Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

У червні 2020 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просить з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог та заяви про зміну предмету позову визначити розмір заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів у виконавчому провадженні № [NUMBER] з урахуванням сплачених аліментів станом на 02.06.2020 року. В обґрунтування позовних вимог вказано, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 18.06.2018 по справі № 757/16763/17-ц позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, зокрема: стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , доньки [PERSON] , доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 20 000 гри. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 23 червня 2017 року і до досягнення повноліття кожною дитиною, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 04.09.2018 року по справі № 757/16763/17-ц змінено рішення Печерського районного суду м. Києва від 18.06.2018 року, а саме: зменшено стягнуту судом суму аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей доньки [PERSON] , доньки [PERSON] , доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі з 20 000 грн. до 2 000 (дві тисячі грн.) щомісяця на кожну дитину, до досягнення повноліття кожною дитиною. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 01.10.2018 року виправлено описку у резолютивній частині рішення Печерського районного суду м. Києва від 18.06.2018 року в частині визначення дня з якого необхідно здійснювати стягнення аліментів на кожну дитину з [PERSON] з «починаючи з 23 червня 2017 року» на «починаючи з 23 березня 2017 року». 25.03.2019 року Печерським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] щодо примусового виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 18.06.2018 по справі № 757/16763/17-ц. 22.05.2020 року Печерським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № [NUMBER]. У відповідності до розрахунку від 22.05.2020 № [NUMBER]/20 у позивача наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно за період з 23.03.2017 по 22.05.2020 роки у виконавчому провадженні № [NUMBER] становить 233 225,79 грн. Позивач не погоджується із здійсненим відповідачем розрахунком заборгованості зі сплати аліментів. Вказує, що весь час, зокрема, з моменту подачі позову [PERSON] (справа № 757/16763/17-ц) та по 05.12.2019 року позивач повністю здійснював утримання неповнолітніх дітей, зокрема, оплачував навчання, харчування, здійснював купівлю одягу, взуття, оплачував надання медичної допомоги, організацію відпочинку тощо. Наразі Позивач продовжує утримувати своїх дітей. Позивачем за вказаний період добровільно сплачено аліменти на утримання неповнолітніх дітей у загальній сумі 333 216,14 гри., зокрема: оплата освітніх послуг, перерахування коштів на користь [PERSON] та [PERSON] (на особисті рахунки) тощо. На підтвердження здійснення кожного перерахування Позивачем надаються квитанції та розрахунок сплачених аліментів на утримання дітей. Крім іншого, 05.12.2019 року позивач звертався до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві із заявою про зменшення заявою про здійснення перерахування розміру заборгованості та зарахування сплачених коштів на утримання дітей в рахунок аліментів, проте державним виконавцем вказана заява при здійсненні розрахунку заборгованості по аліментам не врахована. Позивач має обґрунтоване право на зменшення розміру заборгованості по аліментам на користь неповнолітніх дітей доньки [PERSON] , доньки [PERSON] , доньки [PERSON] у виконавчому провадженні № [NUMBER], оскільки загальна сума сплачених позивачем добровільно аліментів на утримання дітей за період з 01.01.2018 року по 25.11.2020 року складає 944 878,00 грн. У зв`язку з викладеним позивачем у повному обсязі погашено заборгованість зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № [NUMBER]. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.06.2020 року відкрито провадження у цивільній справі № 757/22978/20-ц за правилами позовного (загального) провадження та призначено підготовче судове засідання. 02.07.2020 року на адресу суду від представника третьої особи надійшли письмові пояснення, відповідно до змісту яких, представник вказує, що дії державного виконавця при обрахуванні розміру заборгованості по сплаті аліментів вчиненні у відповідності до закону, а доводи наведені у позові є необґрунтованими. Подання цього позову спрямоване на ухилення від відповідальності за невиконання обов`язку утримувати своїх малолітніх дітей та спрямоване на безпідставне перешкоджання виконання рішення суду про стягнення аліментів. Вказала, що з моменту пред`явлення позову до суду про стягнення аліментів, позивач жодного разу не здійснив сплату аліментних платежів стягувачу. Із наданих позивачем чеків, квитанцій та платіжних доручень вбачається, що платником та отримувачем платежу є [PERSON] . У жодному платіжному документі не зазначено отримувачем платежу - стягувача [PERSON] , а призначення платежу не містить зазначення - «аліменти». А тому, Державний виконавець правомірно в межах виконавчого провадження не зарахував відповідні перекази як сплату аліментних платежів. Станом на день розгляду цієї справи, кошти в рахунок погашення боргу по сплаті аліментів та сплати поточних аліментів стягувачу не надходили, що підтверджується випискою по рахунку і доказів такого погашення боржником (позивачем) ані державному виконавцю, ані суду надано не було. Таким чином, стороною позивача не надано жодного належного та допустимого доказу,який підтверджує сплату аліментних платежів в добровільному порядку. Крім того, вказала, що позивачем обрано не правильний спосіб захисту, оскільки позивач мав звернутися до суду за захистом свого права шляхом подання скарги на дії державного виконавця, а не з позовною заявою. На підставі викладеного, просила відмовити у задоволенні позову. 