Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14.02.2017 Зміївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 18. В обґрунтування позову зазначено, що 14.20.2017 сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина\~ [PERSON] [INFO] .. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя, несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, почуття любові та кохання. При цьому відповідач неодноразово допускав погрози, принижував та психологічно пригнічував. За час подружнього життя [PERSON] висловлювався нецензурною лайкою і не рідко у присутності дитини.На даний час сторони припинили шлюбні відносини понад 2 років тому і не проживають з того часу разом, спільного господарства не ведуть. Спору з приводу поділу майна подружжя та місця проживання сина не заявлено. Враховуючи неможливість примирення та збереження шлюбу позивачка змушена звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 01.10.2024 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Позивач [PERSON] просила розгляд справи проводити без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] визнав позов та просив розгляд справи провести без його участі. Судові витрати просив розподілити відповідно до\~ст. 142 ЦПК України. Неявка учасників справи не перешкоджає проведенню судового розгляду. У зв`язку із неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Відповідно до ч. ч. 1, 4\~ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов наступних висновків. Як вбачається з копії свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] 14 лютого 2017 року між [PERSON] та [PERSON] , Зміївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, зареєстровано шлюб, актовий запис № 18. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] » (а. с. 6). Сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Зазначене підтверджується доданою до позову копією свідоцтва про народження (а. с. 9). Відповідно до\~статті 51 Конституції України,\~статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (стаття 110 Сімейного кодексу України). Судовим розглядом встановлено, що сторони продовжувати шлюбні відносини не бажають, примирення та збереження шлюбу неможливе, шлюб носить формальний характер, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що потягне за собою неприпустиме порушення права одного з подружжя або обох на вільний вибір. Спір про поділ майна подружжя та місце проживання сина не заявлено. Відповідно до\~статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, згідно чинного законодавства, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, задоволення позовних вимог про розірвання цього шлюбу не суперечить вимогам законодавства України. Беручи до уваги фактичні взаємовідносини сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Згідно з частиною 2\~статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3\~статті 115 Сімейного кодексу України\~передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо стягнення судового збору. Відповідно до положень ст. ст.\~141,\~142 ЦПК України, з урахуванням визнання відповідачем позову, позивачці належить повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову за подання позову, що складає 605,60 грн. Таким чином, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню судовий збір в сумі 605,60 грн.

Outcome: approved