Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

У вересні 2024 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» через систему «Електронний суд» звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 58 208 грн., судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн. Позов обґрунтовано тим, що 24.01.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено електронний договір № 6298938 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого відповідач отримала кошти в сумі 20 000 грн. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем виконав та надав кредит шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, однак останній свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав. В подальшому, 25.09.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК» Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 25.09/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 25.09.2024 ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні 12.11.2024. 12.11.2024 ухвалою суду за клопотанням представника позивача витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), а також підтвердження факту зарахування коштів 24.01.2023 на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ КБ «ПриватБанк`в у сумі 20 000 грн. від ТОВ «Авентус Україна» (код ЄДРПОУ 41078230). 10.12.2024 на адресу суду надійшли витребувані докази. В матеріалах справи міститься заява позивача про розгляд справи за його відсутності, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судові засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином за зареєстрованою адресою місця проживання та адресою, вказаною в позові, з відзивом (запереченнями) на позов до суду не звертався, тому суд ухвалив провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 24.01.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір № 6298938 про надання споживчого кредиту. Згідно з п. 1.1 даного договору укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої споживачу забезпечується через веб-сайт або мобільний додаток «CreditPlus». Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту/ІТС товариства. Сума кредитування, згідно з пп. 1.3-1.4 договору, складає 20 000 грн., строк кредиту - 360 днів, тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка, згідно п. 1.5.1. становить 1,99% в день, знижена процентна ставка, згідно п. 1.5.2 договору - 1,493% в день. Договір підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором «А8457». Згідно з листом АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-241122/21521-БТ від 27.11.2024, підтверджено факт належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] , а також факт зарахування коштів 24.01.2023 на дану платіжну картку в сумі 20 000 грн. 25.09.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 25.09/23-Ф, згідно з п. 1.1 якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб-боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту) плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту, тож позивач отримав право вимоги, в тому числі до [PERSON] за кредитним договором № 5544123. З матеріалів справи вбачається, що що первісним кредитором нараховано відсотки в розмірі 14 328 грн. та в подальшому позивачем нараховано відсотки за 60 календарних днів в межах строку договору за період з 25.09.2023 по 23.11.2023 за ставкою 1,99%: 20 000 грн. х 1,99% х 60 календарних днів = 23 880 грн. Позивачем на підтвердження вимог надано паспорт споживчого кредиту, повідомлення про відступлення прав вимоги, картку обліку договору, лист ТОВ «УПР» про успішність зарахування коштів, Правила надання коштів у позику. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Стаття 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) - ст. 610 ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що позичальник свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти, однак відповідач порушив взяті зобов`язання, оскільки за ним рахується заборгованість в розмірі 58 208 грн., яка складається: 20 000 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту; 38 208 грн. - сума заборгованості за відсотками. Стаття 12 ЦПК України визначає принцип змагальності цивільного судочинство. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини матеріали справи не містять. Таким чином, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми коштів та процентів за користування кредитом. З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним зобов`язанням у заявленому позивачем до стягнення розмірі. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений за подачу позову судовий збір в розмірі 2 422,41 грн. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, що заявлені позивачем в розмірі 10 000 грн суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 4 ст. 133 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Судом встановлено, що разом з позовом представником позивача надано докази на підтвердження розміру витрат на правову допомогу, а саме: 1) договір про надання правової допомоги № 26/08-2024 від 26.08.2024 між ТОВ «ФК «Фінтраст» та Адвокатом Городніщевою Є.О., відповідно п.п. 1.1 адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту; 2) акт прийому-передачі виконаних робіт за договором про надання правової допомоги № 26/08-2024 від 26.08.2024, складений 06.09.2024 на суму 10 000 грн.; 3) рахунок\~ Адвоката Городніщевої Є.О. на оплату № 4553-06/09-2024 від 06.09.2024 за договором про надання правової допомоги № 26/08-2024 від 26.08.2024; 4) свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗР № 21/3145 від 18.05.2023; 5) ордер серії АІ № 1694123 від 06.09.2024. З наданих документів вбачається, що під час розгляду даної справи у Білоцерківському міськрайонному суді Київської області зі сторони позивача були понесені та заявлені до стягнення судові витрати на правничу допомогу адвоката Городніщевої Є.О. в розмірі 10 000 грн., в тому числі: первинна консультація - 1 000 грн. (1 год.); аналіз практики - 1 000 грн. (1 год.); оформлення додатків та направлення адвокатського запиту - 3 000 грн. (3 год.); підготовка позову - 4 000 грн. (4 год.); підготовка адвоката до судових засідань - 1 000 грн. (1 год.). Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін (ст. 137 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене, зважаючи на незначну складність справи, ціну позову, обсяг та час наданої адвокатом правової допомоги в межах даної справи, а також велику кількість однотипних позовів в провадженні суду, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу на суму 5 000 грн., що на думку суду відповідає критеріям реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, є доцільним та справедливим в межах цієї справи.

Outcome: approved