Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-19 00:00:00

29.07.2021 [PERSON] (далі - [PERSON] ) звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] ), [PERSON] (далі - [PERSON] ), в якому з урахуванням уточнення просить визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним на 1/4 частку в праві спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 6325110700:00:085:0020, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] ; визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним на 1/4 частку в праві спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,1016 га, кадастровий номер 6325110700:00:085:0021, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 липня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 30 серпня 2021 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків - 10 днів з дня вручення копії ухвали. В установлені законом строки позивач усунув зазначені в ухвалі суду недоліки, надавши 28 вересня 2021 року уточнену позовну заяву. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01 листопада 2021 року справу прийнято до розгляду суддею Бобко Т.Т. та призначено в порядку загального провадження. Відповідно до розпорядження голови Верховного суду від 08.03.2022 № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» та Закону України «Про внесення зміни до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус судді» справу передану для розгляду за підсудністю до Полтавського районного суду Полтавської області, що підтверджується актом приймання-передачі справ та речових доказів від 01.04.2022. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 03.04.2024 справу передано за підсудністю до Харківського районного суду Харківської області. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 липня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. До початку розгляду справи до суду відповідачами [PERSON] та [PERSON] подано зустрічні позовні заяви згідно яких [PERSON] просить визнати за нею право власності на 1/4 частку в праві спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 6325110700:00:085:0020, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та на 1/4 частку в праві спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,1016 га, кадастровий номер 6325110700:00:085:0021, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . [PERSON] в своєму зустрічному позові просить визнати, що її частка на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 6325110700:00:085:0020, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а також на земельну ділянку площею 0,1016 га, кадастровий номер 6325110700:00:085:0021, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: [ADDRESS] становить 1/2 частину. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 жовтня 2024 року прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] , зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на часку в праві спільної часткової власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , об`єднано в одне провадження позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на 1/4 частку в праві спільної часткової власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] з позовними вимогами [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання, що її частка на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 6325110700:00:085:0020, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а також на земельну ділянку площею 0,1016 га, кадастровий номер 6325110700:00:085:0021, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: [ADDRESS] становить частину та з позовними вимогами [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання за [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним на 1/4 частку в праві спільної часткової власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , присвоївши єдиний унікальний номер 635/5932/21, провадження 2/635/3984/2024 та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання сторони не з`явилися, до суду подали заяви, в яких просять задовольнити позов та розглянути справу у відсутність сторін. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились усі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер 6325110700:00:085:0020, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] зареєстрована на праві спільної сумісної власності за [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯД№022075. Земельна ділянка площею 0,1016 га, кадастровий номер 6325110700:00:085:0021, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] зареєстрована на праві спільної сумісної власності за [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯД№022076. [PERSON] померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті у встановлений законом шестимісячний строк діти спадкодавці звернулись до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області с заявою про прийняття спадщини після смерті матері. 22.01.2021 року за реєстрами №22 та №23 приватним нотаріусом були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я дітей [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному на 1/2 частину у праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельних ділянок, які належить померлій [PERSON] спадкоємцям було відмовлено, оскільки не визначені частки земельних ділянок, в зв`язку з чим приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Поляковою Л.О. винесено постанову від 26.01.2021 року про відмову вчинення нотаріальних дій. Таким чином спадкоємці не можуть реалізувати свої права на спадщину інакше ніж в судовому порядку. Так, згідно ч.1 ст. 365 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно частини першої, другої статті 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналогічні положення містить і статті 370 ЦК України щодо виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Відповідно до статті 89 ЗК України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду (пункт «г» частини першої статті 87 ЗК України). Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. З аналізу змісту статті 120 Земельного кодексу України можна зробити висновок про однакову спрямованість положень, як ЦК України так і ЗК України щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю та споруди, на якій вони розміщені. Таким чином, у разі набуття права власності на 23/50 частини житлового будинку до нового власника переходить і право власності на 23/50 частини земельної ділянки без зміни її цільового призначення. При застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормами статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності(правова позиція ВСУ у справі за №6-2225цс 16). Відповідно до частини першої статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). В даних нормах закріплено загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розміщений. Згідно цих норм визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруди та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи з приписів ст. 16 ЦК України це право підлягає захисту в судовому порядку. Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Таким чином, враховуючи, що відповідно свідоцтв про право на спадщину до [PERSON] та [PERSON] перейшло в рівних частках кожному по 1/4 частині право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідна частка земельної ділянки при переході права власності складає 1/4 від загального розміру кожному, згідно ч.4 статті 120 ЗК України. Відтак виникає становище, коли частина земельної ділянки перебуває в частковій власності, а частина залишається невизначеною. Розумними очікуваннями особи вважаються легітимні (або законні) і виправдані очікування набути майно або майнове право, які в практиці ЄСПЛ дістають правову охорону як майно. Поняття «законні очікування» (legitimate expectations) слід розглядати як елементи верховенства права та «юридичної визначеності» (legal certainty). Практика Суду ЄС і ЄСПЛ розглядає законні очікування як елемент правової визначеності в умовах відсутності єдиної теорії легітимних (законних) очікувань, придатних для всіх національних правопорядків. Автономне поняття «законні очікування» не може протиставлятися положенням ч. 2 ст. 19 Конституції України про пріоритетність забезпечення правового порядку. Практикою ЄСПЛ і міжнародних арбітражів визнається, що принцип обґрунтованого очікування не може заперечувати право держав змінювати своє законодавство. Враховуючи той факт, що не приведення часток у відповідність до одиниці може викликати в подальшому певні труднощі в реєстрації права не нерухоме майно, суд вважає за необхідне задовольнити зустрічні позовні вимоги [PERSON] та визначити, що частка [PERSON] в праві власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 6325110700:00:085:0020, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та на земельну ділянку площею 0,1016 га, кадастровий номер 6325110700:00:085:0021, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: [ADDRESS] становить частину. За таких обставин, з метою не порушення права спадкоємця на прийняття спадщини, що прямо встановлено ЦК України, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд вважає позовні вимоги цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved