Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

17 червня 2024 року позивач звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1», в якому просить стягнути заборгованість по заробітній платі в сумі 38683 грн. 08 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнення за період з 11 вересня 2023 року по день винесення судового рішення та 3000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Обґрунтовано позов тим, що позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем, а 11 вересня 2023 року звільнена з роботи. Однак, до цього часу відповідач не виплатив позивачу всі належні при звільненні суми. Заборгованість по заробітній платі за липень-вересень 2023 року та компенсації за невикористані дні відпустки складає 38683 грн. 08 коп. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, встановлені законом, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) - виплати середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку. Крім того, для відновлення порушеного права на своєчасне отримання винагороди за свою працю, організації життя та відновлення нормальних життєвих зв`язків позивач повинна докладати суттєві додаткові зусилля, що завдає їй моральних страждань, а тому вона звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського\~районного суду\~м.\~Чернігова від\~25\~червня 2024\~року прийнято\~позовну заяву\~до розгляду\~та відкрито\~провадження в\~справі;\~справу призначено\~до розгляду\~за правилами\~спрощеного позовного\~провадження;\~визначено сторонам\~строк для\~подачі заяв\~по суті\~справи; витребувано в\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Технополіс-1» інформацію про те, чи наявна заборгованість по заробітній платі перед позивачем, якщо так, то в якому саме розмірі (в тому числі вказати суму компенсації за невикористані дні відпустки), а також інформацію про середньоденну заробітну плату позивача. В установлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. У судове засідання позивач подала заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, зазначивши, що позов підтримує. Представник відповідача\~у судове\~засідання повторно\~не з`явився,\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи по\~суті повідомлений\~завчасно та\~належним чином,\~подав письмові\~пояснення,\~в яких\~просить у\~задоволенні позову\~в частині\~стягнення середнього\~заробітку за\~час затримки\~розрахунку при\~звільненні відмовити.\~Вказав,\~що заборгованість\~по заробітній\~платі перед\~позивачем становить\~31139\~грн.\~88\~коп.,\~що підтверджується\~розрахунковими листами. 24\~березня 2022\~року набрав\~чинності Закон\~України «Про\~організацію трудових\~відносин в\~умовах воєнного\~стану»,\~яким визначені\~особливості трудових\~відносин працівників\~усіх підприємств,\~установ,\~організацій в\~Україні незалежно\~від форми\~власності,\~виду діяльності\~і галузевої\~належності,\~а також\~осіб,\~які працюють\~за трудовим\~договором з\~фізичними особами,\~у період\~дії воєнного\~стану,\~введеного відповідно\~до Закону\~України «Про\~правовий режим\~воєнного стану».\~Частинами другою\~та третьою\~статті 1\~цього Закону\~встановлено,\~що на\~період дії\~воєнного стану\~вводяться обмеження\~конституційних прав\~і свобод\~людини і\~громадянина відповідно\~до статей\~43,\~44\~Конституції України.\~У період\~дії воєнного\~стану не\~застосовуються норми\~законодавства про\~працю у\~частині відносин,\~врегульованих цим\~Законом.\~Відповідно до\~частин другої,\~третьої статті\~10\~Закону роботодавець\~повинен вживати\~всіх можливих\~заходів для\~забезпечення реалізації\~права працівників\~на своєчасне\~отримання заробітної\~плати;\~роботодавець звільняється\~від відповідальності\~за порушення\~зобов`язання щодо\~строків оплати\~праці,\~якщо доведе,\~що це\~порушення сталося\~внаслідок ведення\~бойових дій\~або дії\~інших обставин\~непереборної сили;\~звільнення роботодавця\~від відповідальності\~за несвоєчасну\~оплату праці\~не звільняє\~його від\~обов`язку виплати\~заробітної плати.