Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що 01 липня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] виконавчим комітетом Малошпаківської сільської ради Рівненського району Рівненської області зареєстровано шлюб та видано свідоцтво про шлюб від 01.07.2013 року серія [NUMBER] . Спільних дітей від шлюбу не має. Протягом останніх років значно погіршились стосунки між подружжям, виникали численні непорозуміння, які не вдавалась залагодити. Вони мають різні погляди на життя та різні погляди щодо обов`язків. Особливо погіршились взаємовідносини на початку 2022 року. З даного часу шлюбних стосунків взагалі не підтримують. Шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя і збереження шлюбу є не можливим. Рішення щодо розірвання шлюбу є свідомим та остаточним. Просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 01.07.2013 року виконавчим комітетом Малошпаківської сільської ради Рівненського району Рівненської області, актовий запис №5. 14.10.2024 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін, та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових і електронних доказів щодо заперечення проти позову. Одночасно про розгляд справи в спрощеному провадженні повідомлялось шляхом розміщення оголошення на веб-сайті суду. У встановлений строк відзив на позов та будь які клопотання, пов`язані з розглядом справи не надійшли. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 01.07.2013 року, який був зареєстрований виконавчим комітетом Малошпаківської сільської ради Рівненського району Рівненської області, актовий запис № 5. Від подружнього життя сторони неповнолітніх дітей не мають . Причиною розірвання шлюбу є втрата кохання та взаємопорозуміння, внаслідок чого позивач не бажає в подальшому підтримувати з відповідачем подружніх та сімейних стосунків. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення закріплено в ст.24 Сімейного кодексу України. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача.

Outcome: approved