Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

У жовтні\~2024\~року позивач, за зміненою підсудністю у відповідності до ч. 7 ст.\~147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» згідно розпорядженню Голови Верховного Суду № 1/0/9-22 від 06.03.2022 внаслідок припинення роботи Іллічівським районним судом м. Маріуполя з об`єктивних причин неможливості здійснення ним правосуддя в умовах воєнного стану, продовженого 07 лютого 2025 року, звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 15 вересня 2007 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого подружжя має неповнолітнього сина [PERSON] , однак сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, несумісність характерів, постійні сварки, у зв`язку з чим почуття любові, взаєморозуміння та поваги один до одного втрачено, внаслідок чого сім`я припинила своє існування, шлюб тривалий час існує формально, з 2022 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, а з січня 2023 року сторони не спілкуються. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просив шлюб розірвати. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2024 року, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача з Мінсоцполітики, позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, позивач в судове засідання не з`явився, одночасно з позовом позав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що наполягає на задоволенні позову з наведених у ньому підстав, а також не заперечує проти ухвалення заочного рішення. У зв`язку з відсутністю поштового обігу з м. Маріуполь Донецької області, де проживає відповідач, і яке знаходиться на тимчасово окупованій та відповідно непідконтрольній українській владі території України, виклик відповідача в судове засідання здійснено шляхом розміщено на офіційному веб-порталі «Судова влада України» оголошення про виклик до суду. Інших відомостей про місцезнаходження відповідача, її адреси як тимчасово переміщеної особи, відомостей про місце роботи суд не має. Відповідач відзив на позов не подала, в судове засідання не з`явилася, та, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, про розгляд справи в її відсутність не клопотала та про причини неявки не повідомила, на підставі чого з урахуванням відсутності заперечень з боку позивача за правилами ст.ст.\~280, 287, 288 ЦПК України\~справа підлягає\~розглядові судом в заочному порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 15 вересня 2007 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Волноваського районного управління юстиціїу Донецькій області, актовий запис № 182, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданим 30 травня 2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франковську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, залученим до матеріалів справи в оригіналі (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). Сімейне життя не склалося через різні погляди на життя, несумісність характерів, постійні сварки, у зв`язку з чим почуття любові, взаєморозуміння та поваги один до одного втрачено, внаслідок чого сім`я припинила своє існування, шлюб тривалий час існує формально, з 2022 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, а з січня 2023 року сторони не спілкуються. Відповідачем до суду не надано доказів, які спростовують доводи позивача, також не надано доказів, які підтверджують можливість подальшого спільного життя подружжя та збереження їх шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України\~ дружина\~ та\~ чоловік\~ зобов`язані\~ спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими\~ членами\~ сім`ї\~ на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин,\~примушування до їх збереження,\~в тому числі примушування до статевого\~зв`язку за\~допомогою фізичного\~або психічного насильства,\~є порушенням права\~дружини,\~чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В ході розгляду справи, судом перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні сторін. Вирішуючи справу, суд зважає на особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, при цьому, бере до уваги наявність у подружжя неповнолітнього сина [PERSON] , враховує також його інтереси та зазначає про те, що задля охорони його інтересів є кращим проживання в повній родині, проте зауважує на зазначені вище та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, категоричне заперечення позивача проти збереження шлюбу, неявка відповідача до суду, вочевидь свідчать про те, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Про розподіл судових витрат на свою користь позивач не клопотав, тому судові витрати з відповідача не стягуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved