Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

15.11.2023р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В позові зазначено, що батько тривалий час не виконує свої батьківські обов`язки та проживає окремо від дітей в іншому місті, про дітей відповідач не піклується. В позові просять позбавити відповідача батьківських прав. Ухвалою суду від 17.11.23р. відкрито провадження по справі (а.с.29). Ухвалою суду від 08.07.23р. закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду (а.с.116). Представник позивача до судового засідання не з`явився, про день та час розгляду справи позивач повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій позов підтримав та просив позов задовольнити у його відсутність. Відповідач до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень на позов не надав. Третя особа до суду не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву з проханням справу розглянути без неї та позов задовольнити. Зі згоди позивача суд ухвалив про заочний розгляд справи. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з нижченаведених підстав. Відповідно до п.2 ч.1.ст. 164 СК України мати, батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце , коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя ,зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності ,можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомо нехтування ними своїми обов`язками. " Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач є батьком малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.10, 11). Як встановлено судом та зазначено в позові, з 2010 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю, знаходячись у фактичних шлюбних відносинах, тобто без офіційної реєстрації шлюбу в органах ДРАЦС України. Під час проживання однією сім`єю у позивача з відповідачем народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , про що Виконавчим комітетом Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області зроблено відповідний актовий запис №7 та видано свідоцтво про народження дитини серії [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , про що Виконавчим комітетом Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області зроблено відповідний актовий запис №30 та видано свідоцтво про народження дитини серії [NUMBER] (копії свідоцтва про народження додаються). Спочатку спільне сумісне життя позивача із відповідачем складалось непогано, проте через деякий час почали виникати непорозуміння та сварки, відповідач почав зловживати алкогольними напоями, не приділяв часу їх спільним дитям, не займався їх вихованням, не забезпечував їх базових потреб. Стало зрозуміло, що через відмінність у поглядах на життя, на сім`ю, відсутність зацікавленості та участі батька у вихованні дітей, подальше збереження відносин неможливе. З середини 2015 року спільне проживання було припинено, відповідач працював, однак витрачав дохід виключно на свої потреби, діти повністю перебували на утриманні позивача, що стало приводом до звернення позивачем до суду із заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання спільних неповнолітніх дітей. Так, Василівським районним судом Запорізької області від 22 липня 2016 року було задоволено позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на спільних неповнолітніх дітей та ухвалено заочне рішення (копія рішення додається). У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Указом Президента України №64 2022 було введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. На теперішній час воєнний стан на території України досі триває. Смт. Степногірськ Степногірської селищної територіальної громади Запорізької області (UА23040210010095541 з 03.03.2022) віднесено до Територій активних бойових дій відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 23 грудня 2022 року № 309 Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004 (в редакції від 25.08.2023 року), у зв`язку із чим позивачем із міркувань безпеки було прийнято рішення про їх із дітьми переїзд на територію, підконтрольну українській владі. Позивач із дітьми з квітня 2022 року проживають у місті Запоріжжі, у жовтні 2022 року стали на облік як внутрішньо переміщені особи, що підтверджується відповідними довідками про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи №2304-5002263140 від 24.10.2022 року, №2304-5002263187 від 24.10.2022 року та №2304-5002263228 від 24.10.2022 року. Так, неповнолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] із середини 2015 року (тобто з моменту фактичного розпаду сім`ї ) і по теперішній час проживають разом з матір`ю , [PERSON] , та знаходяться на її повному утриманні, оскільки відповідач витрачав дохід виключно на свої потреби , навіть після винесення судом рішення про стягнення з нього аліментів на її утримання. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на теперішній час навчаються у КЗ «Степногірська ЗОШ І-ІІІ ступенів» (з моменту введення на території України військового стану навчання відбувається онлайн). Характеристикою [PERSON] , виданою вищезазначеною школою, за підписами директора та класного керівника підтверджується, що: « [PERSON] виховується у неповній сім`ї. Мати бере активну участь у навчанні та вихованні дівчинки. Тато жодного разу батьківські збори не відвідав, контакт з класним керівником не підтримує». Характеристикою [PERSON] , виданою вищезазначеною школою, за підписами директора та класного керівника підтверджується, що: «Дитина виховується у неповній сім`ї. Мати, [PERSON] , приділяє належну увагу вихованню сина, цікавиться успіхами у навчанні, регулярно відвідує батьківські збори, постійно підтримує зв`язок зі школою та класним керівником. Батько. [PERSON] , батьківські збори не відвідує, з вчителем не контактує». Відповідно до відповіді на адвокатський запит, наданої Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги №10» з приводу надання інформації про стан здоров`я дітей: «Діти мають статус внутрішньо переміщених осіб. На теперішній час обидві дитини здорові. Медична документація за попередній період відсутня. Діти лікаря відвідують в супровіді матері». Тобто, батько дітей, відповідач, [PERSON] , ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Не цікавиться життям дітей, їх безпекою та станом здоров`я, участі у навчальному процесі не приймає, успіхами доньки та сина у навчанні не цікавиться, батьківські збори не відвідує. Відповідач останній раз бачив дітей у 2016 році та не вчиняє будь-яких дій до встановлення контакту з дітьми, не прагне бути частиною їх життя. Утримання дітей, надання їм матеріальної допомоги є природним обов`язком батьків, що випливає звичайно зі змісту положення ст. 180 Сімейного кодексу України, яке зобов`язує батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ст. 27 Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно ст.ст.181, 183 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до відповіді Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на адвокатський запит, відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 31.10.2023 року на спільних із [PERSON] малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , та сина, [PERSON] , [INFO] , за період з 21.06.2021 року по 31.10.2023 року у боржника [PERSON] утворилася заборгованість зі сплати аліментів у сумі 313 777 (триста тринадцять тисяч сімсот сімдесят сім) грн. 82 (вісімдесят дві) коп. (копії відповіді та розрахунку додаються). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959р., як принципове положення, визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В положенні принципу 6 «Декларації прав дитини» Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959р. зазначено, що «дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків, у всякому випадку, - в атмосфері любові і морального та матеріального забезпечення». Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків: не цікавиться фізичним та духовним розвитком дітей, не надає їм повноцінного харчування та медичного забезпечення, не контролює відвідування навчальних закладів, взагалі самоусунувся від виховання дітей, що суперечить моральним засадам суспільства та вимогам чинного законодавства. Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Зазначені обставини також підтверджуються дослідженими судом в судовому засіданні наступними доказами, копії яких долучено до справи: копія довідки про взяття [PERSON] на облік як внутрішньо переміщеної особи №2304- 5002263140 від 24.10.2022 року; копія довідки про взяття [PERSON] на облік як внутрішньо переміщеної особи №2304- 5002263187 від 24.10.2022 року; копія довідки про взяття [PERSON] як внутрішньо переміщеної особи №2304- 5002263228 від 24.10.2022 року; копія заочного рішення Василівського районного суду Запорізької області від 22 липня 2016 року про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей; копія відповіді Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із розрахунком заборгованості; копія відповіді КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №10» на адвокатський запит про стан здоров`я дітей; копія довідки №1241/02 від 02 листопада 2023 року, виданої Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області; копія характеристики на дитину, [PERSON] , надана КЗ «Степногірська ЗОНІ І-ІІІ ступенів; копія характеристики на дитину, [PERSON] , надана КЗ «Степногірська ЗОНІ І-ІІІ ступенів; копія характеристики керівника ЖБК № 3 (а.с.15-23). Згідно з висновком органу опіки та піклування від 06.06.24р.: [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.108). Враховуючі викладене суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим, заснованим на законі, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved