Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 02.03.2017 року рішенням Білозерського районного суду Херсонської області шлюб, укладений між сторонами було розірвано. 14.03.2017 року рішенням Білозерського районного суду Херсонської області стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.01.2017 року і до досягнення нею повноліття. На підставі зазначеного рішення видано виконавчий лист №648/251/17 від 11.04.2017 року, який знаходиться на примусовому виконанні Білозерського районного відділу державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Протягом 2017-2023 року відповідач самостійно аліменти сплачував із дуже значним запізненням та не в повному обсязі, у зв`язку з чим виникла велика заборгованість. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, складеного державним виконавцем Білозерського відділу державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області Валентиною Кухаренко, станом на 01.07.2024 року сукупний розмір заборгованості [PERSON] по аліментам складає 6317,96 грн. При цьому, протягом 2017-2023 років були бували періоди, коли боржник по декілька місяців не сплачував аліменти. З урахуванням ч.1 ст.196 СК України, розмір пені за 2017 рік складає 6653,24 грн, за 2018 рік 464,73 грн, за 2021 рік 25683,16 грн, за 2022 рік 38478 грн, за 2023 рік 38029,09 грн, за 2024 рік 1488,58 грн. За проведеним розрахунком пені, відповідно до формули, визначеної у постанові Великої Палати Верхового Суду від 25.04.2018 року, з урахуванням ч.1 ст.196 СК України, заборгованість становить 110796,80 грн. У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів за період з 25.01.2017 року по 31.03.2024 року у розмірі 110796,80 грн. Ухвалою суду від 28.08.2024 року відкрито провадження за справою та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 31.10.2024 року відповідач надав до суду відзив. Згідно відзиву зазначив, що з позовними вимогами не згоден повністю, не погоджується з розрахунком та сумою пені, яку позивач просить стягнути. Пред`явлений позов про стягнення пені за декілька місяців та розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. З урахуванням цього сукупний розмір заборгованості за період з 25.01.2017 року по 31.03.2024 року (за яким просить стягнути пеню позивач) становить 6304,96 грн. Отже, розмір пені за період з 25.01.2017 року по 31.03.2024 року не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості за цей період - 6304,96 грн. З метою погашення заборгованості відповідач самостійно здійснював оплату додатково у більшому розмірі. А тому, вважає, що виникнення заборгованості за період з 25.01.2017 року по 01.09.2017 року сталося не з його вини. Нарахування цієї заборгованості потягло за собою нарахування сукупної заборгованості, що сталося також не з вини відповідача, а виникла за ці місяці, у яких відповідачу не було відомо про її наявність, тобто до вересня 2017 року. Враховуючи викладене, відповідач вважає, що пеня за період з 25.01.2017 року по 28.02.2018 рік не підлягає стягненню, так як заборгованість утворилася не з вини відповідача. Будь-яких листів про наявність заборгованості та її розміру від позивача або/та державного виконавця відповідачу не направлялися, тому [PERSON] вважає, що не має заборгованість по аліментам за період з 01.01.2017 року по 01.03.2022 року до початку повномасштабного вторгнення російської федерації. Крайній платіж було здійснено у лютому 2022 року у розмірі 2600 грн. Тому, заборгованість за період з червня 2020 року по лютий 2022 року також відповідач вважає, що виникла не з його вини, а тому пеня на заборгованість за цей період не може нараховуватися та не підлягає стягненню. З березня 2022 року по жовтень 2023 року відповідач не сплачував аліменти. У березні 2024 року відповідач погасив заборгованість по сплаті аліментів майже у повному обсязі та продовжує сплачувати аліменти у розмірі, визначеному державним виконавцем, попри тяжкий стан у країні та усі фізичні та матеріальні труднощі особисті. Станом на 22 жовтня 2024 року із сукупного розміру заборгованості 6317,96 грн, відповідачем сплачено 4380,50 грн, залишок складає 1937,46 грн. Стягнення пені у розмірі, який просить позивач, стане для відповідача непосильною ношею та несправедливою мірою відповідальності. У зв`язку з викладеним, відповідач просить відмовити у задоволені позовних вимог. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила справу розглядати у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно актового запису про народження №3, зробленого 11.01.2008 року Олександрівською сільською радою Білозерського району Херсонської області, батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] . 14.03.2017 року рішенням Білозерського районного суду Херсонської області стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.01.2017 року і до досягнення нею повноліття. На підставі зазначеного рішення видано виконавчий лист №648/251/17 від 11.04.2017 року, який знаходиться на примусовому виконанні Білозерського районного відділу державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного державним виконавцем Білозерського відділу державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області Валентиною Кухаренко, заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 01.07.2024 року складає 6317,96 грн. На підставі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Відповідно ч.3 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p= (A1?1 %?Q1) (A2?1 %?Q2) ………. (An?1 %?Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Так, в даних правовідносинах матеріалами справи підтверджено, що у відповідача виникла заборгованість зі сплати аліментів, що є підставою для застосування до нього відповідальності за прострочення їх сплати. Відповідач був обізнаний про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення про стягнення з нього аліментів. Проте свої зобов`язання виконував не в повному обсязі. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до нього відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати останнім аліментів на утримання дитини та з відповідача на її користь слід стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, передбачену ст.196 СК України. За розрахунком позивача, сума пені складає 110796,80 грн, що перевищує суму заборгованості у розмірі 6317,96 грн зі сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] . Враховуючи, що ст.196 СК України встановлені обмеження щодо максимального розміру стягнення неустойки (пені) - не більше 100 відсотків заборгованості, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути неустойку (пеню) з прострочення сплати аліментів на дитину у розмірі 100 відсотків заборгованості, що становить 6317,96 грн. Згідно з ч.2 ст.196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Посилання відповідача на те, що на утриманні відповідача перебуває ще одна малолітня дитина суд не приймає до уваги, оскільки це не є підставою для звільнення відповідача від сплати аліментів на іншу дитину, аліменти на користь якої присуджені у мінімальному розмірі, і відповідно до звільнення його від пені за заборгованість по аліментам. Також, відповідача посилався на те, що його вина у виникненні заборгованості та несплаті аліментів відсутня, оскільки в силу обставин, які склалися, а саме змінився матеріальний стан та стан здоров`я боржника. Однак суд відхиляє аргументи сторони відповідача про те, що вини відповідача в наявності заборгованості зі сплати аліментів немає, оскільки вони спростовуються матеріалами справи та встановленими фактичними обставинами, зокрема, розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, з якого вбачається, що аліменти відповідачем за період з 25.01.2017 року по 31.03.2024 року сплачувались не в повному обсязі, що в свою чергу, підтверджує обізнаність відповідача щодо виконання зобов`язання про сплату аліментів. При цьому відсутність постійного доходу не є підставою для звільнення відповідача від сплати аліментів і відповідно до звільнення його від пені за заборгованість по аліментам. Отже, стороною відповідача не надано суду доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти в повному розмірі, або доказів, що заборгованість по аліментам виникла з незалежних від нього причин. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме в розмірі 6317,96 грн. У порядку статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial