Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

Представник позивача Шкапенко О.В., звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої просить стягнути з відповідача на користь АТ "Акцент-банк" заборгованість за кредитним договором б/н від 11.12.2019 у розмірі 13818,84 грн з тих підстав, що відповідач порушив свої зобов`язання, які передбачені кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог Акціонерне товариство "Акцент-Банк" (скорочена назва АТ "А-Банк") зазначило, що [PERSON] звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок. Відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів у розмірі 44,4% на рік на суму залишку заборгованості та видано платіжну картку. Оскільки відповідач не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення кредиту за зобов`язаннями, виникла заборгованість, яка станом на 27.10.2024 становить 13818,84 грн, з яких: 7082,91 грн - заборгованість за кредитом; 6735,91 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 18.10.2024 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.48 - 49). Відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення ухвали суду про відкриття провадження у справі одночасно з копією позовної заяви та долученими документами рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу зареєстрованого місця його проживання та отримано ним особисто 23.11.2024 року. Враховуючи, що справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, ненадходження від відповідача відзиву на позовну заяву, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. З`ясувавши обставини, дослідивши докази, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 11.12.2019 року відповідачем [PERSON] підписано анкету - заяву про приєднання до надання АТ «Акцент- Банк» банківських послуг без зазначення інформації про використання кредитної картки, виду послуги та бажаного розміру кредитного ліміту, із зазначенням про згоду позичальника про ознайомлення з договором про надання банківських послуг (а.с. 9). Відповідно до довідок, виданих АТ «А-Банк», [PERSON] відкрито рахунок № [NUMBER] та видано карту: № [NUMBER] зі строком дії до вересня 2026 року. 11.12.2019 [PERSON] встановлено ліміт 14100,00 грн, 23.02.2024 ліміт зменшено до 7100,00 грн (а.с. 17 - 18). Згідно наданого банком розрахунку заборгованості за договором № б/н від 11.12.2019 року, укладеним між АТ «Акцент Банк» та [PERSON] , станом на 27.10.2024 заборгованість за договором становить 13818,84 грн, з яких: 7082,91 грн - заборгованість за кредитом; 6735,91 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом (а.с. 8). З виписки по картці [PERSON] (рахунок [NUMBER] ) за період з 11.12.2019 по 27.10.2024 вбачається, що сума витрат за цей період складає 44103,05 грн, сума зарахувань - 30525,43 грн (а.с. 11-16). До позову долучено копію Паспорта споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», підписану електронним цифровим підписом відповідача, а також витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» та Тарифи по картці «Зелена», які не містять підпису відповідача (а.с.10,20-28). Відповідно до частини 1 і 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору приєднання, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, і повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, то банк має обов`язок підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме такі умови, які ним надані, і не інші. Відтак, положеннями статей 633,634 ЦК України презюмується, що другий контрагент (споживач послуг банку) може приєднатися лише до тих умов, з якими він ознайомлений. За такого та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін по сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов без зазначення дати їх складення, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки вони достовірно не підтверджують вказаних обставин, а паспорт споживача містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, та з його змісту слідує, що умови кредитування можуть відрізнятися від умов договору про споживчий кредит. У відповідності до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено судом у анкеті-заяві позичальника від 11.12.2019 зазначені лише дані про особу позичальника, але не зазначено банківського продукту, який надається позичальнику та відсутні умови договору про встановлення розміру процентів за користування кредитом. Банком також не надано підтвердження про узгодження та підписання позичальником Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» та витягу з Тарифів та умов користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна Gold» «Зелена», витяг з яких наданий банком без прив`язки їх до дати складання. У долученій до позову копії Паспорта споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації наведеної у цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, та про актуальність наданої інформації. При цьому відповідачем підтверджено лише про отримання ним повної інформації для можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації. Зміст «Паспорту споживчого кредиту» «Кредитна картка» по суті є інформацією, у якій перелічені фінансові умови надання платіжної картки «Зелена» з отриманням для використання кредитного ліміту коштів до 200000 грн, зі сплатою за їх користування процентів за розмірами базових процентних ставок відповідно 58,23 % річних. При цьому має місце застереження, що ця інформація у «Паспорті споживчого кредиту» зберігає чинність та є актуальною до 01.01.2020 року, у якій одночасно міститься застереження, що умови договору про споживчий кредит, який буде обраний позичальником, можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та залежатимуть від проведеної оцінки кредитоспроможності споживача. За змістом статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та статті 9 Закону України «Про споживчий кредит» на кредитодавця покладається відповідальність щодо інформації споживача про умови кредитування до укладення між сторонами самого договору. Така інформація надається споживачу у письмовому вигляді та надає йому можливість визначитися з кредитним продуктом, який у подальшому він може обрати та укласти споживчий кредит на визначених сторонами умовах. Тому така інформація не є тотожною умовам договору, який сторони підписують та цим підписанням визначають суттєві умови договору кредитування, в тому числі і у відповідності до розділу ІІІ Закону України «Про споживчий кредит». За таких обставин приєднаний банком до матеріалів позову Паспорт споживчого кредиту не визначає конкретних умов кредитування між сторонами, які ними узгодженні шляхом підписання анкети-заяви, в тому числі, з огляду на те, що паспорт містить різні умови кредитування за різними кредитними продуктами, посилання на які в анкеті заяві позичальника відсутні, а також не зазначено вид бажаної банківської послуги, яку споживач бажає отримати, як-от кредит або депозит, відкриття поточного рахунку тощо. Отже, незважаючи на те, що договір, укладений між сторонами повинен складатися із підписаних сторонами анкети-заяви позичальника щодо приєднання, тарифів надання кредиту, умов і правил надання банком послуг та правил користування платіжною карткою, позичальником підписана тільки анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент - Банк», та не узгоджено з банком інші складові договору про надання банківських послуг, зокрема, розмір відсотків, так як «Умови та Правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» ним не підписані. Підписання Паспорту споживчого кредиту із зазначенням про те, що ця інформація зберігає чинність та є актуальною в банківській установі до 01.01.2020 року, не є безумовним свідченням позичальника щодо обрання ним певного кредитного продукту на конкретну суму з певними умовами кредитування. Зазначене узгоджується із висновком Великої Плати Верховного Суду, зробленим у постанові від 23 травня 2022 року під час розгляду справи № 393/126/20 про те, що під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину. Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. У відповідності до положень статті 263 ЦПК України цей правовий висновок обов`язковий для застосування до правовідносин, що виникли між учасниками даної цивільної справи. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника разом з позикою і процентів від її суми, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до частини 1 статті 1056 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Разом із тим, як встановлено судом у анкеті-заяві позичальника [PERSON] від 11.12.2019 відсутні умови договору про встановлення розміру процентів за користування кредитом, у ній не зазначено банківського продукту, який надається позичальнику. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення із відповідача на користь АТ «Акцент - Банк» заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 6735,91 грн. Такого висновку суд дійшов з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, яку суд має враховувати при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин у відповідності до частини четвертої статті 263 ЦПК України. Разом із цим, враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку АТ «Акцент -Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав в судовому порядку шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. При цьому суд звертає увагу, що згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частиною першою статті 95 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. За загальними принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства (статті 12,13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування. Натомість, якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами. Проте, відповідач відзиву на позовну заяву не подав, як і жодних доказів на спростування використання кредитних коштів у розмірі, зазначеному банком. Виходячи із наведеного, та зважаючи на подані позивачем докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення із відповідача на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованості за кредитом в розмірі 7082,93 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із платіжним дорученням від 27.10.2024 року № 6005315450758 позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 3028 грн, отже, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені банком судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 1552,00 грн (7082,93 х 3028 : 13818,84).

Outcome: partial