Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

21.08.2024 до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] (а.с. 1-3), в якій остання просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на її корись безпідставно набуті грошові кошти в загальному розмірі 10553,35 грн., які були з неї стягнуті на підставі виконавчого напису нотаріуса від 23.12.2021 за №23987, який визнано таким, що не підлягає виконанню, та судові витрати в сумі 1211,20 грн. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. про вчинення виконавчого напису про стягнення на його користь з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №170060-КС-002 від 11.03.2021 на загальну суму боргу 20153,18 грн. 23.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., було вчинено виконавчий напис № 23987, яким запропоновано стягнути з [PERSON] невиплачені грошові кошти за кредитним договором №170060-КС-002 від 11.03.2021 на загальну суму боргу 20153,18 грн. Разом з цим, 13.06.2023 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області було ухвалено рішення, за яким виконавчий напис №23987 від 23.12.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., яким звернуто стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованості у сумі 20153,18 грн., визнано таким, що не підлягає виконанню. Зазначає, що виконавче провадження з виконання вищезазначеного виконавчого напису було закрито, проте, з її заробітної плати в ході такого виконання було безпідставно стягнуто грошові кошти в сумі 20153,35 грн. Відтак, позивач звернулась до суду, посилаючись на ст. 1212 ЦК України, оскільки вважає, що товариство набуло безпідставно грошові кошти, які були стягнуті у розмірі 10553,35 грн. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2024 зазначена позовна заява передана для розгляду судді Курус Р.І., а.с. 16. 22.08.2024 сформовано запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо визначення місця реєстрації відповідача, а.с. 17. Ухвалою судді від 22.08.2024 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без виклику сторін на 19.09.2024. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення (а.с. 18). Ухвалою судді від 19.09.2024 судове засідання відкладено на 15.10.2024, оскільки відповідач отримав надіслану кореспонденцію 17.09.2024, та станом на 19.09.2024 не закінчився встановлений ухвалою про відкриття провадження строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву, а.с. 26. 23.09.2024 відповідач подав суду відзив на позовну заяву та зустрічну позовну заяву. У відзиві на позов ТзОВ "Бізнес Позика" (а.с. 31-34) посилається на те, що у своєму позові позивач не заперечує укладення між нею та ТзОВ "Бізнес Позика" 11.03.2021 кредитного договору. Позивач [PERSON] не надає належних документів (первинних документів), які б підтверджували факт перерахування приватним виконавцем на користь ТОВ «БІЗНЕСПОЗИКА» коштів саме у розмірі 10553,35 гривень, а ТОВ «БІЗПОЗИКА» отримало (набуло) від Приватного виконавця за виконавчим провадженням ВП № 68402864 лише 2538391 гривень, що підтверджується належними та допустимими доказами, наданими відповідачем, кошти в розмірі 10553,35 гривень, що були заявлені позивачем до стягнення з відповідача згідно із позовною заявою, не можуть бути стягнуті в зазначеному обсязі з ТОВ «БІЗПОЗИКА» в якості безпідставно набутих коштів. Відтак, вищезазначеним підтверджується і, на думку відповідача, обов`язково повинно бути враховано судом при винесенні судового рішення, що у разі задоволення ним позовних вимог позивача (в частині стягнення безпідставно набутих відповідачем грошових коштів) безпідставно набутими коштами в розумінні норм статті 1212 ЦК України можуть вважатись лише ті кошти, які дійсно та фактично були отримані ТОВ «БІЗПОЗИКА», тобто, лише в сумі, яка не перевищує 2538,91 гривень, адже грошової суми в розмірі 10553,35 гривень, відповідач від приватного виконавця не отримував, а інше не доведено позивачем належними та допустимими доказами. У зустрічному позові (а.с. 47-55) ТзОВ "Бізнес Позика" посилається на те, що кредитний договір між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та [PERSON] було укладено 11 березня 2021 року. Зазначений Договір був укладений в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗПОЗИКА», через Особистий кабінет Позичальника на сайті Кредитодавця - https://my.bizpozyka.com/. Укладення Договору підтверджується візуальною формою послідовності дій, щодо укладення електронного Договору про надання кредиту № 170060-КС-002 від 11.03.2021р. Відповідно до п.1 Договору, Кредитодавець надає Позичальникові кредит у розмірі 16 000,00 грн., строком на 16 тижнів до 01.07.2021 року, на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 0,83909549% в день (фіксована ставка), із сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 1600,00 грн. 11 березня 2021р. ТОВ «БІЗПОЗИКА» видало [PERSON] кредит у розмірі 16 000,00 грн. на картковий рахунок, вказаний Відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується витягом з анкети клієнта [PERSON] та платіжним дорученням N25576 від 11.03.2021, виконаним (проведеним) AT«КБ «Приватбанк» (шляхом перерахування зазначеної суми коштів на банківську картку отримувача (Відповідача) N5168-7551-1393-8506), чим виконало свої зобов`язання за Договором своєчасно та в повному обсязі. До теперішнього часу заборгованість [PERSON] перед ТОВ «БІЗПОЗИКА» за Кредитним договором була погашена (з урахуванням платежів, здійснених в рамках виконавчого провадження ВП № 68402864) лише частково - в розмірі 13051,56 грн. приватним виконавцем (в рамках виконавчого провадження ВП N° 68402864) - в сумі 2538,91 гривень та безпосередньо [PERSON] - в сумі 10512,65 грн.), що підтверджується: а) платіжною інструкцією N 2866 від 30 січня 2021 року на суму 2538,91 гривень, оформленою приватним виконавцем в рамках виконавчого провадження ВП № 68402864 (та, відповідно - в рахунок погашення заборгованості Відповідача перед Позивачем за Кредитним договором), виконаною АТ «СЕНС БАНК»; б) трьома меморіальними ордерами, оформленим АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» в період з 25 березня 2021 року по 22 квітня 2021 року на загальну суму 10 512,00 гривень. в) Інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» TM Platon N2925/09 від 20.09.2024р. (графа «Опис») це була оплата кредиту в сумі 0,65 грн. згідно договору N2701306507, де 2701306507 РНОКПП Відповідача, внаслідок чого були порушені права Позивача, встановлені Договором. Зазначає, що заборгованість [PERSON] перед ТОВ «БІЗПОЗИКА», а відповідно й загальний розмір грошових вимог Кредитодавця до Позичальника за Договором про надання кредиту № 170060-КС-002 від 11 березня 2021 (без врахування коштів, які надійшли в рамках виконавчого провадження N 68402864) складає грошову суму в розмірі 20153,18 грн. (двадцять тисяч сто п`ятдесят три грн. 18 коп.) гривень, з яких: заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом -12 696,08 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом - 7 457,10 грн. З врахуванням зазначеного, представник ТОВ «Бізнес Позика» у зустрічній позовній заяві просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», а саме: - заборгованість за Договором про надання кредиту № 170060-КС-002 від 11 березня 2021р. в розмірі 20153,18 грн., з яких: заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом 12696,08 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом 7457,10 грн.; а також суму судових витрат, розмір яких буде підтверджено документально Також просить провести в порядку ч. 12 ст. 265 ЦПК України зустрічне зарахування грошових сум, що підлягають до стягнення за первісним та зустрічним позовами, стягнувши різницю на користь ТОВ "БІЗПОЗИКА" в розмірі 17614,27 грн. з [PERSON] (20153,18 грн. /ціна позову за зустрічним позовом/ 2538,91 грн. /отримана суму в рамках виконавчого провадження/ = 17614,27 грн. Ухвалою судді від 15.10.2024 розгляд справи відкладено на 14.11.2024 для надання можливості позивачу подати відповідь на відзив у визначений строк та висловити свою позицію щодо прийняття зустрічного позову, а.с. 102. 15.10.2024 позивачем [PERSON] , після відкладення розгляду справи, подано заяву про підтримання первісного позову та розгляд справи у її відсутності, а.с. 115. Відповідь на відзив від позивача [PERSON] не надходила. Заперечень щодо прийняття зустрічного позову не висловлено. 29.10.2024 [PERSON] подано заяву про застосування строків позовної давності за зустрічним позовом, в задоволенні якого просить відмовити, а.с. 108-110. 29.10.2024 представником ТОВ "БІЗПОЗИКА" подано відповідь на заяву про застосування строків позовної давності та підтримання зустрічного позову, а.с. 117-120. 14.11.2024 зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом, здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження на розгляд справи за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання, яке призначено на 05.12.2024, відповідачу за зустрічним позовом встановлено строк для подання відзиву, а.с. 123. 05.12.2024 закрито підготовче провадження у даній справі, призначено справу до судового розгляду на 19.12.2024. Позивач за первісною позовною заявою та відповідач за зустрічною позовною заявою в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином шляхом направлення судових повісток, а.с. 149. Разом з цим, в матеріалах справи наявна заява від [PERSON] про розгляд справи у її відсутність та у прохальній частині позову остання зазначила, що підтримує вимоги, щодо зустрічного позову, - просить відмовити в його задоволенні через пропуск строку позовної давності, а.с. 108-110, 115. Представник відповідача за первісною позовною заявою та представник позивача за зустрічною позовною заявою в судове засідання з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», а саме: заборгованість за Договором про надання кредиту № 170060-КС-002 від 11 березня 2021р. в розмірі 20153,18 грн., з яких: заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом 12696,08 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом 7457,10 грн.; а також суму судових витрат, розмір яких буде підтверджено документально. Також просить провести в порядку ч. 12 ст. 265 ЦПК України зустрічне зарахування грошових сум, що підлягають до стягнення за первісним та зустрічним позовами, стягнувши різницю на користь ТОВ "БІЗПОЗИКА" в розмірі 17614,27 грн. з [PERSON] (20153,18 грн. /ціна позову за зустрічним позовом/ 2538,91 грн. /отримана суму в рамках виконавчого провадження/ = 17614,27 грн., а.с. 145-146. Третя особа за певірсною позовною заявою в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широку сферу застосування: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так і неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення, чи вибуло майно з володіння власника за його волею або всупереч його волі, чи є набувач добросовісним або недобросовісним. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав). Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникненні обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно достатті 1212 ЦК Україниу такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18, від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20. Матеріалами справи встановлено, що 11 березня 2021 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та [PERSON] було укладено кредитний договір. Зазначений Договір був укладений в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗПОЗИКА», через Особистий кабінет Позичальника на сайті Кредитодавця - https://my.bizpozyka.com/, а.с. 58. 23.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., було вчинено виконавчий напис № 23987, яким запропоновано стягнути з [PERSON] невиплачені грошові кошти за кредитним договором №170060-КС-002 від 11.03.2021 на загальну суму боргу 20153,18 грн., а.с. 12. Разом з цим, 13.06.2023 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області було ухвалено рішення, за яким виконавчий напис №23987 від 23.12.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., яким звернуто стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованості у сумі 20153,18 грн., визнано таким, що не підлягає виконанню, а.с. 11. Як вбачається з відповіді на звернення [PERSON] , приватний виконавець у своїй відповіді №1328 від 13.03.2024 повідомив [PERSON] про те, що в межах виконавчого провадження ВП №68402864 стягнено 2538,91 грн. боргу за виконавчим документом, 253,89 грн. основної винагороди 307,70 грн. мінімальні витрати виконавчого провадження та 7452,85 грн. повернуто боржнику як безпідставно стягнуті кошти, а.с. 11 Таким чином судом встановлено, що в межах виконавчого провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса, який в подальшому було визнано таким, що не підлягає виконанню, було стягнуто на користь ТОВ "БІЗПОЗИКА" лише 2538,91 грн. боргу за виконавчим документом Враховуючи вищевикладене, та те, що правові підстави набуття відповідачем ТОВ «Бізнес Позика» грошових коштів у сумі 2538,91 гривень, що стягнуті з [PERSON] в погашення боргу за виконавчим документом, на підставі виконавчого напису нотаріуса, який рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13.06.2023, що набрало законної сили, визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, то суд дійшов висновку, що отримані відповідачем кошти саме в розмірі 2538,91 гривень підлягають поверненню позивачу відповідно до вимог статті 1212 ЦК України. Однак не підлягають задоволенню сума у розмірі 258,39 грн.+307,70 грн., оскільки вона не була фактично отримана товариством, а тому дана сума відносяться до витрат виконавчого провадження, а також сума 7452,85 грн., оскільки була повернута боржнику як безпідставно стягнуті кошти За таких обставин справи, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом правових підстав для часткового задоволення позову [PERSON] і стягнення з ТОВ «Бізнес Позика» на користь [PERSON] коштів у сумі 2538,91 грн., відповідно до вимог статті 1212 ЦК України, оскільки підстава, на якій вони були отримані відповідачем, відпала. Відтак, [PERSON] було заявлено вимогу про стягнення з товариства грошової суми в розмірі 10553,35 грн, а підлягає стягненню лише сума, що фактично надійшла товариству в сумі 2538,91 гривень, а тому судовий збір повинен бути стягнений пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 302,80 грн. Щодо зустрічних позовних вимог, суд, дослідивши матеріали справи, докази, надані позивачем за зустрічним позовом, приходить до висновку про наявність підстав щодо задоволення зустрічного позову, виходячи з наступного. Так, судом було встановлено, що кредитний договір між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та [PERSON] було укладено 11.03.2021. Зазначений Договір був укладений в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗПОЗИКА», через Особистий кабінет Позичальника на сайті Кредитодавця - https://my.bizpozyka.com/., а.с. 58. Відповідно до п.1 Договору, Кредитодавець надає Позичальникові кредит у розмірі 16 000,00 грн., строком на 16 тижнів до 01.07.2021 року, на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 0,83909549% в день (фіксована ставка), із сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 1600,00 грн. Укладення Договору підтверджується візуальною формою послідовності дій, щодо укладення електронного Договору про надання кредиту № 170060-КС-002 від 11.03.2021, а.с. 59. 11 березня 2021 ТОВ «БІЗПОЗИКА» видало [PERSON] кредит у розмірі 16 000,00 грн. на картковий рахунок, вказаний Відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується витягом з анкети клієнта [PERSON] та платіжним дорученням N25576 від 11.03.2021, виконаним (проведеним) AT«КБ «Приватбанк» (шляхом перерахування зазначеної суми коштів на банківську картку отримувача (Відповідача) N5168-7551-1393-8506), а.с. 67-68, чим виконало свої зобов`язання за Договором своєчасно та в повному обсязі. Заборгованість [PERSON] перед ТОВ «БІЗПОЗИКА» за Кредитним договором була погашена (з урахуванням платежів, здійснених в рамках виконавчого провадження ВП № 68402864) лише частково - в розмірі 13051,56 грн. приватним виконавцем (в рамках виконавчого провадження ВП N° 68402864) - в сумі 2538,91 гривень та безпосередньо [PERSON] - в сумі 10512,65 грн.), що підтверджується: а) платіжною інструкцією N 2866 від 30 січня 2021 року на суму 2538,91 гривень, оформленою приватним виконавцем в рамках виконавчого провадження ВП № 68402864 (та, відповідно - в рахунок погашення заборгованості Відповідача перед Позивачем за Кредитним договором), виконаною АТ «СЕНС БАНК», а.с. 69, б) трьома меморіальними ордерами, оформленим АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» в період з 25 березня 2021 року по 22 квітня 2021 року на загальну суму 10 512,00 гривень, а.с. 70-71. в) Інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» TM Platon N2925/09 від 20.09.2024р. (графа «Опис») це була оплата кредиту в сумі 0,65 грн. згідно договору N2701306507, де 2701306507 РНОКПП Відповідача, внаслідок чого були порушені права Позивача, встановлені Договором, а.с. 72. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (частина перша статті 1056-1 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог частини першої статті 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Частиною першою статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконала, а тому станом на день розгляду справи, в останньої наявна заборгованість, яку остання не спростувала та не надала своїх розрахунків та заперечень щодо її відсутності або невірності розрахунку товариства. З врахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, про задоволення зустрічної позовної заяви та стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес позика» заборгованість за Договором про надання кредиту № 170060-КС-002 від 11 березня 2021р. в розмірі 20153,18 грн., з яких: заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом 12696,08 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом 7457,10 грн.; однак, з врахуванням вимог ч. 12 ст. 263 ЦПК України. Що стосується доводів позивачки [PERSON] про застосування строку позовної давності та відмови у зустрічному позові з цих підстав, суд виходить з того, що відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (набрав чинності 02.04.2020) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» постановлено установити карантин на усій території України з 12.03.2020, який тривав до 30.06.2023. Отже, строк позовної давності за вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором від 11.03.2021 в силу приписів пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України продовжено на строк дії карантину. Таким чином, підстав для застосування давності судом не встановлено. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. За вказаних обставин підлягає стягненню з [PERSON] судовий збір в дохід держави у розмірі 1211,20 грн. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач за первісним позовом безпідставно набув кошти не повернув їх та доказів протилежного суду не надав, а тому заявлені позовні вимоги первісним позивачем необхідно частково задоволити та стягнути з відповідача ТОВ «Бізнес позика" на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 2538,91 грн. В свою чергу за неналежне виконання умов кредитного договору № 170060-КС-002 від 11 березня 2021 р. з відповідача [PERSON] за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом ТОВ «Бізнес позика» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 20153,18 гривень. Разом з цим, згідно з ч. 12. ст. 265 ЦПК України - у разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму. Враховуючи вимоги ч. 12 ст. 265 ЦПК України з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» підлягає стягненню сума у розмірі 17614,27 грн. (20153,18 2538,91 = 17614,27 грн.). Разом з тим, частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. В зустрічній\~позовній заяві\~позивачемТОВ «Бізнес позика» зазначено, що суму судових витрат буде підтверджено документально. Крім того, суд звертає увагу, що за загальним правилом ст. 141 ЦПК України питання щодо судових витрат суд вирішує у рішенні або ухвалі. Як виключення з цього правила, частиною 8 цієї статті передбачено можливість вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Однак, така можливість допускається лише за наявності поважних причин неможливості надати до закінчення судового розгляду докази понесених судових витрат. Таким чином, для вирішення питання про судові витрати після завершення розгляду справи та постановлення судового рішення судам необхідно було з`ясувати наявність для цього поважних причин, які б перешкоджали позивачу подати докази їх понесення до закінчення судових дебатів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31 березня 2021 року по справі №1640/2913/18. Будь-яких обґрунтувань поважності причин, які б перешкоджали до закінчення судового розгляду надати докази понесених судових витрат позивачем за зустрічним позовом не зазначено і таких не встановлено судом. За таких обставин суд не заходить підстав для призначення судового засідання з вирішення питання про судові витрати та встановлення позивачу за зустрічним позовом строку для подання доказів щодо їх розміру у відповідності до вимог п. 5 ч. 6 ст. 265 ЦПК України. Разом з тим, інших клопотань про стягнення понесених позивачем за зустрічним позовом витрат, доказів на підтвердження понесеного розміру витрат позивачем станом на час розгляду справи до суду не подано, а тому підстав для стягнення таких витрат судом не встановлено.

Outcome: approved