортування і зберігання транспортного засобу боржника на спеціальному майданчику чи стоянці компенсуються органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем після вилучення транспортного засобу із спеціального майданчика чи стоянки за рахунок коштів виконавчого провадження у порядку, встановленому спільним наказом МВС та Мін`юсту. Фінансування виконавчого провадження здійснюється відповідно до Розділу V Закону «Про виконавче провадження». Кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення. Відповідно до ст. 27 Закону виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. Відповідно до Розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень фінансування виконавчого провадження здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження, визначених статтею 42 Закону. Використання коштів виконавчого провадження органами державної виконавчої служби здійснюється відповідно до Порядку використання коштів виконавчого провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 року № 554. Витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу). Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: Виготовле6ня постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)). До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження. Якщо під час примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби (приватним виконавцем) було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, виконавець на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами Закону виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні. Якщо у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6, 8 частини першої статті 37 Закону, чи закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9-15 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією. Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. Авансові внески стягувачів використовуються виконавцем для здійснення витрат виконавчого провадження в порядку, визначеному пунктом 17 розділу VII цієї Інструкції. Про використання авансового внеску виконавець готує звіт, в якому наводить перелік витрат виконавчого провадження, здійснених за рахунок авансового внеску, із зазначенням сум коштів, сплачених на фінансування кожної з витрат. Звіт про використання авансового внеску підписується виконавцем та залишається в матеріалах виконавчого провадження. У разі передачі виконавчого документа відповідно до пункту 7 розділу III цієї Інструкції, передачі виконавчого провадження відповідно до пунктів 4, 6 розділу V цієї Інструкції невикористаний авансовий внесок стягувача перераховується на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби (приватного виконавця), якому передається виконавчий документ або виконавче провадження, одночасно з винесенням виконавцем постанови про передачу виконавчого документа (виконавчого провадження). До постанови про передачу виконавчого документа (виконавчого провадження) додається звіт про використання авансового внеску, в якому наводиться перелік витрат виконавчого провадження, здійснених за рахунок авансового внеску, із зазначенням сум коштів, сплачених на фінансування кожної з витрат. Якщо витрати виконавчого провадження було здійснено за рахунок авансового внеску стягувача, ці кошти перераховуються стягувачу як повернення авансового внеску за рахунок стягнутих з боржника витрат виконавчого провадження. У разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа невикористаний авансовий внесок повертається стягувачу не пізніше трьох робочих днів з дня винесення відповідної постанови. В позовній заяві позивач посилається на те, що у зв`язку з виявленням транспортного засобу на який було накладено арешт та винесено постанову про розшук підрозділом Управління патрульної поліції в Одеській області, затримано автомобіль та відправлено його на штрафмайданчик №8 і у зв`язку з необхідністю проведення зазначених виконавчих дій, [PERSON] , в статусі стягувача по ВП №53535560 здійснила сплату боргу за зберігання транспортного засобу на штрафмайданчику №8 за адресою: м. Одеса, Тираспольське Шосе 31Б та його транспортування на штрафмайданчик ДП «СЕТАМ», що розташований за адресою: м.Одеса, Тираспольське Шосе 24Б. Таким чином, суд вважає, що дії [PERSON] щодо сплати за зберігання та транспортування транспортного засобу є добровільними та такими, що не підлягають відшкодуванню, оскільки вказані витрати є витратами виконавчого провадження ВП №53535560 та мали бути понесені в порядку, визначеному законодавством. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.\~Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, розглянувши спір між сторонами з підстав, зазначених в позові, суд приходить до остаточного висновку про необґрунтованість і недоведеність позовних вимог позивача. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відтак, з урахуванням зазначеного, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed