Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

В липні 2024 року позивач звернувся до Ковельського міськрайонного суду Волинської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором СL - 226502 в розмірі 317423,74 грн та судові витрати по справі. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між [PERSON] та АТ "Кредобанк" було укладено кредитний договір №CL-226502. 08.11.2023 укладено договір факторингу та здійснена заміна кредитора на ТОВ «МАРИН-ФІНАНС». З метою досудового, добровільного врегулювання спору 30.01.2024 позичальнику направлено досудову вимогу, яка відповідачем залишена без реагування. Внаслідок невиконання своїх зобов`язань, у відповідача виникла заборгованість в розмірі 317423, 74 гривні, у тому числі строкове тіло 84182, 03 гривні, прострочене тіло 98411, 30 гривні, строкові відсотки 11274, 95 гривень, прострочені відсотки 123555, 46. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25.09.2024 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. 25.10.2024 судове засідання відкладено у зв`язку неявкою відповідача. 27.11.2024 судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді у щорічній відпустці. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на їх задоволенні наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. 11.10.2019 між АТ "Кредобанк" та [PERSON] укладено кредитний договір № CL-226502. З Договору вбачається, що позичальникові надано фінансовий кредит на суму 216366, 06 гривень на умовах строковості (60 місяців, терміном до 10.10.2024), зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. 08.11.2023 між АТ "Кредобанк" та ТОВ «МАРИН-ФІНАНС» укладено договір факторингу з відступлення прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами. Додатком №1 до договору факторингу підтверджується факт відступлення права вимоги за кредитним договором №CL-226502 від 10.11.2019 на суму 317423, 74 гривні, боржник [PERSON] 30.01.2024 ТОВ «МАРИН-ФІНАНС» направило [PERSON] досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань та повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як вбачається із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов`язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 08.11.2023 загальна сума заборгованості складає 317423, 74 гривні, у тому числі строкове тіло 84182, 03 гривні, прострочене тіло 98411, 30 гривні, строкові відсотки 11274, 95 гривень, прострочені відсотки 123555, 46. Будь-яких доказів на спростування зазначеного розміру заборгованості зі сторони відповідача до суду не надходило, як і відсутні докази належного виконання відповідачем своїх зобов`язань за умовами укладеного договору. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов є обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. На виконання ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати.

Outcome: approved