10.07.2020 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову. 14.07.2020 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого останній вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Вказав, що відповідно до п. 103 Інструкції касові документи мають містити такі обов`язкові реквізити, зокрема: зазначення платника та отримувача; призначення платежу. Тобто, здійснення будь-якого платежу через банківські установи має бути підтверджено наданням касового документа встановленого зразку із усіма необхідними реквізитами. Надані стороною позивача чеки та квитанції не можуть слугувати доказами сплати аліментних платежів, оскільки платником та отримувачем платежу є [PERSON] . У жодному платіжному документі не зазначено отримувачем платежу - стягувача [PERSON] , а призначення платежу не містить зазначення - «аліменти». А тому, Державний виконавець правомірно в межах виконавчого провадження не зарахував відповідні перекази як сплату аліментних платежів. Станом на день розгляду цієї справи, кошти в рахунок погашення боргу по сплаті аліментів та сплати поточних аліментів на депозитний рахунок Відділу не надходили. На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні позову. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.10.2020 року у задоволенні заяви представника позивача [PERSON] про забезпечення позову у цивільній справі № 757/22978/20-ц- відмовлено. 08.12.2020 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про виклик свідків. 08.12.2020 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог. 05.07.2021 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про зміну предмету позову, відповідно до змісту якої останній просить визнати розмір заборгованості позивача по сплаті аліментів у виконавчому провадженні № [NUMBER] з урахуванням сплачених аліментів станом на 02.06.2020 року. 27.09.2021 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про виклик свідків. 26.07.2022 року на адресу суду від представника третьої особи надійшла заява про приєднання доказів до матеріалів справи. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.02.2023 року занесеною до протоколу судового засідання відмовлено у задоволенні заяви представника позивача [PERSON] про виклик свідків від 07.12.2020 року Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.02.2023 року занесеною до протоколу судового засідання прийнято до спільного розгляду заяву представника позивача [PERSON] про збільшення позовних вимог від 07.12.2020 року. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.02.2023 року занесеною до протоколу судового засідання прийнято до спільного розгляду заяву представника позивача [PERSON] про зміну предмету позову від 02.07.2021 року. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.02.2023 року занесеною до протоколу судового засідання відмовлено у задоволенні заяви представника позивача [PERSON] про виклик свідків від 27.09.2021 року Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.02.2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі № 757/22978/20-ц та призначити справу до судового розгляду по суті. 16.07.2024 року на адресу суду від представника третьої особи надійшло клопотання про закриття провадження у справі. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.12.2024 року занесеною до протоколу судового засідання відмовлено у задоволенні клопотання представника третьої особи [PERSON] про закриття провадження у справі від 15.07.2024 року. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином, причини неявки суд не повідомили. З рішень Європейського суду вбачається, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, проте подала клопотання в якому просила здійснювати розгляд справи у її відсутність та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд ухвалив розглядати справу в судовому засіданні за відсутності учасників справи, з урахуванням обставин, зазначених у позові та у відзиві на позовну заяву. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, матеріалами справи встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 18.06.2018 по справі № 757/16763/17-ц позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, зокрема: стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , доньки [PERSON] , доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 20 000 гри. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 23 червня 2017 року і до досягнення повноліття кожною дитиною, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 04.09.2018 року по справі № 757/16763/17-ц змінено рішення Печерського районного суду м. Києва від 18.06.2018 року, а саме: зменшено стягнуту судом суму аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей доньки [PERSON] , доньки [PERSON] , доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі з 20 000 грн. до 2 000 (дві тисячі грн.) щомісяця на кожну дитину, до досягнення повноліття кожною дитиною. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 01.10.2018 року виправлено описку у резолютивній частині рішення Печерського районного суду м. Києва від 18.06.2018 року в частині визначення дня з якого необхідно здійснювати стягнення аліментів на кожну дитину з [PERSON] з «починаючи з 23 червня 2017 року» на «починаючи з 23 березня 2017 року». 25.03.2019 року Печерським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] щодо примусового виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 18.06.2018 по справі № 757/16763/17-ц. 22.05.2020 року Печерським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № [NUMBER]. У відповідності до розрахунку від 22.05.2020 № [NUMBER]/20 у позивача наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно за період з 23.03.2017 по 22.05.2020 роки у виконавчому провадженні № [NUMBER] становить 233 225,79 грн. Позивач не погоджується із здійсненим відповідачем розрахунком заборгованості зі сплати аліментів. Вказує, що весь час, зокрема, з моменту подачі позову [PERSON] (справа № 757/16763/17-ц) та по 05.12.2019 року позивач повністю здійснював утримання неповнолітніх дітей, зокрема, оплачував навчання, харчування, здійснював купівлю одягу, взуття, оплачував надання медичної допомоги, організацію відпочинку тощо. Так, з матеріалів справи вбачається, що в межах виконавчого провадження № [NUMBER] державним виконавцем були вжиті примусові заходи з метою виконання рішення суду. Так. державним виконавцем було винесено ряд постанов: про накладання арешту на майно та грошові кошти; про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії. Крім того, у зв`язку із несплатою аліментних платежів з позивача було стягнуто неустойку (пеню) за несплату аліментів за період з 23 березня 2017 року по 25 жовтня 2019 року, яка складає 181 685,79 грн. Відповідне підтверджується рішенням Печерського районного суду м. Києва від 24.02.2020 року у справі № 757/57054/19-ц. Зазначене спростовує факт добровільної сплати позивачем аліментів на утримання дітей Так, порядок стягнення аліментів визначається статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, ч. З та 4. а також положеннями розділу XVI Особливості виконання рішень про стягнення аліментів Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Мін`юсту від 02.04.2012 року за №512/5 (далі Інструкція), зокрема пунктом 2, 3, 4 Інструкції передбачено, що Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей отриманих із: звіту про здійснені відрахування та витати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліменти Стягнуті аліментні суми перераховуються виконавцем на зазначений стягувачем в письмовій заяві рахунок у банку або іншій фінансовій установі чи надсилаються на адресу стягувача поштовим переказом, що здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження. У раз. якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження. Перерахування грошових коштів в Україні через банківські установи регулюється Інструкцією про ведення касових операцій банками України від 25.09.2018 р. (далі - Інструкція). Відповідно до пункту 103 Інструкції касові документи, які визначаються відповідною платіжною системою та застосовуються банками (філіями, відділеннями) під час приймання переказу готівки та виплати її суми отримувачу готівкою, мають містити обов`язкові реквізити, установлені пунктом 104 Розділу VI цієї Інструкції. Відповідно до пункту 103 Інструкції касові документи мають містити такі обов`язком: реквізити: найменування банку, який здійснює касову операцію; дату здійснення операції; зазначення платника та отримувача; суму касової операції; призначення платежу; власноручні підписи або ЕП платника/отримувача; власноручні підписи або ЕЦП працівників банку (філії, відділення), уповноважених здійснювати касову операцію; номер рахунку отримувача; найменування і код банку отримувача. Тобто здійснення будь-якого платежу через банківські установи має бути підтверджено наданням касового документу встановленого зразку із усіма необхідними реквізитам. Відсутність будь-якого із перелічених реквізитів є підставою для визнання такого доказу неналежним. Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Так, із наданих позивачем чеків, квитанцій та платіжних доручень вбачається, що платником та отримувачем платежу є [PERSON] . У жодному платіжному документі не зазначено отримувачем платежу - стягувача [PERSON] , а призначення платежу не містить зазначення - «аліменти». А тому, державний виконавець правомірно в межах виконавчого провадження не зарахував відповідні перекази як сплату аліментних платежів. Відповідно до матеріалів справи, станом на день розгляду цієї справи, кошти в рахунок погашення боргу по сплаті аліментів та сплати поточних аліментів стягувачу не надходили, що підтверджується випискою по рахунку і доказів такого погашення позивачем ані державному виконавцю, ані суду надано не було. Таким чином, стороною Позивача не надано жодного належного та допустимого доказу, який підтверджує сплату аліментних платежів в добровільному порядку. Щодо наданого договору про надання послуг дошкільної освіти №129/оп від 18.06.2018 року, укладеного з Сиротіним та ТОВ «Дошкільний навчальний заклад «ЛІПКІДЗ» та чеків н оплату таких освітніх послуг, то відповідні чеки не можна вважати доказами сплати аліментна платежів, оскільки, це є додатковими витратами в розумінні статті 185 Сімейного кодексу України. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Водночас, відповідно до частини 2 вказаної статті, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 253 ЦК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Аналіз наведених вище норм законодавства та фактично встановлені обставини у справі вказують на те, що підстави для задоволення позову, відсутні. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, відповідно до ст.141 ЦПК України, витрати позивача по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed