Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Ващук Я.С. звернувся до суду до АТ «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ» про стягнення 130000,00 грн. страхового відшкодування, інфляційних втрат у сумі 18040,06 грн., пені в розмірі - 96682,37 грн., 7900 грн. витрат за проведення експертного авто товарознавчого дослідження, 1379 грн. судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000, 00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.06.2022 водій [PERSON] вчинив дорожньо-транспортну пригоду в с. Кровинка Тернопільського району, внаслідок чого було пошкоджено автобус марки «ЧАЗ 98310», д.н.з [NUMBER] , який належить [PERSON] . Цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована в АТ «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ». Винуватість [PERSON] у вчиненні ДТП підтверджується рішеннями суду. Позивач, як потерпілий, звернувся до відповідача, із заявою про виплату страхового відшкодування, а також долучено всі документи, які передбачені вимогами п.35.2 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Відповідно до лімітів встановлених полісом № 207804708 страхова сума на одного потерпілого складає 130000,00 грн. за шкоду заподіяну майну. 17.06.2022 представником АТ «СК «МЕГА_ГАРАНТ» аварійним комісаром було проведено огляд пошкодженого автобуса «ЧАЗ» д.н.з. [NUMBER] та складено протокол технічного огляду пошкодженого КТЗ, під час якого було встановлено відомості про транспортний засіб, технічний стан, перелік та опис пошкоджень, які отримані внаслідок ДТП з метою виявлення причин настання страхового випадку та розмірі збитків. Позивач неодноразово звертався до відповідача з метою отримати документи, на підставі, яких визначено розмір матеріального збитку, однак відповідач не надав відповіді на вказані заяви. Відтак, позивачем проведено судову авто-товарознавчу експертизу, за результатами якої вартість матеріального збитку склала 139132,00 грн. Представник позивача вказує, що відповідно до ст. 36 Закон № 1961-IV страхове відшкодування страховиком виплачується протягом 15 днів з дня узгодження розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування за наявності документів, зазначених у ст. 35 Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш, як 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Всупереч вказаним нормам. Відповідач не виплатив страхове відшкодування. Позивач вказує, що відповідно до п.36.5 ст. 36 Закону № 1961-IV за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду за який нараховується пеня. Враховуючи те, що відповідач добровільно не виконує свої зобов`язання, позивач змушений звертатися до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів, шляхом стягнення страхового відшкодування, пені, інфляційних врат, а також судових витрат. 26.07.2024 ухвалою судді відкрито провадження по справі постановлено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 27 листопада 2024 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги викладені в позові, просив їх задовільнити з мотивів наведених у позові на підставі долучених доказів. Представник відповідача та відповідач в судове засідання не з`явились, повідомлялися належним чином, будь яких клопотань, заперечень. Відзиву не надіслав. Ураховуючи наявність усіх умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до постанови Сихівського районного суду м. Львова від 28.06.2023 справа № 464/3672/22, 14.06.2022 о 08 год.10 хв. на 351 км автодороги Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече в с. Кровинка, Теребовлянського району Тернопільської області, водій [PERSON] керуючи автомобілем марки «Volkswagen» д.н.з [NUMBER] , був не уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, під час зустрічного роз`їзду, не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з автобусом «ЧАЗ 98310» д.н.з [NUMBER] , чим порушив вимоги п.п. 2.3 б,13.1 ПДР України. Вказаною постановою суду, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП закрито. Постановою Львівського апеляційного суду від 03.08.2023 постанову Сихівського районного суду м. Львова від 28.06.2023 залишено без змін, а апеляційну скаргу [PERSON] без задоволення. \~Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Volkswagen» д.н.з [NUMBER] , була застрахована АТ «СК «МЕГА -ГАРАНТ» згідно із полісом № 207804708. \~Ліміт відповідальності страховика за полісом № 207804708 за шкоду заподіяну майну потерпілого визначено в розмірі 130 000 грн., франшиза визначена в розмірі 0 грн. Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , власником автобуса «ЧАЗ А 083.10» д.н.з [NUMBER] є [PERSON] . 17.06.2022 представник СК «МЕГА ГАРАНТ» та [PERSON] склали протокол технічного огляду автобуса «ЧАЗ А 083.10» д.н.з [NUMBER] , у якому описали пошкодження та назви деталей, які пошкоджено. 20.06.2022 [PERSON] звернувся до відповідача із заявою про страхове відшкодування 17 червня 2022 року позивачем було повідомлено відповідача про дорожньо-транспортну пригоду, до повідомлення було подано копію полісу, копію технічного паспорту, копію посвідчення водія, копію ідентифікаційного коду, пакет документів ПП «Автопасаж». Відповідно до висновку за результатами проведення транспортно товарознавчої експертизи, яка поведена судовим експертом Мазуром М.С. згідно з заявою [PERSON] вартість матеріального збитку, яка була спричинена власнику КТЗ «ЧАЗ А 083.10» д.н.з [NUMBER] , у наслідок ДТП, яка мала місце 14.06.2022 станом на момент пригоди становить 139132,15 грн. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 64/24 від 07.05.2024 варітсть експертизи становить 7900 грн. Щодо стягнення заборгованості з відповідача, суд приходить до наступних висновків. З інформації з сайту МТСБУ вбачається, що АТ «СК «Мега-Гарант» втратило статус асоційованого члена МТСБУ через заборгованість до фондів МТСБУ та припинило членство в МТСБУ 05.10.2022 року. З інформації сайту АТ «СК «Мега-Гарант», вказана юридична особа перебуває у стані припинення з 24 березня 2023 року, однак станом на день розгляду справи діяльність юридичної особи не припинена. Інформація щодо порушення справи про банкрутство щодо АТ «СК «Мега-Гарант» у Єдиному реєстрі судових рішень відсутня. У випадку нездійснення страхової діяльності, позбавлення ліцензії та/або виключення страховика зі складу МСТБУ він зобов`язаний виконати всі договірні зобов`язання з відшкодування шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільної відповідальності, укладеними до цього. МТСБУ відповідно до Закону № 1961-IV відшкодовує шкоду за страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований (виключений з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань); в інших випадках страховик зобов`язаний самостійно відшкодувати шкоду, у тому числі в процедурі банкрутства та ліквідації як юридичної особи. У разі початку процедури банкрутства страховика, потерпіла особа може звернутися з вимогою про відшкодування шкоди у процедурі, передбаченій Кодексом України з питань банкрутства, та захистити своє право на відшкодування шкоди в такий спосіб. Закон не передбачає обов`язку МТСБУ на відшкодування шкоди замість виключеного члена у випадку виключення зі складу членів МТСБУ з інших підстав, і в цих випадках страховик повинен нести матеріальну відповідальність самостійно на загальних підставах. Такі правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі № 201/16373/16-ц (провадження № 14-27цс21), зокрема у пунктах 90,91. Зважаючи на викладене і на ті обставини, що АТ «СК «Мега-Гарант» донині банкрутом не визнано, то відповідно до статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик АТ «СК «Мега-Гарант» у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Суд зазначає, що частина друга статті 1166 ЦК встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, тобто особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року (справа № 755/18006/15-ц), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IVпорядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Так, судовим розглядом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу автомобіля «Volkswagen» д.н.з [NUMBER] , була застрахована АТ «СК «МЕГА -ГАРАНТ» згідно із полісом № 207804708. Як вбачається з полісу, ліміт страхового відшкодування\~130000 грн. На підставі викладеного, суд вважає доведеними та обґрунтованими законні підстави для звернення позивачами до суду із вимогою до страховика про стягнення страхового відшкодування в межах страхової суми, а саме в розмірі 130000 грн. Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону № 1961-IV виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 вересня 2019 року у справі № 757/26834/15-ц (провадження № 61-23871св18) зазначено, що: «оскільки за своєю правовою природою зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування є грошовим, суди дійшли обґрунтованого висновку про застосування до спірних правовідносин положень статті 625 ЦК України і стягнення з ПАТ «СК «Універсальна» на користь [PERSON] трьох відсотків річних від простроченої суми та інфляційних втрат. За змістом аналізованої норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові. Після звернення позивача, відповідач не здійснив виплати страхового відшкодування у строки встановлені Законом, таким чином прострочив виплату страхового відшкодування з 20.09.2022 по 19.07.2024 , відтак відповідно до ст. 625 ЦК України з відповідача слід стягнути 18040,06 грн. інфляційних втрат. Зважаючи на особливу юридичну природу правовідносин сторін у вигляді відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за договором страхування, нарахування пені за несвоєчасне виконання договору страхування узгоджується з положеннями статті 992 ЦК України, відповідно до яких, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати, страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Крім того, у п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Період прострочення з 20.09.2022 по 19.07.2024, сума боргу 130000 грн. Розрахунок суми пені здійснюється за формулою: Пеня = С x 2УСД x Д : 100, де С - сума заборгованості за період, 2 УСД - подвійна облікова ставка НБУ в день прострочення, Д - кількість днів прострочення. Враховуючи вищенаведене, з відповідача слід стягнути на користь позивача пеню, яка становить 96682,37 грн. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача надано Договір про надання правничої допомоги від 01.05.2024, , додаток № 1 до вказаного Договору, відповідно до якої адвокат Ващук С.Я. та позивач погодили загальний розмір гонорару в розмірі 10000 грн., Акти обсягу наданої правничої дороги від 23.07.2024, в яких вартість послуг складає 10000 грн. Дослідивши подані в обґрунтування витрат на правничу допомогу докази, прийнявши до уваги судову практику з вказаного питання, врахувавши критерій реальності наданих доказів та обсяг виконаних робіт адвокатом на представництво інтересів позивача, суд приходить до переконання, що стягнення суми коштів у заявленому представниками позивачів розмірі 10000 грн. за надану правничу допомогу є обґрунтованим, враховуючи складність справи, час затрачений на надання допомоги, підготовку процесуальних документів та участь в судових засіданнях. Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України, судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. \~Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи вище наведене, з відповідача слід стягнути судовий збір та витрати за проведення експертного дослідження. Щодо встановлення у рішенні суду порядку його виконання, та здійснення нарахування пені до моменту виконання рішення суду суд заначає наступне. Ухвалюючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, суд має право відповідно до частин 10, 11 ст. 265 ЦПК України зазначити в рішенні про нарахування відповідних або відсотків, або ж пені до моменту виконання рішення. Не допускається зазначати в рішенні про одночасне нарахування відповідних відсотків та пені до моменту виконання рішення суду. Таке нарахування суд може здійснити лише на підставі процесуального клопотання позивача. Питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи частин 10, 11 ст. 265 ЦПК України суд вирішує на власний розсуд з урахуванням обставин, що мають істотне значення, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності. Враховуючи принцип розумності, справедливості та пропорційності, та те, що встановлювати вказаний порядок є правом, а не обовязком, суд не вбачає за необхідне вказувати в судовому рішення порядок його виконання.

Outcome: partial