Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду зі спільною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 22 січня 1989 року вони уклали шлюб який був зареєстрований виконавчим комітетом Байраківської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, актовий запис №1. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося, шлюбні відносини між ними припиненні та спільне господарство не ведуть. Зважаючи на те, що їх шлюб існує формально, заявники просили його розірвати. [PERSON] та [PERSON] будучі належним чином повідомленні про час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися. Однак, від заявника [PERSON] та від представника заявниці [PERSON] адвоката Апетракіоає Г.В. до суду надійшли заяви згідно яких просили провести розгляд справи у їх відсутності. Заявлені вимоги підтримують повністю. Суд, беручі до уваги заяви учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне зазначити про наступне. Як вбачається з свідоцтва про шлюб, [PERSON] та [PERSON] , тобто сторони, 22 січня 1989 року уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Байраківської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, актовий запис №1. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що сторони подружніх стосунків не підтримують й спільне господарство як подружжям не ведеться. Статтею 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За змістом ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Згідно зі ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. У відповідності до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Виходячи з установлених обставин справи, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечать їх інтересам та інтересам дитини, у зв`язку із чим їх шлюб підлягає розірванню. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним, так як у цьому сторони не зацікавлені та з даного приводу сторонами клопотання не заявлялося. На підставі ст.ст. 56, 105, 112, 113 СК України,

Outcome: approved