Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулося до суду з позовом, в якому просили стягнути з [PERSON] на свою користь борг за кредитним договором № 6979459 від 19.08.2023 року, укладеним в електронній формі, в розмірі 45 782,72 грн., а також сплачений судовий збір та витрати на професійну правову допомогу в сумі 10 000,00 грн. Свої вимоги мотивували тим, що 19.08.2023 року між ТзОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційної телекомунікаційної системи кредитодавця було укладено електронний договір № 6979459 про надання споживчого кредиту, що підписаний в порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». На виконання вимог вказаного Закону відповідачка пройшла реєстрацію в ІТС ТзОВ «Авентус Україна», обрала бажану суму кредиту та строк кредитування, ознайомилася з текстом примірного кредитного договору та іншою необхідною інформацією, після чого кредитодавцем було зроблено відповідачці пропозицію в особистому кабінеті укласти електронний кредитний договір, яку остання прийняла, тобто було укладено кредитний договір у вигляді електронного документа згідно вимог ст. 639 ЦК України, а для його підписання надано одноразовий ідентифікатор «А5292». Відповідно до умов кредитного договору, позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачці кредит в сумі 11 400,00 грн. на строк 360 днів зі стандартною процентною ставкою 1,99 % в день. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачці кредит відповідно до умов укладеного договору шляхом перерахування кредитних коштів на платіжну картку [PERSON] . Однак, відповідачка кредитні кошти не повернула у повному обсязі та не виконала інші грошові зобов`язання, тому в неї виникла заборгованість в розмірі 45\~782,72 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 11\~400,00 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 20 771,12 грн. та нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів 13 611,60 грн. 27 травня 2024 року між ТзОВ «Авентус Україна» та ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф, у відповідності до якого ТзОВ «Авентус Україна» відступило ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» належне йому право вимагати повернення коштів, зокрема, за кредитним договором № 6979459 від 19.08.2023 року. Вказані дії відповідачки свідчать про відмову від добровільного повернення боргу, в зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача згідно ордера на надання правничої допомоги серії АІ № 1715950 від 07.10.2024 року (а.с. 20) адвокат Городніщева Є.О. не з`явилася, в позовній заяві зазначила клопотання про розгляд даної справи за відсутності представника позивача. Відповідачка відзиву на позов не подавала, на повторний виклик в судове засідання не з`явилася та про причини своєї неявки суд не повідомила, хоч була належно повідомлена про час та місце розгляду справи шляхом направлення їй судових повісток рекомендованими листами з повідомленням про вручення: 17.10.2024 року та 12.11.2024 року (а.с. 86-89), однак, повістки повернулися до суду без вручення адресату. Також [PERSON] викликалася в судове засідання шляхом поміщення оголошення про виклик її до суду на сайті Долинського районного суду Івано-Франківської області 12.11.2024 року (а.с. 84). За таких обставин суд 10.12.2024 року постановив ухвалу про заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Загальні правила щодо форми договору визначено у ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 19.08.2023 року між ТзОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційної телекомунікаційної системи ТзОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 6979459 про надання споживчого кредиту (а.с. 14-18). Згідно умов кредитного договору та паспорту споживчого кредиту від 19.08.2023 року (а.с. 21-22), ТзОВ «Авентус Україна» надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 11 400,00 грн. шляхом перерахування цих коштів за реквізитами платіжної картки на строк 360 днів, а позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором. Відповідно до п.п. 1.5, 3.1 даного договору, нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році. Процентна ставка є фіксованою та становить стандартну процентну ставку 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що 19.08.2023 року відповідачка підписала електронний договір про надання споживчого кредиту шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором «А5292» та отримала від ТзОВ «Авентус Україна» кредитні кошти в сумі 11 400,00 грн. на платіжну картку. Умови кредитування визначені у Правилах надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, в яких обумовлені порядок та умови укладення кредитних договорів, нарахування відсотків, з чим [PERSON] погодилася, підписавши їх. ТзОВ «Авентус Україна» надало відповідачці можливість користуватися кредитними коштами, однак остання не дотрималася своїх зобов`язань щодо погашення кредиту у визначені строки та сплати процентів за користування коштами і на даний час продовжує ухилятись від виконання зобов`язань. З договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 року та витягу з Реєстру боржників (а.с. 35,68-72) встановлено, що право вимоги до [PERSON] по кредитному договору № 6979459 ТзОВ «Авентус Україна» відступило ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна». Як вбачається з картки обліку договору (розрахунку заборгованості) (а.с. 25-32), на час відступлення права вимоги 27.05.2024 року у відповідачки наявна заборгованість за договором № 6979459 від 19.08.2023 року в розмірі 32\~171,12 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 11\~400,00 грн. та прострочена заборгованість за нарахованими процентами 20 771,12\~грн. При цьому, [PERSON] здійснила всього 2 сплати з метою погашення процентів по кредиту, а саме: 06.10.2023 року на суму 50,00 грн. та 10.10.2023 року на суму 50,00 грн. Велика\~\~Палата Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 року в справі № 202/4494/16-ц зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором\~\~проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування\~\~чи\~\~у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України. Відповідно до п. 1.1 вищевказаного договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 року, за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Отже, до позивача перейшло право нарахування відсотків, згідно з умовами кредитного договору. Згідно з п. 1.4 договору № 6979459 про надання споживчого кредиту від 19.08.2023 року та додатку № 1 до вказаного договору (а.с. 19), строк кредиту становить 360 днів, тобто датою припинення нарахування відсотків є 13.08.2024 року. Таким чином, вимоги щодо стягнення суми заборгованості за процентами за користування кредитом обмежуються датою їх нарахування, а саме 13.08.2023 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № 6979459 про надання споживчого кредиту від 19.08.2023 року за 60 календарних днів (27.05.2024 року 25.07.2024 року), наданого позивачем (а.с. 33), відповідачці нараховано заборгованість по процентах за користування грошовими коштами за вказаний період часу в розмірі 13\~611,60 грн. Вимога позивача щодо стягнення заборгованості за нарахованими\~\~відсотками в межах строку кредитного договору згідно зазначено розрахунку з моменту відступлення права вимоги (27.05.2024 року) по дату розрахунку заборгованості (25.07.2024 року), а всього 60 календарних днів, за які нараховано проценти за стандартною процентною ставкою 1,99 % в день в сумі 13\~611,60 грн. є правомірною. За таких обставин, враховуючи, що відповідачка [PERSON] істотно порушила умови укладеного кредитного договору, своєчасно кредит не погашала та не повернула позичені кошти, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення і з неї на користь позивача слід стягнути 45\~782,72 грн. заборгованості за договором № 6979459 про надання споживчого кредиту від 19.08.2023 року. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 2\~422,40 грн. сплаченого ними судового збору згідно платіжної інструкції № 2927 від 07.10.2024 року (а.с. 75). Крім того, на підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу до позову долучено договір № 26/08-2024 про надання правової допомоги від 26.08.2024 року, укладеного між ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» та адвокатом Городніщевою Є.О., акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору № 26/08-2024 від 26.08.2024 року, рахунок на оплату № 4884-07/10-2024 від 07.10.2024 року (24,34,38-39). Ці витрати не викликають в суду сумнівів, а тому відшкодування понесених ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» витрат на правову допомогу слід стягнути з відповідачки. На підставі викладеного, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 207,526,530,536,610,611,626,638,1048-1050,1054,1055 ЦК України,

Outcome: approved