Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

Позивач ПАТ СК «Альфа Страхування» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 16 220,00 грн. матеріальної шкоди в порядку суброгації, судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., а також витрати на правову допомогу. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалися на ті обставини, що 01.10.2020 між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та ТОВ «Інфокс» було укладено Договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 340.1559009.911. Предметом Договору страхування є страхування транспортного засобу Toyota Corolla, д.н. [NUMBER] . 25.06.2021 в м. Київ на перетині вул. Ялтинська та Новодарницька відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю Застрахованого ТЗ Toyota Corolla, д.н. [NUMBER] та ТЗ Mitsubishi, н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 22.07.2021 по справі №753/14025/21 водія [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено застрахований ТЗ Toyota Corolla, д.н. [NUMBER] , що підтверджується Постановою суду. Враховуючи наявність Договору страхування, водій пошкодженого застрахованого ТЗ звернувся до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. З метою фіксації пошкоджень та визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Toyota Corolla, д.н. [NUMBER] , було проведено його огляд, про що складено Акт огляду від 02.07.2021, а також отримано Рахунок на оплату ремонту №Пр00001133 від 05.07.2021, згідно з яким вартість ремонту пошкодженого ТЗ Toyota Corolla, д.н. [NUMBER] становить 279 315,21 грн. На виконання умов договору страхування та на підставі зібраних документів ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» складено страховий акт по справі №1381.206.21.05 на суму 146 220,00 гривень, та здійснено виплату на рахунок страхувальника, що підтверджується платіжним дорученням №33050 від 06 серпня 2021 року в розмірі 146 220,00 грн. Отже, сума виплати страхового відшкодування склала 146 220,00 грн., при цьому МТСБУ в межах страхових сум визначених законодавством України на дату ДТП, виплатило лише частину шкоди на суму 130 000,00 грн., тому залишок шкоди, що підлягає стягненню з відповідача складає 16 220,00 грн. Заходи досудового врегулювання проводилися не дивлячись на те, що вони не є обов`язковими шляхом направлення представником позивача досудової вимоги від 15.11.2022 простим листом. Однак, у досудовому порядку майнова шкода, завдана ПрАТ «СК «Альфа Страхування», не виплачена, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 23.09.2024 відкрито провадження по цивільній справі за вказаним позовом, справу визначено розглядати за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні без повідомлення (виклику) сторін. Від відповідача [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не надходив. Суд, дослідивши матеріали справи, докази, надані в обґрунтування позову, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що 25.06.2021, приблизно о 21.00 год., в м. Київ на перетині вул. Ялтинська та Новодарницька, з вини водія [PERSON] , який керував автомобілем марки «Mitsubishi», н.з. [NUMBER] , сталася дорожньо-транспортна пригода. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 22 липня 2021 року водія [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 850,00 грн. Також стягнуто з [PERSON] в дохід держави судовий збір у розмірі 454,00 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль марки «Toyota Corolla», д.н. [NUMBER] , що належить ТОВ «Інфокс». На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Toyota Corolla», д.н. [NUMBER] ТОВ «Інфокс» була застрахована у ПрАТ «СК «Альфа страхування», що підтверджується Договором добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 340.1559009.911. Враховуючи наявність Договору страхування, власник пошкодженого транспортного засобу звернувся до ПрАТ «CK «Альфа Страхування» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. З метою фіксації пошкоджень та визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Toyota Corolla», д.н. [NUMBER] , було проведено його огляд, про що складено Акт огляду від 02.07.2021, а також отримано Рахунок на оплату ремонту №Пр00001133 від 05.07.2021, згідно з яким вартість ремонту пошкодженого ТЗ «Toyota Corolla», д.н. [NUMBER] становить 279 315,21 грн. На виконання умов договору страхування та на підставі зібраних документів ПрАТ «СК «Альфа Страхування» складено страховий акт по справі №1381.206.21.05 на суму 146 220,00 гривень, та здійснено виплату на рахунок страхувальника, що підтверджується платіжним дорученням №33050 від 06 серпня 2021 року в розмірі 146 220,00 грн. Враховуючи, що винуватцем ДТП є водій автомобіля «Mitsubishi», н.з. [NUMBER] , [PERSON] , тому останній зобов`язаний відшкодувати позивачу шкоду в порядку суброгації у розмірі 146 220,00 грн. Проте, оскільки на момент ДТП у [PERSON] була застрахована обов`язкова цивільно-правова відповідальність згідно з страховим сертифікатом «Зелена карта» №PL/63/1003777, відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з ст. 41.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: в) транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат "Зелена картка", що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Позивач звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу. МТСБУ виплатило позивачу в межах ліміту відповідальності 130 000,00 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку позивача. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, сума виплати страхового відшкодування склала 146 220,00 грн., при цьому МТСБУ в межах страхових сум визначених законодавством України на дату ДТП, виплатило лише частину шкоди на суму 130 000,00 грн., тому залишок шкоди, що підлягає стягненню з відповідача складає 16 220,00 грн. Заходи досудового врегулювання проводилися шляхом направлення представником позивача досудової вимоги від 15.11.2022 простим листом. Однак, у досудовому порядку майнова шкода, завдана ПрАТ «СК «Альфа Страхування», не виплачена Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Разом з тим, ст. 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за задані збитки (суброгація). Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 05.04.2018 по справі №910/3165/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 по справі №910/2603/17, перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого. Тобто, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого деліктного зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, ст. 1191 ЦК України), а також ст. 38 Закону № 1961- IV, а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК України і ст. 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення ст. 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування. Згідно з ст. 1187 ч. 2 Цивільного кодексу України, «шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку». Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню, слід стягнути з [PERSON] на користь позивача 16 220,00 грн. страхового відшкодування в порядку суброгації. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.133 та ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Згідно з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем подані Договір №8/2021 про надання правової допомоги від 06.04.2021, Договір №1 про внесення змін до Договору №8/2021 від 06.04.2021 про надання правової допомоги від 02.08.2021, Договір №2 про внесення змін до Договору №8/2021 від 06.04.2021 про надання правової допомоги від 31.12.2021, Договір №3 про внесення змін до Договору №8/2021 від 06.04.2021 про надання правової допомоги від 30.12.2022, Договір №4 про внесення змін до Договору №8/2021 від 06.04.2021 про надання правової допомоги від 04.09.2023, Договір №5 про внесення змін до Договору №8/2021 від 06.04.2021 про надання правової допомоги від 22.11.2023, укладені між адвокатом Дмітрієвим Русланом Ігоровичем та ПрАТ «СК «Альфа Страхування». Представник позивача просить стягнути витрати за надання професійної правової допомоги на загальну суму 15 000,00 грн. Разом з тим, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що ПАТ «СК «Альфа Страхування» дійсно понесло витрати на правову допомогу, матеріали справи не містять. Відтак, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем до відшкодування витрати на правничу допомогу в сумі 15000,00 грн. не підтверджені наданими позивачем доказами, а тому є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial