Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

Представниця позивача Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (далі - КП «ХТМ») Вірютіна О.В. звернулась з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання та підігріву гарячої води в сумі 43\~836,08 грн та судовий збір в розмірі 3 028,00 грн. В обґрунтування позовних вимог КП «ХТМ» зазначає, що відповідач зареєстрований в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , з єдиною централізованою системою опалення та є споживачем послуг з теплопостачання та підігріву гарячої води. Внаслідок неповної та несвоєчасної оплати послуг у відповідача за період з 01.04.2016 по 31.12.2021 року виникла заборгованість у розмірі 43\~836,08 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 17.10.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Представниця позивача КП «ХТМ» у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судових засідань повідомлена завчасно та належним чином, в прохальній частині позовної заяви не заперечувала щодо розгляду справи за її відсутності та винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , в судове засідання ( 14.10.2024 та 10.12.2024), повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляду справи у його відсутності до суду не надходило. В матеріалах справи наявні докази належного повідомлення відповідача, зокрема, поштові конверти з відміткою про причини повернення "адресат відсутній за вказаною адресою", що згідно з усталеною практикою Верховного Суду вважається належним повідомленням. Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до ч. 2 ст.191ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Беручи до уваги ч. 1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Відповідно до ухвали суду від 10.12.2024, враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступних висновків. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об`єктах сфери теплопостачання визначаються Законом України «Про теплопостачання», який регулює відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання. Згідно ст. 1 ЗУ «Про теплопостачання» - суб`єкти відносин у сфері теплопостачання - фізичні та юридичні особи незалежно від організаційно-правових форм та форми власності, які здійснюють виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, теплосервісні організації, споживачі, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування. Теплопостачальна організація - суб`єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Згідно ст. 3 ЗУ "Про теплопостачання", відносини між суб`єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Частиною 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. При цьому відсутність договору про постачання теплової енергії при підтвердженні факту її постачання обставинами справи не звільняє споживача від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію. КП «Харківські теплові мережі» веде господарську діяльність з вироблення, транспортування та постачання споживача теплової енергії на підставі відповідних ліцензій. На підставі рішення Виконавчого комітету ХМР «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста» від 23.12.1998 року № 1407 в редакції рішення від 30.09.2003р. № 946, з урахуванням рішення Виконавчого комітету ХМР «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста Харкова» від 20.12.2006 року № 1186 КП «Харківські теплові мережі» визначено виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води . Взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії безпосередньо регулюються Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198, які є обов`язковими для виконання усіма теплопостачальними організаціями незалежно від форми власності, споживачами, організаціями, що виконують проектування, пуск, налагодження та експлуатацію обладнання для виробництва, транспортування, постачання та використання теплової енергії. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (далі ЗУ «Про ЖКХ» послуги з централізованого постачання гарячої води, централізоване опалення віднесені до комунальних. Пункт 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про ЖКХ» встановив обов`язок споживачів оплачувати житлово- комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Оплата за послуги з теплопостачання та гарячої води здійснюється відповідно до ст. 9 ЗУ «Про ЖКХ», ст. 8 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», та пунктів 32-44 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, які затвердженні постановою КМУ від 05.07.2019 №960. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або до затверджених нормативів споживання. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Матеріали справи свідчать, що відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , відкрито обліковий рахунок № [NUMBER] за вказаною квартирою за споживачем [PERSON] , тобто відповідач є споживачем послуги з теплопостачання та підігріву гарячої води, яку надає КП «ХТМ» відповідно до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2006 року № 1186. У відомості нарахувань та оплати за послуги централізованого опалення\~та підігріву\~холодної води з врахуванням періоду платежів, доданої до матеріалів справи, зазначено тарифи на опалення, що застосовувались у певний період, опалювальна площа квартири, нараховані суми та сплачені споживачем кошти, що відповідає тарифам встановленим рішеннями НКРЕКП. Як вбачається з відомості про нарахування оплати, наданого КП «ХТМ», відповідачем не була сплачена сума заборгованості за послуги теплопостачання та підігріву гарячої води за період з 01.04.2016 по 31.12.2021 року в сумі 43\~836,08грн. Таким чином, враховуючи наведене, суд вважає доведеним наявність у відповідача [PERSON] , заборгованості за надання позивачем послуг централізованого опалення та підігріву холодної води за період з 01.04.2016 по 31.12.2021 року в сумі 43\~836,08 грн. Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. За правилами статей 12, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суду встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України). Згідно зі статтею 77\~ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказів того,\~що послуги\~відповідачу не\~надавались,\~що він\~не користувавсь\~наданими послугами\~і потреби\~в таких\~послугах не\~мав,\~належними та\~допустимими доказами\~не доведено\~та матеріалами\~справи не\~підтверджено. Відповідач від виконання своїх зобов`язань ухиляється, вчасно не проводить оплату послуг, якими користується. Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги КП «ХТМ» підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь КП «ХТМ» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3\~028,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved