Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-12 00:00:00

24 червня 2024 року адвокат Опошнян М. В., яка діє в інтересах [PERSON] на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АХ № 1163337 від 18 червня 2024 року, звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Алтуніна Т. П., в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 318 000 грн, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 3180 грн та заяви про забезпечення позову у розмірі 605,60 грн, а також витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 05 червня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] , в інтересах якого діяла [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої 16 серпня 2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алтуніною Т. П. за реєстровим № 1247, укладений попередній договір. За умовами вказаного договору сторони домовилися про те, що [PERSON] повинен передати у власність за оплату, а [PERSON] сплатити та прийняти у власність належну [PERSON] частку у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] . Умовами попереднього договору сторони погодили, що договір купівлі-продажу сторони повинні укласти не пізніше 05 грудня 2020 року за робочим місцем приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Алтуніної Т. П. Відповідно до попереднього договору [PERSON] зобов`язався зібрати та надати необхідні документи для укладення договору купівлі продажу, зокрема: надати правовстановлюючі документи, довідки з житлово-комунальних органів. На виконання умов зазначеного вище договору [PERSON] до укладення договору купівлі-продажу передав представнику [PERSON] [PERSON] грошові кошти у розмірі 159\~000 грн, а сума, яка залишилися, а саме 1000 грн, [PERSON] повинен сплати [PERSON] під час підписання договору купівлі-продажу. Умовами попереднього договору встановлено, що у випадку невиконання договору (відмови від укладення договору купівлі-продажу об`єкту нерухомості до 05 грудня 2020 року за 160\~000 грн) [PERSON] зобов`язується сплатити [PERSON] грошові кошти у розмірі 318\~000 грн. 04 листопада 2020 року [PERSON] направив на адресу [PERSON] та його представника [PERSON] пропозицію, в якій пропонувалося з`явитися 04 грудня 2020 року об 11 годині 00 хвилин до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Алтуніної Т. П. за адресою: [ADDRESS] з правовстановлюючими документами на будинок та довідками з житло-комунальних послуг для укладення договору купівлі-продажу частки будинку [ADDRESS] . Вказану вимогу [PERSON] та його представник [PERSON] отримали 05 листопада 2020 року, однак жодної відповіді на зазначену пропозицію надано не було. У зазначений у пропозицій день, а саме 04 грудня 2020 року [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Алтуніної Т. П. для укладення договору купівлі-продажу частки будинку [ADDRESS] . 02 грудня 2023 року та 25 січня 2024 року [PERSON] направив на адресу [PERSON] та його представника [PERSON] претензії про сплату [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів у розмірі 318\~000 грн, однак до теперішнього часу відповідач не виконав умови попереднього договору у частині сплати йому грошових коштів у зазначеному вище розмірі. З огляду на те, що у встановлений попереднім договором строк відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконав, тому у нього виник обов`язок повернути позивачу грошові кошти за невиконання умов договору.\~ Ухвалою Київського\~районного суду\~м.\~Харкова від\~28\~червня 2024\~року за\~заявою представника\~позивача \~адвоката Опошнян\~Марини Володимирівнивжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на частину житлового будинку [ADDRESS] , яка на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого П`ятою Харківською державною нотаріальною конторою 30 вересня 2011 року за реєстрованим № 2-1004, зареєстрованого в електронному Реєстрі права власності на нерухоме майно 04 жовтня 2011 року, належить [PERSON] . Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28 червня 2024 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. 12 грудня 2024 року на адресу суду від представника позивача адвоката Опошнян М. В. надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій просила зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти за попереднім договором від 05 червня 2020 року у розмірі 276 450 грн. 13 грудня 2024 року на адресу суду від представника відповідача - адвоката Шльонських О. М. надійшла заява про долучення до матеріалів справи додаткових доказів про сплату [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок сплати за попереднім договором від 05 червня 2020 року грошових коштів у загальному розмірі 1500 доларів США. 13 грудня 2024 року на адресу суду від представника позивача адвоката Опошнян М. В. надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій просила зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти за попереднім договором від 05 червня 2020 року у розмірі 255 550 грн. 13 грудня 2024 року на адресу суду від представника відповідача - адвоката Шльонських О. М. надійшла заява, в якій просила відстрочити або розстрочити виконання рішення суду, посилаючись на існування у відповідача обставин, які ускладнюють виконання рішення суду, у тому числі військову агресією Російської Федерації проти України, введення на території України воєнного стану, а також втрату відповідачем джерела доходів. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, 13 грудня 2024 року від адвоката Опошнян М. В. надійшла заява, в якій просила розглядати справу за її відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог підтримала та просила задовольнити. Щодо клопотання сторони відповідача про відстрочення або розстрочення виконання рішення суду заперечувала. Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явилися, 13 грудня 2024 року від адвоката Шльонських О. М. надійшла заява, в якій просила розглядати справу за її відсутності та за відсутності відповідача. Третя особа\~ [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судових засідань була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила. Третя особа\~приватний нотаріус\~Харківського міського\~нотаріального округу\~Алтуніна Т.\~П. у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судових засідань була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Суд встановив, що 05 червня 2020 року між [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє [PERSON] , на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алтуніною Т. П., та [PERSON] укладений попередній договір, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алтуніною Т. П. за реєстровим № 468. Відповідно до п. 2 Попереднього договору [PERSON] зобов`язався передати у власність за оплату, а [PERSON] сплатити та прийняти у власність належну [PERSON] частку у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] . Зі змісту п. 2 Попереднього договору вбачається, що зазначена вище частка у праві власності на житловий будинок з відповідною частиною надвірних будівель належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого П`ятою Харківською державною нотаріальною конторою 30 вересня 2011 року за реєстровим № 2-1004, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 04 жовтня 2011 року, Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 05 жовтня 2011 року за № 31552249, реєстраційний номер 19486769, номер запису 28128 в книзі 1. Положеннями п. 3 Попереднього договору встановлено, що договір купівлі-продажу буде укладено не пізніше п`ятого грудня дві тисячі двадцятого року за робочим місцем приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Алтуніної Т. П. (м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, № 24). За змістом п. 4 Попереднього договору продаж буде вчинено за 160 000 гривень за домовленістю сторін. Згідно з п. 6 Попереднього договору [PERSON] зобов`язався звільнити відчужувану частину будинку, передати відчужуване житлове приміщення і ключі від нього [PERSON] , знятися з реєстрації та сплатити усі заборгованості по вищевказаній частині житлового будинку за комунальні платежі та електроенергію до п`ятого грудня дві тисячі двадцятого року. У п. 7 Попереднього договору зазначено, що [PERSON] попередньо передав до укладення договору купівлі-продажу представнику [PERSON] [PERSON] 159\~000 гривень, сума, яка залишилася, а саме 1000 гривень, буде передана при підписанні договору купівлі-продажу [PERSON] , представник якого, [PERSON] , отримала для свого довірителя суму 159\~000 гривень, у випадку невиконання договору (відмови від укладення договору купівлі-продажу зазначеного вище об`єкту нерухомості до 05 грудня 2020 року за 160\~000 гривень, [PERSON] сплачує [PERSON] 318\~000 гривень. 04 листопада 2020 року [PERSON] направив на поштову адресу [PERSON] , [PERSON] та приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Алтуніної Т. П. пропозицію, в якій [PERSON] пропонував з`явитися 04 грудня 2020 року об 11 годині до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Алтуніної Т. П. з правовстановлюючими документами на будинок та довідками з житлово-комунальних органів та укласти договір купівлі-продажу частки житлового будинку [ADDRESS] . З долучених до матеріалів справи копій рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення вбачається, що [PERSON] та [PERSON] отримали вищезазначену пропозицію 05 листопада 2020 року, а приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Алтуніна Т. П. отримала вказану пропозицію 06 листопада 2020 року. 02 грудня 2023 року та 25 січня 2024 року у зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за попереднім договором від 05 червня 2020 року [PERSON] направив засобами поштового зв`язку за місцем мешкання [PERSON] та [PERSON] вимогу про виконання зобов`язань за попереднім договором, в якій просив [PERSON] сплатити на його користь грошові кошти у розмірі 318\~000 гривень, що передбачено п. 7 попереднього договору, посвідченого 05 червня 2020 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алтуніною Т. П. за реєстровим № 468. Зазначені претензії були отримані [PERSON] та [PERSON] особисто, що підтверджується власноручними підписами [PERSON] та [PERSON] у рекомендованих повідомленнях про вручене поштового відправлення. З долучених до матеріалів справи представником відповідача розписок вбачається, що [PERSON] на виконання своїх зобов`язань за умовами попереднього договору, укладеного 05 червня 2020 року між [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє [PERSON] , на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алтуніною Т. П., та [PERSON] , передав [PERSON] грошові кошти, а саме: 14 жовтня 2024 року - 500 доларів США, 19 листопада 2024 року 500 доларів США, 11 грудня 2024 року 500 доларів США. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Реалізуючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. У статті 202 ЦК України міститься визначення правочину - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, що встановлено ст. 629 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Згідно з ч. 2 ст. 635 ЦК України сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 3 ст. 635 ЦК України зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. З аналізу положень ст. 635 ЦК України слідує, що попередній договір створює для сторін одне основне зобов`язання: укласти протягом узгодженого терміну певний тип цивільно-правового договору на заздалегідь узгоджених умовах. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Положеннями ч. 1 ст. 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Як визначено у ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. За змістом положень ч.ч. 1, 2 ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. З долучених до матеріалів справи доказів вбачається, що між сторонами по справі був укладений нотаріально посвідчений попередній договір, в якому сторони зобов`язались у строк не пізніше 05 грудня 2020 року укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна, на умовах, визначених у цьому договорі. Дослідженими судом доказами підтверджується та не заперечується сторонами по справі, що позивач на виконання п. 4 попереднього договору від 05 червня 2020 року сплатив відповідачу грошові кошти у розмірі 159 000 грн. У судовому засіданні встановлено, що відповідач всупереч умовам попереднього договору від 05 червня 2020 року покладені на нього вказаним договором обов`язки не виконав, у зв`язку з чим у визначений строк 05 грудня 2020 року основний договір укладений не був. Аналіз положень попереднього договору від 05 червня 2020 року дає підстави для висновку, що у разі невиконання Продавцем вимог щодо укладення основного договору купівлі-продажу нерухомого майна у строк до 05 грудня 2020 року, то з вказаної дати у продавця виникає грошове зобов`язання щодо сплати покупцю грошової суми у розмірі, визначеному договором. Положеннями п. 7 Попереднього договору визначено, що у випадку невиконання договору (відмови від укладення договору купівлі-продажу об`єкту нерухомості частку у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] , до 05 грудня 2020 року за 160 000 гривень, [PERSON] сплачує [PERSON] грошові кошти у розмірі 318 000 гривень. Суд встановив та не заперечується сторонами по справі, що основний договір купівлі-продажу нерухомого майна у встановленому законом порядку між сторонами укладений не був. За таких\~обставин у\~ [PERSON] \~виникло зобов`язання\~перед [PERSON] \~щодо сплати\~грошових коштів\~за відмову\~від укладення\~договору купівлі-продажу\~об`єкту нерухомості\~ \~частку у\~праві власності\~на житловий\~будинок [ADDRESS] ,\~у розмірі,\~визначеному п.\~7 попереднього договору від 05 червня 2020 року. З долучених\~до матеріалів\~справи розписок\~вбачається,\~що [PERSON] на виконання своїх зобов`язань за умовами попереднього договору, передав [PERSON] частину грошових коштів, а саме: 14 жовтня 2024 року - 500 доларів США, 19 листопада 2024 року 500 доларів США, 11 грудня 2024 року 500 доларів США. Вказані обставини свідчать про визнання відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем за попереднім договором від 05 червня 2020 року. З урахування часткового виконання [PERSON] свого зобов`язання перед [PERSON] за умовами попереднього договору від 05 червня 2020 року, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у розмірі 255 550 грн. Відповідач не надав жодних заперечень щодо заявленої стороною позивача суми грошового стягнення на виконання умов попереднього договору від 05 червня 2020 року, а тому суд бере до уваги визначений стороною позивача розмір грошових коштів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача з урахуванням їх зменшення є обґрунтованими та належним чином доведеними, а тому підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 3785 грн 60 коп. При визначенні розміру витрат за надану позивачу професійну правничу допомогу адвокатом суд виходить з такого. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За змістом ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги підлягає доказуванню в суді. Відповідно до ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті щодо співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно з якою розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження або інший розрахунковий документ). При цьому, матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об`ємів робіт, їх кількості та видів. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач надав суду договір про надання правової допомоги від 11 листопада 2023 року, акт наданих послуг від 18 червня 2024 року, довідку про здійснення розрахунку за надання правової допомоги від 18 червня 2024 року, ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АХ № 1163337 від 18 червня 2024 року. Відповідно до акту наданих послуг від 18 червня 2024 року адвокат Опошнян М. В. надала [PERSON] такі послуги: представництво інтересів клієнта в органах нотаріату, архівних, поштових та банківських установах, загальна вартість послуг 2000 грн; складання документів правового характеру (позовна заява, заява про забезпечення позову, загальна вартість послуг 3000 грн. Зі змісту довідки № б/н від 18 червня 2024 року вбачається, що [PERSON] сплатив адвокату Опошнян М. В. грошові кошти у розмірі 5000 грн за надання послуг відповідно до договору про надання правової допомоги № б/н від 11 листопада 2023 року. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи та документально підтверджених належними доказами понесених витрат, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Окрім того, у заяві від 13 грудня 2024 року представник відповідача просила суд розстрочити виконання рішення суду, посилаючись на те, що відповідач на час розгляду справи перебуває у скрутному матеріальному становищі, тому сплатити всю суму заборгованості відповідач одним платежем не зможе. Суд, вирішуючи питання щодо можливості розстрочення виконання рішення суду, виходить з такого. Положеннями ч. 1 ст. 435 ЦПК України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. За змістом ч.3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан. З аналізу положень ст. 435 ЦПК України слідує, що розстрочка - це надання боржникові права проводити виконання рішення у частинах і в строки, встановлені судом. Законом встановлено, що критерієм визначення підстав для розстрочки виконання рішення є обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішити питання про їх наявність з урахуванням всіх обставин справи, а також прав та законних інтересів сторін виконавчого провадження. Підстави, які зумовлюють необхідність розстрочки виконання рішення, мають оціночний характер, так як законодавцем не надано його вичерпного переліку. Обставинами, які ускладнюють виконання рішення, можуть бути тільки ті обставини, які існують насправді та безпосередньо не дозволяють виконати судове рішення в обсязі, строки та в порядку, визначеному в ньому. Вирішуючи питання розстрочки виконання рішення, суд повинен виходити із засад доцільності та необхідності захисту інтересів, насамперед, стягувача, права якого підтверджені судовим рішенням; суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. З аналізу наведених норм слідує, що розстрочення виконання рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача. Вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, суд враховує, що відповідач є інвалідом І групи, разом з тим сторона відповідача належним чином не обґрунтувала підстави для розстрочення виконання рішення суду, не надала належних та допустимих доказів на підтвердження скрутного матеріального становища відповідача. Також сторона відповідача не довела наявність причинно-наслідкових зв`язків між введеним воєнним станом та наявними у відповідача певними складнощами, пов`язаними з фінансовою складовою. Суд зазначає, що незважаючи на те, що на території України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває на час розгляду справи, жодних доказів на підтвердження неможливості виконання у цей період рішення суду, матеріали справи не містять. Складне матеріальне становище не може вважатися винятковою обставиною, що ускладнює виконання рішення суду, і не є достатньою підставою для розстрочення виконання рішення суду. Окрім того, відповідач не конкретизував, яким саме чином та за який проміжок часу він може сплатити всю боргову суму. За вказаних підстав, суд вважає, що у задоволенні клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення суду слід відмовити у зв`язку з його необґрунтованістю. Одночасно з цим суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що відповідно до положень ст. 435 ЦПК України він має право після ухвалення рішення звернутися до суду із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved