Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

[PERSON] 9 грудня 2024 року звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису на строк шість місяців, яким заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; наближатись на відстань менше 200 м до місця проживання (перебування), місця роботи, інших місць частого відвідування постраждалої особи [PERSON] ; контактувати та вести телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] . Заяву мотивує тим, що вона тривалий час потерпає від домашнього насильства з боку колишнього чоловіка - [PERSON] , який вчиняє неодноразові дії психологічного та економічного характеру, під час чого ображає її та сина [PERSON] нецензурними словами, залякує та погрожує фізичною розправою, при цьому завдає шкоду їх психологічному здоров`ю. Так, [PERSON] , будучи особою, раніше неодноразово притягнутою до відповідальності, в 2022-2023 роках, за вчинення домашнього насильства за ст. 173-2 КУпАП щодо своєї дружини та сина, із якими він спільно проживає в одній квартирі. Вищевказане свідчить про систематичність вчинення [PERSON] дій щодо насильства відносно неї та сина. Зважаючи на це вона переконана, що вірогідність продовження та повторного вчинення насильства [PERSON] щодо неї та сина, а також настання тяжких наслідків для її здоров`я є дуже високою, і тому вимушена звернутися до суду з заявою про видачу обмежувального припису. Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 грудня 2024 року відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи в порядку окремого провадження, та призначено судовий розгляд (а.с. 17). Заявниця та її представник адвокат Щербан М.Я. в судовому засіданні заяву підтримали, заявниця дала пояснення, аналогічні викладеним в заяві. Заінтересована особа [PERSON] визнав заяву та пояснив, що вчиняє сварки з заявницею та сином, однак фізичної сили ніколи не застосовував. Не вважає себе особою, що зловживає спиртними напоями, але іноді їх вживає. Ініціатором розлучення була позивачка, після розлучення відносини погіршилися, але вони продовжують проживати в одній квартирі, де він займає окрему кімнату, в позивачка з сином - іншу. Вважає, що внаслідок застосування обмежувального припису будуть порушені його права на спілкування з сином. Просив у задоволенні заяви відмовити за безпідставністю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] в 2022-2023 роках було неодноразово притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, тобто за вчинення домашнього насильства щодо своєї дружини [PERSON] та сина [PERSON] із якими він спільно проживає в одному будинку та квартирі. Із постанови Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 1 жовтня 2024 року (справа №452/3499/24) вбачається, що [PERSON] , 18 вересня 2024 року о 19 год. 48 хв., перебуваючи в квартирі за місцем проживання в [ADDRESS] вчинив домашнє насильство психологічного та економічного характеру відносно своєї колишньої дружини [PERSON] , а саме: погрожував словесно фізичною розправою, виражався нецензурними словами, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої, а також вчинив домашнє насильство психологічного та економічного характеру відносно свого сина [PERSON] , а саме: закрив його в підвалі будинку, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілого, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Із постанови Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 14 листопада 2024 року (справа № 452/4141/24) відомо, що [PERSON] , повторно вчинив домашнє насильство стосовно своєї дружини [PERSON] , за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності. У вищевказаний період [PERSON] неодноразово порушував заборону на перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи, що було встановлена йому терміновими заборонними приписами стосовно кривдника - як протягом 2024 року серії АА № 342237 від 8 листопада 2024 року. Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтею 27\~Конституції України регламентовано, що кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, врегульовано\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з частиною першою\~статті 1 Закону України «Про запобігання та\~\~протидію домашньому насильству»\~домашнє насильство - це\~\~діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства,\~що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не\~\~перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або\~бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи\~\~безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. \~ \~ \~ \~Відповідно до пункту 2 частини першої\~статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (пункт 7 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Згідно з частинами третьою та четвертою\~статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої\~статті 1 цього Закону\~визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Отже, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Згідно з частиною третьою статті\~12, частиною першою статті\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і\~\~на\~\~які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на\~\~всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша\~статті 89 ЦПК України). Розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом про запобігання домашньому насильству або\~Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців (згідно із частинами першою та другою\~статті 350-6 ЦПК України). Згідно правового висновку, зробленого Верховним Судом у справі № 756/3859/19 від 05 вересня 2019 року, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у\~КУпАП\~та\~КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Таким чином, видача обмежувального припису не ставиться в залежність від набрання постановою у справі про адміністративне правопорушення законної сили, оскільки захисна і превентивна функція такого припису покликані убезпечити потерпілу особу від можливого повторного вчинення щодо неї протиправних дій до часу прийняття відповідних остаточних рішень, зокрема і в адміністративних провадженнях. Дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що [PERSON] є особою, яка постраждала від психологічного домашнього насильства та потребує захисту в порядку, передбаченому\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оскільки ігнорування заінтересованою особою застосованих працівниками поліції та судом до нього заходів впливу, повторюваність вчинення ним протиправних дій щодо заявниці, дають підстави вважати вірогідним продовження чи повторне вчинення кривдником до заявниці психологічного насильства. Разом з тим, враховуючи характер вчинених [PERSON] дій, з огляду на\~\~обставини цієї справи, суд вважає що пропорційним, ефективним та достатнім способом захисту заявниці є необхідність видачі обмежувального припису стосовно нього\~на строк три місяці. \~ \~ \~ \~При цьому суд зазначає, що заборона перебування в місці спільного проживання за адресою: [ADDRESS] , є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. Крім того, як встановлено судом [PERSON] має можливість проживати з матір`ю в с. Пиняни Самбірського району Львівської області, в цьому ж селі він працює. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення заяви [PERSON] в частині заборони [PERSON] наближатися на відстань менше 200 метрів до інших місць частого відвідування заявниці, оскільки така вимога не містить конкретизації, тому можуть трактуватися сторонами на власний розсуд. Аналогічна позиція викладена в Постанові ВС від 09 березня 2023 року у справі № 711/3693/22. Щодо доводів [PERSON] , що внаслідок застосування обмежувального припису будуть порушені його права на спілкування з сином, суд вважає їх безпідставними, оскільки обмежувальний припис не стосується його батьківських прав та жодним чином не перешкоджає йому бачитись та спілкуватись з сином (Постанова ВС у справі № 711/3693/22 від 09 березня 2023 року). Відповідно до п. 10) ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду. Згідно із ч. 3\~ст.350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Outcome: partial