Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

У грудні 2023 року позивач звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що після смерті її діда [PERSON] , відкрилась спадщина на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку під житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3222482401:01:005:5111. 03 жовтня 2023 року спадкоємиця [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьова І.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після смерті її діда, та в рамках спадкової справи № 14/2022 [PERSON] у встановленому законом порядку було отримано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку під житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3222482401:01:005:5111. Однак позивач не може належним чином оформити право власності на частину будинку за адресою: [ADDRESS] , оскільки нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1735/02-31 від 03.10.2023 року, у зв`язку з тим, що спадкоємицею не надано документів, які встановлюють право власності спадкодавця на нерухоме майно, яке входить до складу спадщини . Просила суд визнати за нею право власності на частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 грудня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання, а також витребувано у приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьова І.С. належним чином засвідчену копію спадкової справи за №14/2022 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно з розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутньої Н.О. № 908 від 20.08.2024 року щодо повторного автоматичного розподілу справи № 369/21360/23 та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 20.08.2024 року у зв`язку з мобілізацією головуючого судді Дубас Т.В. вказану справу передано на розгляд судді Пінкевич Н.С. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Пінкевич Н.С. від 26.08.2024 року прийнято до розгляду цивільну справу та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Пінкевич Н.С. від 03 грудня 2024 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні, встановивши загальний порядок дослідження доказів у справі. Надано відповідачу право на подання письмового відзиву на позовну заяву, а позивачу право надати відповідь на відзив та третій особі надати пояснення у справі до початку розгляду справи по суті. У судове засідання позивач не з`явилась. До суду надійшла заява представника позивача - адвоката Папазової Г.А. про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити. Ухвала про відкриття провадження у справі була направлена на адресу відповідача Гостомельської селищної військової адміністрації Київської області, яку було отримано 15 січня 2024 року, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням. На підставі наведеного, суд вважає, що відповідач був належним чином сповіщений про проведення судового розгляду цивільної справи. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Крім того, 29 січня 2024 року на адресу суду від приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьова І.С. надійшла копія спадкової справи після померлого [PERSON] . У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наведених нижче підстав. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , зареєстрованим Виконавчим комітетом Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області 01 листопада 2021 року, актовий запис № 189. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Як встановлено ч.1, 2, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З матеріалів спадкової справи до майна померлого [PERSON] встановлено, що позивач звернулась до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьова І.С. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1220, ч. 3 ст.1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1220 Цивільного кодексу України після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка, зокрема, складається з частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] склав Заповіт від 18 жовтня 2017 року, серії НМТ №198932, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Луцькою О.А., за яким все своє майно заповів своїй онуці - позивачу [PERSON] . За правилами ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до вимог ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежності від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 2 статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право подати заяву про прийняття спадщини без згоди своїх батьків або піклувальника. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. У п`яту чергу право на спадкування за законом також одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї. Утриманцями слід вважати неповнолітню або непрацездатну особу (жінку, чоловіка при досягненні відповідно 55 і 60 років, інвалідів I, II і III груп), яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З матеріалів спадкової справи вбачається, що 03 жовтня 2023 року в рамках спадкової справи [PERSON] у встановленому законом порядку було отримано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку під житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3222482401:01:005:5111, однак нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1735/02-31 від 03.10.2023 року. Свою відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, нотаріус аргументував тим, що спадкоємицею не надано документів, які встановлюють право власності спадкодавця на нерухоме майно, яке входить до складу спадщини . Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно ч.1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать право володіння користування та розпорядження своїм майном. Законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 14 серпня 2019 року у справі № 523/3522/16-ц. Згідно відповіді Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» № 375 від 16.10.2023 року, житловий будинок з відповідними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , не зареєстровано за [PERSON] , проте в матеріалах інвентаризаційної справи наявні: копія розписки щодо оплати [PERSON] частини домоволодіння; копія виписки з протоколу №5 засідання виконавчого комітету Горенської сільської ради від 16 березня 1977 року про надання [PERSON] дозволу на прибудову кімнати і коридора; копія довідки виконкому Горенської сільської ради від 11.07.2009 р. про те, що дійсно за [PERSON] рахується 1/4 частина домоволодіння за адресою: [ADDRESS] ; копія довідки №224 Горенської сільської ради, щодо прибудови до будинку; копія Акту державного прийому в експлуатацію індивідуального домоволодіння, затвердженого рішенням виконкому Горенської сільської ради від 20.11.2009 року; копія оцінювального акту КП «Києво-Святошинське БТІ» на будинок за адресою: [ADDRESS] . Листом № 4521 від 20 жовтня 2023 року Гостомельської військової адміністрації Бучанського району Київської області, повідомлено про неможливість виконати вимоги адвокатського запиту щодо необхідності отримання копій рішень, або довідок, які б підтверджували належність спадкового майна спадкодавцю, з огляду на той факт, що Гостомельська селищна військова адміністрація не є правонаступником Гостомельської селищної ради. У відповідь від архівного відділу Бучанської райдержадміністрації отримано лист № 05-05/571 від 23.10.2023 року, разом з яким надано: копію рішення виконавчого комітету Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 20.11.2009 року №63 «Про затвердження акту прийняття в експлуатацію індивідуального житлового будинку в [ADDRESS] та оформлення свідоцтва про право власності на ім`я [PERSON] », разом з копією технічного паспорту від 17.07.2009 р. № 1009, зареєстрованого за № 535, виданого КП «БТІ Києво-Святошинського району Київської області від 20.11.2009 року №63 «Про затвердження акту прийняття в експлуатацію індивідуального житлового будинку в [ADDRESS] та оформлення свідоцтва про право власності на ім`я [PERSON] », яким було визнано право власності за [PERSON] ; копію акту державного прийому в експлуатацію індивідуального житлового будинку в [ADDRESS] та оформлення свідоцтва про право власності на ім`я гр. [PERSON] , однак наразі відсутня інформація, щодо отримання [PERSON] свідоцтва про право власності. Таким чином, додані до позовної заяви документи підтверджують той факт, що за [PERSON] визнано право власності на частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] з відповідними господарськими спорудами. Пунктом 12 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» визначено, що до повноважень військово-цивільні адміністрації населених пунктів на відповідній території здійснюють повноваження із здійснення управління майном, яке перебуває у комунальній власності відповідної територіальної громади (крім вирішення питань відчуження, у тому числі шляхом приватизації комунального майна та надання комунального майна в оренду на строк понад п`ять років). Обмеження щодо відчуження комунального майна, встановлені цим пунктом, не поширюються на випадки розподілу такого майна між територіальними громадами, території яких затверджені Кабінетом Міністрів України (далі - сформовані територіальні громади), передачі майна з комунальної до державної власності та списання комунального майна. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно дост.55Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Оскільки спадкодавець набув своє право на нерухоме майно у встановленому законом порядку, позивачами не повідомлено суду інформацію про відчуження спадкового майна на користь третіх осіб, та такої інформації не встановленому судом при розгляді даної справи, а також враховуючи відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, іншого способу захисту порушеного права позивачів на даний час не існує, тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення поданого позову.

Outcome: approved