Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

07.03.2023 року судом зареєстровано позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про припинення права власності, визнання права власності на частку квартири за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивач мотивував тим, що йому на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ВМНО Бортнік Я.А. 08.08.2019 року належить 3/4 частки квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі (по 1/8 частці) є власниками 1/4 частки квартири за адресою: [ADDRESS] . Квартира двокімнатна (кімнати 16, 5 кв.м. та 11, 6 кв.м.), має 48, 3 кв.м. загальної площі та 28,1 кв.м. житлової площі, кухня - 7,1 кв.м., коридор - 7 кв.м. З відповідачами у позивача склались недоброзичливі стосунки, тому спільне володіння та користування квартирою є неможливим. Згоди щодо порядку спільного володіння квартирою не досягнуто. Оскільки частки відповідачів є незначними, виділити їх в натурі неможливо, на підставі ст. 365 ЦК України [PERSON] просив: - припинити право власності [PERSON] на 1/8 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , що належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 28.10.2015 року Другою вінницькою державною нотаріальною конторою із стягненням компенсації вартості цієї частки з депозитного рахунку Вінницького міського суду Вінницької області; - визнати за [PERSON] право власності на 1/8 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належала на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 28.10.2015 року Другою вінницькою державною нотаріальною конторою; - припинити право власності [PERSON] на 1/8 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , що належить йому на підставі договору дарування, посвідченого 10.01.2020 року Першою вінницькою державною нотаріальною конторою із стягненням компенсації вартості цієї частки з депозитного рахунку Вінницького міського суду Вінницької області; - визнати за [PERSON] право власності на 1/8 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належала на праві власності [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 10.01.2020 року Першою вінницькою державною нотаріальною конторою. Судові витрати просив стягнути на його користь з відповідачів. Судом вчинені наступні процесуальні дії. Ухвалою суду від 08.03.2023 року було прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у даній справі. Ухвалою суду від 08.03.2023 року з метою забезпечення позову у даній справі було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] та заборонено вчиняти реєстраційні дії щодо відчуження квартири [ADDRESS] . 15.05.2023 року витребувані докази. Ухвалою суду від 13.09.2023 року було призначено судову будівельно-технічну експертизу, виконання якої доручене експертам Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Провадження у справі зупинено. 17.09.2024 року судом зареєстровано висновок експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи від 30.08.2024 року № 6820/22-21, повернуті матеріали цивільної справи №\~127/6409/23. Ухвалою від 17.09.2024 року провадження у справі поновлено. 14.11.2024 року було закрито підготовче провадження. В судовому засіданні представник позивача адвокат Чорна О.М. підтримала позовні вимоги. Просила задоволити вимоги [PERSON] . Наголосила, що спільне володіння, проживання та користування квартирою між співвласниками неможливе. Позивач не має доступу до квартири, квартира не опалюється, в квартирі антисанітарія. Позивач бажає проживати в квартирі із сім`єю і дитиною. Зауважила, що оскільки частка відповідачів в нерухомому майні незначна, їх право власності підлягає припиненню із компенсацією вартості. 16.10.2024 року на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області [PERSON] вніс кошти в розмірі по 195\~501 грн. за частки, що належать відповідачам. Судові витрати просила стягнути з відповідачів на користь позивача. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав. Суду пояснив, що йому та його матері належить по 1/8 частці спірної квартири. Власником квартири була його бабуся та дядько. Після смерті бабусі його мати [PERSON] успадкувала 1/4 частку, половину з якої подарувала йому. Його дядько [PERSON] зловживав алкоголем, вів антисоціальний спосіб життя. За яких обставин він подарував належну йому частку квартири [PERSON] нікому не відомо. Після договору дарування дядько зник і його більше ніхто не бачив. [PERSON] зверталась до правоохоронних органів, проте результатів розслідування кримінального провадження немає. В цій квартирі він живе з братом з 2006 року. Як для нього, так і для матері, це єдине житло у власності і взагалі для проживання. На даний час [PERSON] проходить лікування в Польщі, але має намір повернутись. Зазначив, що позивач ніколи в квартирі не жив, його речей у квартирі немає, він поставив замок на двері меншої кімнати. Комунальні послуги позивач не оплачує, внаслідок чого накопичується борг. Ремонт у квартирі вони також не роблять, оскільки тривають судові спори з приводу житла. Категорично заперечив з приводу грошової компенсації вартості належної йому 1/8 частки, оскільки іншого житла він не має. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Тимощук Є.С. позов не визнав. Відзив підтримав (а.с. 80-83). Суду пояснив, що [PERSON] ніколи не звертався до відповідачів з приводу вирішення спору, встановлення порядку користування квартирою і не говорив, що хоче жити в квартирі, а бажає лише безпідставно припинити їх право власності на належні їм частки. Він має у власності інше житло, а для [PERSON] та її сина квартира це єдине житло. Коштів на придбання іншого житла відповідачі не мають, тому у разі задоволення позову відповідачам буде завдана непоправна істотна шкода. [PERSON] наразі тимчасово проживає за кордоном, лікується, але вона має намір повернутись. Згоди на отримання [PERSON] грошової компенсації за належну їй 1/8 частку у праві спільної часткової власності представник не надав. Свідок [PERSON] суду пояснив, що відповідачі його мати та брат. Іншого житла, крім квартири за адресою: [ADDRESS] , вони не мають. Зауважив, що він також проживає у даній квартирі з 2006 року разом із братом, але без реєстрації. Квартира без ремонту, оскільки протягом тривалого часу ведуться судові спори. [PERSON] він бачив лише один раз нещодавно. Разом із незнайомими чоловіками він увірвався в квартиру і повідомив, що прийде експерт. Він ніколи раніше не пропонував вирішити спір, встановити порядок користування квартирою. Самовільно зайняв одну кімнату і поставив замок. Чи є його речі в тій кімнаті не знає. \~ \~ \~ \~Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, матеріали інвентаризаційної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 08.08.2019 року приватним нотаріусом ВМНО Бортнік Я.Ю. за реєстр. № 503 між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , був посвідчений договір дарування (безоплатної передачі) 3/4 частки квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11-12). \~ \~ \~ \~1/2 частка вказаної квартири належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Вінницької міської ради 16.01.2007 року, зареєстрованого в КП «ВООБТІ» 19.02.2007 року, а 1/4 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою вінницькою державною нотаріальною конторою 18.04.2017 року за реєстр. № 2-491, зареєстрованого в державному реєстрі 18.04.2017 року. \~ \~ \~ \~Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 25.07.2023 року, [PERSON] 1/8 частка квартири за адресою [ADDRESS] належить на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Другою вінницькою державною нотаріальною конторою 28.10.2015 року, [PERSON] - 1/8 частка вказаної квартири належить на підставі договору дарування, посвідченого 10.01.2020 року. Іншого будь-якого нерухомого майна відповідачі у власності не мають (а.с. 86-89, 104-105). \~ \~ \~ \~Згідно інвентаризаційної справи на квартиру за адресою [ADDRESS] , вказана квартира знаходиться на 2-му поверсі 9-типоверхового будинку, має 48, 3 кв.м. загальної та 28, 1 кв.м. житлової площі, висота приміщення 2, 52 м. Квартира складається з коридору площею 7 кв.м., ванної площею 2, 7 кв.м., вбиральні площею 1, 2 кв.м., кухні площею 7, 1 кв.м., кімнати площею 16, 5 кв.м., кімнати площею 11, 6 кв.м., комора площею 0, 8 кв.м. \~ \~ \~ \~Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 25.07.2023 року крім часток квартири за адресою: [ADDRESS] , позивачу [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 22.03.2019 року приватним нотаріусом Чернігівського РНО Рожець А.П., належить житловий будинок та земельна ділянка по [ADDRESS] (а.с. 87-89). Позивач зареєстрований в [ADDRESS] . 07.07.2015 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , [INFO] народилась донька [PERSON] . \~ \~ \~ \~В судовому засіданні було встановлено, що в квартирі за адресою [ADDRESS] позивач не проживає. Порядок користування квартирою між співвласниками не встановлений. Згідно акту від 01.06.2023 року, складеного на виконання ухвали суду,в квартирі за адресою [ADDRESS] під час огляду приміщення був [PERSON] , який розповів, що на даний час в квартирі проживає він. Його мати [PERSON] перебуває на лікуванні в Республіці Польща. Брат [PERSON] проживає в квартирі періодично, оскільки працює та постійно у відрядженнях. Брат [PERSON] проживає з дружиною за іншою адресою. [PERSON] дядько не проживає тривалий час, квартиру не відвідує (а.с. 65-66). Згідно висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи від 30.08.2024 року № 6820/22-21, поділити квартиру за адресою [ADDRESS] між співвласниками 3/4, 1/8 та 1/8 часток з переобладнанням приміщень в три ізольовані квартири з самостійними виходами технічно неможливо, враховуючи, що частка 1/8 співвласників від загальної площі квартири не відповідає п.5.18 ДБН В.2.2-15-2019, а також враховуючи об`ємно-планувальні рішення об`єкта дослідження, його конструктивні особливості та розташування в будинку. Експерт також вказав, що під час натурного обстеження встановлено, що стан приміщень об`єкта дослідження, у тому числі: оздоблення, віконних блоків та внутрішніх дверей, підлоги, інженерного обладнання і т.п., не відповідає вимогам санітарно-гігієнічних норм щодо житлових приміщень. В цінах, сформованих станом на час проведення дослідження, вартість квартири становить 1\~564\~011 грн. (за курсом НБУ станом на 30.08.2024 року 1 долар США 41 1901 грн.). Ринкова вартість 1/8 частки житлової квартири за адресою [ADDRESS] станом на час проведення експертизи, від загальної вартості, відповідно становить 195\~501 грн. Згідно квитанцій від 16.10.2024 року позивачем внесено на депозит вартість часток, належних відповідачам - по 195\~501 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що частки відповідачів є незначними, не можуть бути виділені в натурі, спільне володіння і користування квартирою є неможливим, тому просив припинити частки відповідачів із стягненням на їх користь грошової компенсації вартості, оскільки це не завдасть їм істотної шкоди, і визнати за ним право власності на вказані частки. Правовідносини виникли між сторонами з приводу здійснення права спільної власності, тому при вирішенні спору суд застосовує відповідні норми ЦК України. Відповідно до\~ст.\~317\~ЦК України\~власникові належать\~права володіння,\~користування та\~розпоряджання своїм\~майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до\~ст.\~319\~ЦК України\~власник має\~право вчиняти\~щодо свого\~майна будь-які\~дії,\~які не\~суперечать закону. При\~здійсненні своїх\~прав та\~виконанні обов`язків\~власник зобов`язаний\~додержуватися моральних\~засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша\~статті 321 ЦК України). Право спільної\~часткової власності\~здійснюється співвласниками\~за їхньою\~згодою. Співвласники\~можуть домовитися\~про порядок\~володіння та\~користування майном,\~що є\~їхньою спільною\~частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності (ст. 358 ЦК України). Статтею 365\~ЦК України\~визначено:\~право особи\~на частку\~у спільному\~майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. \~ \~ \~ \~Аналіз положень\~статті 365 ЦК України\~дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та технічних характеристик об`єкта, який є спільним майном. Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 16 січня 2012 року у справі № 6-81цс11, від 02 липня 2014 року у справі № 6-68цс14, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-1943цс16, від 24.11.2021 року в справі № 754/16751/18 та неодноразово підтриманій Верховним Судом. У постанові від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої\~статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Приписи пункту 4 частини першої\~статті 365 ЦК України\~(«таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї») перш за все спрямовані на регулювання майнових відносин, учасниками яких є співвласники - фізичні особи. Як було встановлено в судовому засіданні, квартира за адресою: [ADDRESS] , є двокімнатною, виділення приміщень, які б відповідали часткам у праві співвласників, є неможливим. Разом з тим, позивачем ніколи не ставилось питання про визначення порядку користування окремими кімнатами в квартирі і не ставилось питання про вселення до квартири, тому є безпідставним твердження представника позивача, що спільне володіння і користування майном є неможливим. Крім того, судом встановлено, що квартира є єдиним житлом для відповідачів [PERSON] і [PERSON] . Дана квартира належала їх матері, вони тривалий час проживають в квартирі і це житло для відповідачів є єдиним, вони не надали згоди на отримання від позивача грошової компенсації вартості їх часток, тому припинення права власності відповідачів завдасть істотної шкоди їх інтересам та членам їх сім`ї. Враховуючи наведені обставини і норми закону суд дійшов висновку, що достатніх правових підстав для задоволення позову [PERSON] немає, тому в задоволенні позову слід відмовити. \~ \~ \~ \~При ухваленні даного рішення суд також враховує положення Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», згідно якого запобігання бездомності і безпритульності - система заходів, спрямованих на усунення правових, соціальних та інших причин виникнення бездомності та безпритульності, запобігання їм, у тому числі заходів щодо зниження ризику втрати особою прав на жилі приміщення і запобігання втраті цих прав, а також на запобігання виникненню негативних суспільних наслідків, пов`язаних з відсутністю в особи житла.

Outcome: dismissed