Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

10.09.2024 позивач [PERSON] через свого представника адвоката Німець О.М. подала до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, в якій просить визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , за будь-яким постійним чи тимчасовим місцем проживання її матері [PERSON] . Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. З 2015 року сторони в справі перебували у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] в сторін народилася дочка [PERSON] 04.10.2019 сторони в справі уклали шлюб. Однак з листопада 2022 року фактичні відносини між подружжям припинились і вони проживають окремо. 24.05.2024 позивач звернулася до суду зі заявами про розірвання шлюбу та видачу судового наказу про стягнення аліментів. Дитина сторін у справі малолітня [PERSON] з народження проживає з матір`ю, але після розірвання шлюбу між батьками виник спір про визначення місця проживання дитини. 29.07.2024 виконавчий комітет Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області прийняв рішення про затвердження висновку органу опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання дитини [PERSON] , 24.03.2016 разом з матір`ю. Позивач вважає,\~що нею\~створені найкращі\~умови для\~дитини,\~тому просить\~визначити місце\~проживання [PERSON] , [INFO] , за будь-яким постійним чи тимчасовим її місцем проживання. Позиція відповідача. Відповідач обставин та підстав позову не спростував, подав заяву про визнання позову. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Суд своєю\~ухвалою від\~11.09.2024 позовну заяву залишив без руху та надав позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. 13.09.2024 представник позивача усунув недоліки позовної заяви. Суд своєю ухвалою від 13.09.2024 відкрив провадження у справі, визначив розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання. Суд своєю ухвалою від 29.10.2024 залучив до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору виконавчий комітет Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, як орган опіки та піклування. Суд своєю ухвалою від 14.11.2024 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Німець О.М., в судове засідання не прибули, представник позивача на електронну адресу суду надіслала заяву, в якій просила розгляд справи проводити без участі позивача та її представника, позов задоволити в повному обсязі, вирішити питання розподілу судових витрат. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не прибув, засобами поштового зв`язку 18.12.2024 до суду надійшла заява відповідача про визнання позовних вимог. Просив прийняти подану ним заяву про визнання позову та визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , за будь-яким постійним чи тимчасовим місцем проживання її матері [PERSON] . Представник третьої особи Служби у справах дітей Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області та виконавчого комітету Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, як органу опіки та піклування Повханич Г.І., через систему "Електронний суд" подала заяву про розгляд справи провести без участі їх представника за наявними в матеріалах справи документами, не заперечує проти заявлених вимог. Інших заяв, клопотань від сторін не надходило. З урахуванням поданих учасниками справи заяв, заяви відповідача про визнання позову, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних матеріалів справи. У зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин. Сторони в справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 04.10.2019, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] видане Виконавчим комітетом Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області. Згідно з рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.09.2024, справа №308/9006/24, перевірене судом в Єдиному державного реєстрі судових рішень за вебадресою https://reyestr.court.gov.ua/Review/121611519, шлюб між сторонами розірвано. Рішення суду набрало законної сили. Як видно з копії повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 09.02.2017 Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, [PERSON] , народилася [INFO] , в графі батько стоїть запис - [PERSON] , в графі мати - [PERSON] . Як видно з копії паспорта серії [NUMBER] гр. України [PERSON] , [INFO] , на сторінці "Місце проживання" шляхом проставлення відповідного штампу, про те, що власник паспорта зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання виданої 30.10.2018 виконавчим комітетом Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за №363, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] . З висновку Служби у справах дітей Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 29.07.2024, затвердженого рішенням виконавчого комітету Холмківської сільської\~ради Ужгородського\~району Закарпатської області від 29.07.2024 за №555, видно, що 31.05.2024 в службу у справах дітей Холмківської сільської ради надійшла заява [PERSON] про надання висновку органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання [PERSON] , 2016 р.н., разом з матір`ю. Службою у справах дітей Холмківської сільської ради 03.06.2024 здійснено перевірку умов проживання дитини з матір`ю за адресою [ADDRESS] , про що складено акт. Житлово-побутові умови [PERSON] - наявне газо-, водо-, та електропостачання, сучасні меблі та техніка. У будинку прибрано та затишно. Житло розміщене на 2 поверсі 2 поверхового будинку, складається з житлової кімнати, кухня-студія, санвузол, ванна кімната, великий хол. Наявна окрема кімната для дівчинки, проте дитина проживає разом з мамою в одній кімнаті. У дитини наявні всі речі відповідного віку та її розвитку. За цією адресою проживають [PERSON] , 1976 р.н., [PERSON] , 2016\~р.н., [PERSON] , 1993 р.н. Поспілкувавшись з дитиною було з`ясовано, що з батьком вона спілкується, він інколи забирає її на вихідні, що підтвердила і мама дитини. А також, мати дитини [PERSON] повідомила, що між батьком і дитиною відносини хороші, вона не заперечує щодо їх спілкування, без усяких перешкод дає йому доньку коли він бажає з нею провести час. Питання про визначення місця проживання [PERSON] , 2016 р.н., було розглянуто на двох засіданнях комісії з питань захисту прав дитини, які відбулися 17.06.2024 та 12.07.2024. На засіданні комісії була присутня мати, просила підтримати її заяву щодо визначення місця проживання дитини разом з нею. Поспілкувавшись із матір`ю було з`ясовано, що з дитиною батько спілкується, бачиться з донькою безперешкодно. Батько дитини на комісію не з`явився, повідомлення про її проведення було направлено за його місцем проживання. Відтак, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини 17.06.2024 №9/10-15, 12.07.2024 №10/10-15, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Як видно з довідки виданої 28.05.2024 Ужгородською початковою школою "Первоцвіт" Ужгородської міської ради Закарпатської області №01-28/70, учениця 2-А класу [PERSON] зарахована на навчання у 1-й клас УПШ "Первоцвіт" 01.09.2022 і навчається по теперішній час. За час навчання зарекомендувала себе як відповідальна та здібна учениця. Має гарно розвинене мовлення, прекрасне логічне мислення. На уроках дитина завжди активна, уважна, багато працює та успішно виконує творчі завдання. Учениця завжди охайна, доглянута, забезпечена необхідним канцелярським приладдям. Мати дитини регулярно спілкується з педагогами, які навчають дочку, цікавиться шкільним життям, контролює навчання дитини. Впродовж навчального року дитину до школи приводить і забирає особисто, іноді старший брат. [PERSON] бере участь у позакласному житті учнівського колективу Софії. Згідно з довідкою №СМ00-000001 від 27.05.2024 [PERSON] займає посаду директора ТзОВ "Смартон Н". Дохід за період з 01.05.2023 до 30.04.2024 склав 91\~118,87 грн. [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) перебуває на обліку в Ужгородській ДПІ ГУ ДПС у Закарпатській області як платник податків, за період з 01.01.2023 до 31.12.2023 сума отриманого доходу складає 286\~174,32 грн, що підтверджується довідкою №1409/АП/07-16-58-02-11 від 29.05.2024 ГУ ДПС у Закарпатській області. Відповідно до копії характеристики на гр. [PERSON] , [INFO] , виданої 17.06.2024 секретарем Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області Б. Адамчук за №03-27/1781, [PERSON] згідно погосподарської книги сільської ради зареєстрована за адресою [ADDRESS] . З боку сусідів та односельчан скарг та заяв в сільську раду на неї не поступало, за місцем проживання характеризується позитивно. Як видно з долученого представником позивача адвокатом Німець О.М. скріншоту із сайту судова влада відповідач неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. З копії постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.04.2023, справа №308/15780/22, перевірене судом в Єдиному державного реєстрі судових рішень за вебадресою https://reyestr.court.gov.ua/Review/110357168, видно, що [PERSON] визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17\~000,00 грн. Як видно з копії постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.12.2022, справа №308/16077/22, перевірене судом в Єдиному державного реєстрі судових рішень за вебадресою https://reyestr.court.gov.ua/Review/108072709, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. З копії постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.11.2023, справа №308/18127/23, перевірене судом в Єдиному державного реєстрі судових рішень за вебадресою https://reyestr.court.gov.ua/Review/115167137, видно, що [PERSON] визнано винним за ч. 1 ст. 164 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17\~000,00 грн. Як видно з копії постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.01.2023, справа №308/15980/22, перевірене судом в Єдиному державного реєстрі судових рішень за вебадресою https://reyestr.court.gov.ua/Review/108336891, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та обрано йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 грн. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Суд встановив, що між сторонами виникли спірні правовідносини щодо визначення місця проживання дитини. Відповідно до\~ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до положень ч. 2, 8, 9 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі СК України), сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. У відповідності до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд також враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018 у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18), зроблено висновок про те, що\~Декларація прав дитини не є міжнародним договором у розумінні Віденської конвенції про право міжнародних договорів від 23 травня 1969 року та Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-IV «Про міжнародні договори України»,\~а також не містить положень щодо набрання нею чинності. У зв`язку із цим Декларація прав дитини не потребує надання згоди на її обов`язковість Верховною Радою України і не є частиною національного законодавства України. Разом з тим положення Конвенції про права дитини про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага\~приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини\~(стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. У постанові Верховного Суду від 21.05.2020 в справі № 587/2134/17 (провадження № 61-37492св18) Суд вказав, що рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першочергово повинні бути визначені та враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору. У постанові Верховного Суду від 24.11.2021 в справі № 754/16535/19 (провадження № 61-14623св21) вказано, що «при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. А відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Отже, міжнародні та національні норми права не містять положень, які б наділяли одного з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Відтак, під час розгляду цієї цивільної справи щодо вирішення спору про визначення місця проживання дитини, насамперед, необхідно виходити з інтересів самої неповнолітньої дитини враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Окрім цього, визначення місця проживання дитини не тільки істотно впливає на розвиток дитини, а й визначатиме поведінку дорослої людини в майбутньому. Середовище в якому проживає та виховується дитина формує її як особистість, і обов`язок батьків, які сумлінно виконують свої батьківські обов`язки забезпечити дитині умови її життя, розвитку, виховання, забезпечення, які б відповідали найкращим інтересам та потребам дитини. У ході судового розгляду цієї справи суд з`ясував, що сторони в справі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Згідно з рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.09.2024, справа №308/9006/24, перевірене судом в Єдиному державного реєстрі судових рішень за вебадресою https://reyestr.court.gov.ua/Review/121611519, шлюб між сторонами розірвано. З часу подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу 24.05.2024 між сторонами виник спір щодо визначення місця проживання малолітньої дитини. Після розірвання шлюбу між сторонами їх малолітня дочка [PERSON] залишилася проживати з матір`ю за адресою [ADDRESS] , батько відвідує дитину. Суд з`ясував, що за місцем проживання позивача для малолітньої дитини [PERSON] є створені всі належні умови для проживання, у дитини наявні всі речі відповідного віку. Малілотня [PERSON] є ученицею 2-А класу Ужгородсько\\ї початкової школи "Первоцвіт" Ужгородської міської ради Закарпатської області №01-28/70, також зарахована на навчання у 1-й клас УПШ "Первоцвіт" 01.09.2022 і навчається по теперішній час. За час навчання зарекомендувала себе як відповідальна та здібна учениця, на уроках завжди активна, уважна, багато працює та успішно виконує творчі завдання, дитина завжди охайна, доглянута, забезпечена необхідним канцелярським приладдям. Мати дитини регулярно спілкується з педагогами, які навчають дочку, цікавиться шкільним життям, контролює навчання дитини. Суд також встановив, що малолітня дочка сторін у справі, проживаючи разом з матір`ю, має належний та повноцінний контакт з батьком, позивач не створює перешкод щодо їх спілкування, відвідувань, участі батька у вихованні дитини. Позивач працевлаштована, позитивно характеризується за місцем проживання. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів, зокрема щодо місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно з ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечать інтересам дитини. Як видно з висновку Служби у справах дітей Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 29.07.2024, затвердженого рішенням виконавчого комітету Холмківської сільської\~ради Ужгородського\~району Закарпатської області від 29.07.2024 за №555, орган опіки та піклування вважає за доцільне\~визначити місце\~проживання малолітньої дитини [PERSON] з матір`ю [PERSON] . Службою у справах дітей Холмківської сільської\~ради було з`ясовано, що з дитиною батько спілкується, бачиться з дочкою безперешкодно та між ними хороші відносини. Суд вважає такий висновок обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам дитини, з урахуванням отриманої в ході судового розгляду інформації про усі фактичні обставини справи, що мають істотне значення та з урахуванням найкращих інтересів дитини. Відповідно до статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання,\~у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Враховуючи те, що дочка сторін у справі перебуває у сталому сімейному середовищі з дня її народження і визначення місця проживання дитини з матір`ю не призводить до зміни місця проживання дитини, місця її навчання, та враховуючи те, що відповідач визнав позов, суд не проводив опитування дитини в суді. При цьому, суд бере до уваги те, що неповнолітня дочка [PERSON] була заслухана органом опіки та піклування при підготовці висновку від 29.07.2024, з якого видно те, що дитина з батьком спілкується, він інколи забирає її на вихідні, що підтвердила мама дитини. Під час судового розгляду справи, відповідач [PERSON] доводів та підстав позову не спростував, подав заяву про визнання позову. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Верховний Суд у своїх постановах від 24.04.2024 в справі № 501/1786/22, від 13.05.2020 у справі № 686/20582/19-ц вказав, що відсутність заперечень з боку відповідача щодо проживання дитини разом із позивачем не дає підстав стверджувати про відсутність предмета спору у справі. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що за встановлених конкретних обставин у цій справі, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтересів малолітньої дитини та інших осіб. Суд також враховує, що в Конвенції про права дитини реалізовано принцип пріоритету інтересів дитини, а тому, оцінивши подані суду докази, з`ясувавши конкретні обставини цієї справи, суд вважає, що проживання дитини з матір`ю буде відповідати якнайкращим інтересам дитини, сприятиме її вихованню та розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2 ст. 89 ЦПК України). Враховуючи з`ясовані судом обставини в справі, повно і всебічно дослідивши докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку, що позивач довела належними та допустими доказами обставини, на які вона посилалась як на підставу своїх вимог, визнання позову відповідачем, з урахуванням перевірених та досліджених судом доказів у цій справі, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси малолітньої дитини та інших осіб, а тому позов є обгрунтованим та підлягає до задоовлення. Суд звертає увагу, що визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю не повинно негативно впливати на її взаємовідносини з батьком, оскільки визначення місця проживання дитини з одним із батьків не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків, Щодо судових витрат. Судові витрати в цій справі, відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позову позивач сплатила судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Беручи до уваги те, що відповідач визнав позов, про що подав письмову заяву до початку розгляду справи по суті, тому позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 605,60 грн. Решта 50% суми судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то представник позивача адвокат Німець О.М. просила стягнути такі з відповідача в розмірі 12\~000,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат, їхню пропорційність до предмета спору, а також виходить з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Отже, суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт. Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 (справа № 904/4507/18) вказує на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). На підтвердження розміру понесених судових витрат на правничу допомогу в розмірі 12\~000,00 грн представник позивача адвокат Німець О.М. подала такі докази: 1. Договір про надання правничої допомоги №38-05/24 від 20.05.2024; 2. Ордер на надання правничої допомоги серії АО № 1139872 від 26.08.2024; 3. Опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом від 24.08.2024 на загальну суму 12 000 грн.; акт наданих послуг (виконаних робіт) адвокатом: вивчення наданих клієнтом документів в сумі 1500,00 грн (1 год); надання консультації клієнту в сумі 2000,00\~грн (2\~год); підготовка написання позовної заяви, подання її до суду в сумі 4000,00 грн (4\~год); підготовка та подання документів, які забезпечують здійснення процесуальних прав сторони в сумі 4500,00 грн (5 год); 4. Квитанція №\~45P4-B2BA-X2BE-2HX1 від 06.08.2024 про сплату позивачем [PERSON] адвокату Німець О.М. грошових коштів за позовом на суму 12 000 грн. Дослідивши подані докази, беручи до уваги рівень складності та категорію справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), суд,

Outcome: approved