Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

позивач [PERSON] , яка також діє в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , звернулася до суду позовом який уточнила, та в якому просить: 1.Визнати за [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , право на приватизацію квартири [ADDRESS] . 2. Зобов`язати районну адміністрацію Запорізької міської ради по Дніпровському району здійснити приватизацію квартири [ADDRESS] відповідно до Закону України від 19 червня 1992 року №2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду» за відсутності ордеру про надання жилої площі, за умови надання всіх інших документів, передбачених Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року №396. Позов обґрунтовуєтим, що [PERSON] та неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , постійно проживають та зареєстровані в квартирі [ADDRESS] . Договір найму житлового приміщення укладений з позивачем. У червні 2024 року для реалізації їхнього права на приватизацію позивач звернулася до Відповідача із заявою про передачу в спільну часткову власність квартиру [ADDRESS] , та надала всі необхідні документи. Це звернення районною адміністрацією Запорізької міської ради по Дніпровському району було розглянуте, але було відмовлено у приватизації, що вбачається з листа від 21.06.2024 р. №С-660 з тих підстав, що не було додано ордеру про надання житлової площі. Зазначена квартира була надана батьку позивача - [PERSON] на підставі обмінного ордеру в 1991 році на склад сім`ї: дружина - [PERSON] , донька - [PERSON] . При вселенні ордер був зданий в житлову організацію. Згодом батько виписався, основним наймачем стала позивача мати - [PERSON] , що вбачається з розпорядження Голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 28.05.2024р. №569р. Мати позивача 18.04.2024 р. знялася з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з переїздом на інше постійне місце проживання, у зв`язку з цим був переоформлений договір найму 2-кімнатної квартири загальною площею 43,3 кв.м., житловою площею 31,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , на підставі розпорядження Голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 28.05.2024р. №569р, на позивача. В вересні 2021 року позивача мати [PERSON] зверталася до Департаменту з управління житлово-комунального господарства Запорізької міської ради з питання надання копії корінця обмінного за 1991 рік ордеру на квартиру [ADDRESS] та листом від 24.09.2021 року отримала відповідь, що відповідно до рішення Запорізької міської ради від 24.06.2009 №33 припинена діяльність державного комунального підприємства «Бюро обміну житлової площі» шляхом ліквідації. До департаменту з управління житлово-комунального господарства Запорізької міської ради передано на зберігання справи ліквідованого ДКП «Бюро обміну житлової площі» лише з 01.01.1994 року. Враховуючи зазначене, надати запитувану інформацію не уявляється можливим. Таким чином, ордер не підлягає зберіганню у наймача квартири та є документом з обмеженим строком дії (30 днів), який дає право на вселення в квартиру. Тобто, ордер не зберігся не з вини позивача. Вважає, що має право на приватизацію квартири, тому що позивач з неповнолітніми дітьми вселилися до неї на законних підставах, незаконність їхпроживання у квартирі ніхто не оспорює, проте ордер не зберігся, а його відсутність позбавляє їх можливості реалізувати своє право на приватизацію. Представник районної адміністрації ЗМР по Дніпровському району Пасютіна О.В. подала заперечення на позов, яке суд сприймає як відзив, в якому позов не визнала, обґрунтовуючи це тим, що позивачу відмовлено у приватизації квартири на підставі пункту 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого\~наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 №396. Таким чином вказана відмова є правомірною. Районна адміністрація ЗМР по Дніпровському району не заперечує того факту, що позивач разом з неповнолітніми дітьми вселилися до квартири на законних підставах, зареєстровані та фактично проживають у ній, а відсутність ордеру позбавляє їх права на приватизацію квартири. Відсутній механізм вирішення вказаного питання у позасудовому порядку. Орган приватизації був вимушений відмовити позивач у приватизації квартири в [ADDRESS] . Позивач має право на безоплатну передачу житлового приміщення у власність в судовому порядку. Ухвалою про відкриття провадження у справі від 02.08.2024 відкрите провадження у справі, справа призначена до розгляду у загальному провадженню, призначено підготовче засідання. 01 жовтня 2024 року надійшла уточнена позовна заява. Ухвалою про витребування доказів від 12.11.2024 задоволене клопотання представника відповідача та витребувано у Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради інформацію щодо усіх осіб, які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] станом на 29.07.2024. Витребувані докази були подані до суду 20.11.2024. \~ \~ \~ \~Ухвалою про призначення судового розгляду від 28.11.2024 закрите підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов. Представник відповідача районної адміністрації ЗМР по Дніпровському району Пасютіна О.В. в судове засідання не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи без її участі. Не заперечує проти прийняття рішення з урахуванням поданого заперечення. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог частини другої\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із свідоцтва про народження позивача [PERSON] [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до паспорта громадянина України [PERSON] РВ УМВС України в Запорізькій області був проставлений штамп про реєстрацію, відповідно до якого з 22.08.2006 вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Позивач 05.08.2006 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 05.08.2006 р. серії [NUMBER] . Позивач має неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 31.07.2007 р., серії [NUMBER] від 15.07.2022 р. 23.10.2021 р. [PERSON] отримано паспорт громадянина України, що підтверджується копієюпаспорта від 23.10.2021 р. Згідно з витягу з реєстру територіальної громади від 04.06.2024 №2024/001649861 [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] з 04.07.2006 по теперішній час. Згідно з витягу з реєстру територіальної громади від 04.06.2024 №2024/006499850 [PERSON] маєзареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] з 08.08.2007 по теперішній час. Згідно з витягу з реєстру територіальної громади від 04.06.2024 №2024/006511003 [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] з 29.02.2024по теперішній час. \~ \~ \~ \~Відповідно листа Департаменту адміністративних послуг ЗМР від 31.05.2024 №06.4-12/02/183 «Про надання інформації» [PERSON] , стосовно Вас, як малолітньої дитини, було внесено відомості до картки Вашої матері, [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] без зазначення дати внесення відповідної інформації. Відповідно до листа Департаменту адміністративних послуг ЗМР від 31.05.2024 №06.4-12/02/184 «Про надання інформації» [PERSON] , Ваше місце проживання за адресою: [ADDRESS] було зареєстроване з 16.03.2000 по 21.08.2001. Відповідно до архівної довідки Українського державного Університету науки та технологій Міністерства освіти і науки України від 03.06.2024 №43-40-01 «За зверненням» [PERSON] , [PERSON] , була зареєстрована під час навчання з 01.10.2001 р. по 25.05.2006 р. в гуртожитку [ADDRESS] . Відповідно до довідки АТ «Державного ощадного банку України» №107.357-23/597 від 12.06.2024 р. видана: [PERSON] , [INFO] про те, що житлові чеки на приватизацію житла за адресою проживання: [ADDRESS] не використовувались. Залишок житлових чеків станом на 12 червня 2024 року складає 4,20 грн. Відповідно до довідки АТ «Державного ощадного банку України» №107.357-23/599 від 12.06.2024 р. видана: [PERSON] , [INFO] про те, що житлові чеки на приватизацію житла за адресою проживання: [ADDRESS] не використовувались. Залишок житлових чеків станом на 12 червня 2024 року складає 4,20 грн. Відповідно до довідки АТ «Державного ощадного банку України» №107.357-23/599 від 12.06.2024 р. видана: [PERSON] , [INFO] про те, що житлові чеки на приватизацію житла за адресою проживання: [ADDRESS] не використовувались. Залишок житлових чеків станом на 12 червня 2024 року складає 4,20 грн. Відповідно до листа Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради від 24.09.2021 №Л-3775 «Про розгляд звернення», наданого у відповідь на звернення [PERSON] , відповідно до рішення Запорізької міської ради від 24.06.2009 №33 припинена діяльність державного комунального підприємства «Бюро обміну житлової площі» шляхом ліквідації. До департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради передано на зберігання справи ліквідованого ДКП «Бюро обміну житлової площі» лише з 01.01.19994 року. Враховуючи зазначене, надати запитувану інформацію не уявляється можливим. Згідно з листом районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 21.06.2024 №С-660 «Про приватизацію житла» районною адміністрацією було розглянуто звернення [PERSON] , щодо приватизації квартири за адресою: [ADDRESS] . Оскільки серед наданих документів відсутня копія ордеру про надання житлової площі, орган приватизації повинен відмовити у приватизації займаної квартири. Згідно Розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 28.05.2024 №569р «Про надання згоди на переоформлення договору найму квартири [ADDRESS] , надано згоду [PERSON] на переоформлення договору найму 2-кімнатної квартири загальною площею 43,3 м2, житловою площею 31,5м2 за адресою: [ADDRESS] , на неї у зв`язку з переїздом основного наймача [PERSON] , її матері, на інше місце постійного проживання. 24.06.2024 був укладений договір найму №135600395/447 житлового приміщення від 24.06.2024 р. з наймодавцемКП «Запоріжремсервіс» та наймачем [PERSON] , що підтверджується договору найму №135600395/447 житлового приміщення від 24.06.2024 р. Відповідно до листа Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради від 19.11.2024 №06.4-06/02/1559 «Про надання інформації», повідомляє, що за відомостями департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради за адресою:[ADDRESS] , зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO] , з 04.07.2006 по теперішній час; [PERSON] , [INFO] , з 08.08.2007 по теперішній час; [PERSON] , [INFO] з 29.02.2024 по теперішній час. Відповідно до частини першої\~статті 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з частиною першою\~статті 345 ЦК України\~фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація житлових приміщень здійснюється відповідно до приписів\~Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду»\~(далі\~Закон № 2482-XII) та Положення про порядок передачі квартир у власність громадян, затвердженого\~наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396\~(далі\~Положення № 396), яким передбачений вичерпаний обов`язковий перелік документів, які додаються до заяви на приватизацію квартири, в тому числі і копія ордеру про надання житлової площі. Відповідно до\~статті 1 Закону № 2482-XII\~приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом. Згідно зі\~статтею 2 Закону №2482-XII\~до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, які використовуються громадянами на умовах найму. Відповідно до\~статті 3 Закону №2482-XII\~приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Пунктом 5\~статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~встановлено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Відповідно до частини третьої\~статті 8 Закону №2482-XII\~передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Згідно частиною десятою\~статті 8 Закону № 2482-XII\~органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до пункт 2\~статті 2 Закону № 2482-XII\~не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на спірну квартиру позивачів не розповсюджується. Відповідно до пункту 10 частини першої\~статті 15 ЖК Української РСР\~до компетенції виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах рад народних депутатів віднесено видача ордерів на жилі приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. За змістом\~статті 58 ЖК Української РСР\~на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Відповідно до пунктів 69, 70, 72 розділу IV Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених\~постановою Ради Міністрів Української РСР від 11.12.1984 № 470, ордер на жиле приміщення видається на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів та є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення, дійсний протягом 30 днів. Ордер вручається громадянинові, на ім`я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера пред`являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім`ї, включених до ордера. При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності відповідному підприємству, установі, організації; ордер зберігається як документ суворої звітності. Відповідно до пункту 17 Положення № 396 громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Відтак відмова у здійсненні приватизації займаної позивачем та її неповнолітніми дітьми квартири [ADDRESS] , обґрунтовується тим, що пунктом 18 Положення №396, задля здійснення приватизації житла громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію, довідка про склад сім`ї, копія ордеру, документ, що підтверджує про невикористання такого права. Враховуючи те, що у позивача оригінал ордеру на квартиру не зберігся, на сьогоднішній день у неї виникла перешкода у реалізації свого права на приватизацію житла. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на житло. Відповідно до\~статті 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до\~статті 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно зі\~статтею 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.\~Конституція України\~має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі\~Конституції України\~і повинні відповідати їй. Відповідно до\~статті 6 Конституції України\~органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією\~Конституцією\~межах і відповідно до законів України. Згідно зі\~статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Статтею 345 ЦК України\~закріплюється право фізичної або юридичної особи набувати право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом. Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства. Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначені\~Законом №2482-XII. Відповідно до частини другої\~статті 8 Закону №2482-XII\~передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. З матеріалів справи вбачається, що квартира [ADDRESS] входить до квартир, які не є об`єктами приватизації на підставі\~статті 2 Закону № 2482-XII\~не відноситься. Враховуючи, що позивач з неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] на законних підставах зареєстровані та постійно проживають у вказаній квартирі, відмова в приватизації займаного ними житла з причин відсутності оригіналу ордеру на заселення у квартиру є такою, що порушує їх право на приватизацію, а тому [PERSON] , яка діє в інтересах та законний представник неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] була змушена звернутися до суду з відповідним позовом. Крім того відповідно до\~статті 65-1 ЖК Української РСР\~наймачі жилих приміщень у будинках державного або громадського житлового фонду можуть придбати займані ними приміщення у власність. Згідно з частиною четвертою\~статті 5 Закону №2482-XII\~право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього\~Закону. Відповідно до пункту 11\~статті 8 Закону №2482-XII\~спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Суд встановив, що позивачі вселені у квартиру на законних підставах, незаконність їх проживання ніким не спростована та не заперечувалась, а відсутність ордеру позбавляє їх можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири. Відповідно до\~статті 59 ЖК Української РСР\~ордер на спірну квартиру не був визнаний в судовому порядку недійсним, відповідач не спростував факту, що ордер дійсно видавався. Суд враховує правові позиції Верховного Суду висловлені в постанові від 08 червня 2022 року у справі № 202/3820/19 (провадження № 61-836св21) Верховний Суд вважав обґрунтованими вимоги про зобов`язання державного департаменту житлового господарства міської ради як органу приватизації державного житлового фонду провести приватизацію квартири. Тобто, був обраний спосіб захисту - зобов`язати провести приватизацію квартири. Тобто, судова практика передбачає такі способи захисту, які зводяться до визнання безпідставною відмови органу приватизації і зобов`язання органу приватизації здійснити приватизацію житла. За таких обставин, з урахуванням вищезазначених норм права щодо можливості суду обрати спосіб захисту, який не суперечить закону відповідно до ч. 2 ст. 5 ЦПК України, з метою ефективного захисту прав позивачів, враховуючи способи захисту цивільних прав, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у спосіб зобов`язання відповідача прийняти пакет документів та провести приватизацію квартири на ім`я позивачів. Що стосується позовних вимог про визнання права на приватизацію квартири, то суд виходить з наступного. З системного аналізу норм Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», а також Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, вбачається, що вказаними нормативно-правовими актами визначена певна процедура здійснення передачі квартир державного та комунального житлового фонду у власність громадян. Вказана процедура здійснюється лише визначеними на те органами, і лише вони визначають питання чи має громадянин права на приватизацію згідно наданого пакету документів. Суд, в даному випадку, не наділений правом приймати рішення щодо приватизації житла. Аналогічні правові позиції викладені в постанові ВСУ від 05.08.2019 року за № 761/28893/16-ц, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі N 200/18858/16-ц (провадження N 14-165цс18). Позовні вимоги про визнання права на приватизацію квартири не є належним способом захисту прав позивачів, оскільки суд, в даному випадку, не наділений правом приймати рішення щодо приватизації житла за вищенаведеними в рішенні нормами права. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», відповідно до ст.ст. 15,16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно ч.1 п.6\~ст.264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Так як позивач не заявляла вимоги щодо розподілу судових витрат, то суд, враховуючи принцип диспозитивності, під час ухвалення рішення не вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial