Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

В листопаді 2024 року заявник звернувся до суду із заявою про усиновлення дитини, в якій просить: оголосити [PERSON] , [INFO] , усиновлювачем дитини [PERSON] , [INFO] ; внести зміни в актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] , № 1901, складений 17.07.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), а саме: батьком дитини записати - [PERSON] , [INFO] , виключивши відомості про [PERSON] як про батька дитини; змінити по батькові дитини з [PERSON] на [PERSON] ; змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [INFO] ». В обґрунтування заяви зазначив, що заявник з 22.02.2022 перебуває у шлюбі із [PERSON] , від якого мають спільного сина: [PERSON] , [INFO] [PERSON] має малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . З 22.02.2022, з того часу заявник зі своєю дружиною та її дочкою проживають разом. До [PERSON] заявник відноситься як до своєї доньки, а дитина сприймає заявника як свого батька, у них склалися дуже гарні стосунки, дитини бажає, щоб заявник, який дуже любить, турбується, піклується про дитину та створив всі належні умови для її розвитку. Білогічний батько дитини - [PERSON] помер [INFO] . Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 07.11.2024 у справі відкрито провадження. Заявник в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу його відсутність так як примає участь у військових діях та немає можливості особисто з`явитися, заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради підтримала заяву та, виходячи з інтересів дитини, просила її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні підтримала заяву та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) подала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи у відсутність. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 22.02.2022 [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] , зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно до висновку про стан здоров`я особи від 20.09.2024 [PERSON] не має захворювань та станів, що перешкоджають бути усиновлювачем. Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» Міністерства внутрішніх справ України ФОВА- 002196844 громадянин України [PERSON] , станом на 19.09.2024 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. [PERSON] та [PERSON] мають спільного сина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. [PERSON] має малолітню дочку, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (повторне) серія - [NUMBER] . Батько дитини, [PERSON] , помер [INFO] свідоцтво про смерть (повторне) серія [NUMBER] , видане 07.09.2021 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Мати дитини, [PERSON] , надала нотаріально завірену згоду на усиновлення її малолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , її чоловіком, [PERSON] . Згідно акту обстеження умов проживання, складеного працівниками служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради, умови проживання дитини задовільні, в наявності всі необхідні комунікації, меблі, побутова техніка. [PERSON] має окреме місце для сну та відпочинку, письмовий стіл, ноутбук, мобільний телефон, в повному обсязі забезпечена одягом, взуттям, шкільним приладдям. Стосунки в сім`ї хороші, дружні, члени сім`ї підтримують один одного, допомагають. [PERSON] є військовослужбовцем, учасником бойових дій, на даний час проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] , має стабільний дохід. Згідно з довідкою про доходи від 30.08.2024 №48/1886 дохід за попередні шість місяців склав 323863,92 грн. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Житомирської районної державної адміністрації №18/4424 від 03.10.2024, орган опіки та піклування вважає доцільним усиновлення [PERSON] , [INFO] , заявником [PERSON] , та таким, що відповідає найкращим інтересам дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 3 ст. 5 СК України держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Відповідно до ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійсненні на підставі рішення суду, крім випадків, передбачених ст. 282 СК України. Усиновлення дитини проводиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов його життя. Згідно вимог ст. 211 СК України усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Якщо дитина має лише матір, вона не може бути усиновлена чоловіком, з яким її мати не перебуває у шлюбі. Відповідно до вимог ст. 213 СК України переважне право на усиновлення дитини має громадянин України у сім`ї якого виховується дитина, який є чоловіком матері, дружиною батька дитини, яка усиновлюється. У відповідності до ст. 217 СК України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріально. Частинами 1, 4 статті 218 СК України передбачено, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Відповідно до ст. 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. Суд, постановляючи рішення про усиновлення повнолітньої особи, враховує мотиви, на підставі яких особи бажають усиновлення, можливість їхнього спільного проживання, їхній сімейний стан та стан здоров`я, а також інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS N58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, яка ратифікована Україною та відповідно до ст. 9 Конституції України є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. Право на сім`ю є одним з пріоритетів правових норм з захисту прав дітей і у найвищих інтересах дитини це, зокрема, підтримується «Європейською конвенцією про здійснення прав дітей» від 25 січня 1996 року ЕТS № 160, ратифікованої Верховною Радою України 03 серпня 2006 року, де у положеннях статті 1 зазначається, що ніщо не заважає сторонам процесу застосовувати правила, які є більш сприятливими для підтримки та здійснення прав дітей. Як передбачено статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 6 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до ст. 18 вказаної Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 3 метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов`язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що за якою дитина, батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ч.ч. 4, 5, 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 229 СК України особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 230 СК України особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання змінити відомості про місце народження та дату народження дитини. У рішенні про усиновлення суд змінює відомості про місце народження та дату народження дитини, якщо це відповідає її інтересам. Відповідно ч. 2 ст. 231 СК України якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. На підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється (ст. 233 СК України). Суд, задовольняючи вимоги стосовно усиновлення дитини, враховує перш за все, той факт, що дитина потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист. Суд виходить з фактичних інтересів дитини та розумінь нормального виховання, докази, надані заявником, підтверджують той факт, що дитина буде виховуватися в гідній сім`ї, яка забезпечить їй гідний рівень життя, моральний та духовний розвиток. За таких обставин, зважаючи на найкращі інтереси дитини та можливість заявника у повній мірі забезпечити гармонійний розвиток дитини, виховувати в атмосфері щастя, любові і розуміння, надавати підтримку, належний рівень життя, освіту, піклуватись про дитину, а також беручи до уваги бажання сторін, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви та можливість її задоволення частково. В задоволені вимоги про виключення відомостей про [PERSON] як про батька дитининеобхідно відмовити, оскільки законодавець у ч. 1 ст. 233 СК України не передбачив повноважень суду виключати попередні відомості з актового запису про народження дитини - про батька.

Outcome: partial