Згідно зі\~статтею 10\~Закону України\~«Про тимчасові\~заходи на\~період проведення\~антитерористичної операції»\~протягом терміну\~дії цього\~Закону єдиним\~належним та\~достатнім документом,\~що підтверджує\~настання обставин\~непереборної сили\~(форс-мажору),\~що мали\~місце на\~території проведення\~антитерористичної операції,\~як підстави\~для звільнення\~від відповідальності\~за невиконання\~(неналежного\~виконання)\~зобов`язань,\~є сертифікат\~Торгово-промислової\~палати України.\~Враховуючи викладене\~вище,\~Товариство,\~знаходячись під\~дією форс-мажорних\~обставин,\~звернулося до\~Київської торгово-промислової\~палати та\~отримало Сертифікат\~№ 3000-24-2258\~від 10\~грудня 2024\~року.\~Таким чином,\~у матеріалах\~справи наявний\~єдиний належний\~документ,\~що підтверджує\~обставини непереборної\~сили (форс-мажору),\~як підстави\~для звільнення\~від відповідальності\~за невиконання\~(неналежного\~виконання)\~зобов`язань -\~це сертифікат.\~При цьому,\~у сертифікаті\~№ 3000-24-2258\~від 10\~грудня 2024\~року визначено\~початок дії\~форс-мажорних\~обставин (обставин\~непереборної сили)\~саме з\~12\~березня 2022\~року,\~які охоплюють\~період дії\~трудових правовідносин\~між сторонами,\~що припинені\~за згодою\~сторін.\~З наведених\~норм законодавства\~слідує,\~що з\~12\~березня 2022\~року виникли\~та дотепер\~існують обставини\~непереборної сили,\~які відповідач\~не міг\~передбачити чи\~відвернути,\~що завдали\~збитків,\~як підприємству,\~так і\~його працівникам,\~у період\~існування яких\~ТОВ «Технополіс-1»\~об`єктивно,\~з незалежних\~від нього\~причин було\~позбавлено можливості\~виконати зобов`язання,\~передбачені умовами\~договору (контракту,\~угоди тощо),\~обов`язки згідно\~із законодавчими\~та іншими\~нормативними актами\~щодо своїх\~працівників,\~у тому\~числі щодо\~позивача.Через загальнодоступний ресурс для працівників «MyEldoLife» роботодавець повідомив працівників про обставини непереборної сили, що зумовлюють затримку розрахунку, в тому числі, при звільненні. Внаслідок повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України починаючи з 24 лютого 2022 року ТОВ «Технополіс 1», яке входить до Торгової мережі «Ельдорадо» (Група компаній «Ельдорадо»: ТОВ «Дієса», ТОВ «Технополіс 1», ТОВ «Технополіс 15»), втратило торгівельні об`єкти. Також, було повністю знищено промисловий та розподільчий склад ТОВ «Технополіс 1» у с. Квітневе Броварського району Київської області, що підтверджено Довідкою Приватного підприємства «ОФІС БТІ» про знищення/знесення майна від 29.03.2022 № 29/03, реєстраційний номер документу: DT01:4521-1747-1586-0518. По кожному з об`єктів, що зазнав військового втручання, було подано відповідне повідомлення про кримінальне правопорушення. Розмір завданих збитків, які вплинули на фінансову стабільність Товариства і поставили під загрозу можливість виконання фінансово-господарських зобов`язань перед контрагентами, державним та місцевим бюджетами, найманими працівниками, споживачами, підтверджений відповідними висновками, проведеними незалежними оціночними організаціями та судовим експертом. Фактичне знищення товару, який був поставлений постачальниками на склад Товариства, будівлю якого повністю знищено, знищення/пошкодження/втрата контролю над магазинами підприємства, фактичне припинення роботи інших магазинів підприємства у зв`язку з неможливістю ведення господарської діяльності під час ведення активних бойових дій на території України, що призвело до збитків, одночасне звернення великої кількості кредиторів з вимогою оплати поставленого товару (в т.ч. такого, який був знищений або пошкоджений, або втрачений) поставило компанію у скрутне становище, що спричинило неможливість виконання всіх зобов`язань, в томі числі по оплаті заробітної плати з незалежних від підприємства обставин. Отже, додатковими обставинами встановлено знаходження відповідача під дією обставин непереборної сили, що зумовило неможливість своєчасно розрахуватись із працівниками, у зв`язку з чим у задоволенні позову в частині стягнення середнього заробітку за час несвоєчасного розрахунку слід відмовити. На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив таке. Позивач перебувала у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1», що підтверджується записами в трудовій книжці (а.с. 17-26). На підставі наказу № Т01/08/09/001 від 08 вересня 2023 року позивач звільнена з роботи 11 вересня 2023 року за угодою сторін відповідно до пункту 1 статті 36 КЗпП України (а.с. 27). Із копії вказаного наказу також слідує, що позивачу має бути виплачена компенсація за 20 невикористаних календарних днів відпустки. Однак, відповідач при звільненні позивача не провів з нею повного розрахунку. Із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 25 квітня 2024 року слідує, що за період із липня 2023 року до вересня 2023 року позивачу Товариством з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» нараховано заробітну плату в сумі 38683 грн. 08 коп., до якої входить 14123 грн. 84 коп. - заробітна плата за липень 2023 року, 12583 грн. 44 коп. - заробітна плата за серпень 2023 року та 11975 грн. 80 коп. заробітна плата за вересень 2023 року (а.с. 31). Разом з тим, на момент звернення позивача до суду вказана сума позивачу не виплачена, що підтверджується випискою по картковому рахунку позивача № [NUMBER] , на який вона отримувала заробітну плату в Акціонерному товаристві «Державний ощадний\~банк України» (а.с. 33-35). Також, згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу, які містяться у формі ОК-7 щодо нарахувань позивачу заробітної плати за липень - вересень 2023 року станом на 04 вересня 2023 року, податки та інші обов`язкові платежі відповідачем не сплачені, грошові кошти за вказані місяці не нараховані (а.с. 28-30). Згідно з розрахунковими листами, наданими відповідачем, заборгованість по заробітній платі, включаючи компенсацію за невикористані дні відпустки, перед позивачем становить 31139 грн. 88 коп. (вказана сума зазначена вже з відрахуванням податків, обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України). Листом від 28.02.2022 № 2024.02.0-7.1 Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереробної сили) військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 24.02.2022. 10 грудня 2024 року Київською торгово-промисловою палатою Товариству з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» видано сертифікат № 3000-24-2258 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): збройна агресія рф проти України, що стало підставою введення воєнного стану в Україні, відсутність доступу та/або знищення активів (основних засобів та товарів) через тимчасову окупацію й активні бойові дії на території України, що призвело до неможливості відновлення господарської діяльності підприємства у повному обсязі; повне знищення активів підприємства (основних засобів та товарів) за адресою: вул. Гоголівська, буд. 1-А, с. Квітневе, Броварський р-н, Київська обл., де знаходився основний товарний склад, внаслідок пожежі через потрапляння бойових снарядів в покрівлю складу (обстріл), щодо обов`язку вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати відповідно до частини другої статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у термін з 12 березня 2022 року, зокрема, за статтями 47, 94 та 115-117 КЗпП. Статтею 43\~Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно із частиною першою статті 115 КЗпП України та статтею 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Частиною першою статті 47 КЗпП України передбачено, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні\~працівника виплата\~всіх сум,\~що належать\~йому від\~підприємства,\~установи,\~організації,\~провадиться в\~день звільнення.\~Якщо працівник\~в день\~звільнення не\~працював,\~то зазначені\~суми мають\~бути виплачені\~не пізніше\~наступного дня\~після пред`явлення\~звільненим працівником\~вимоги про\~розрахунок.\~Про суми,\~нараховані та\~виплачені працівникові\~при звільненні,\~із зазначенням\~окремо кожного\~виду виплати\~(основна\~та додаткова\~заробітна плата,\~заохочувальні та\~компенсаційні виплати,\~інші виплати,\~на які\~працівник має\~право згідно\~з умовами\~трудового договору\~і відповідно\~до законодавства,\~у тому\~числі при\~звільненні)\~роботодавець повинен\~письмово повідомити\~працівника в\~день їх\~виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно з частиною другою статті 233 КЗпП України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Домашній працівник має право звернутися до суду із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення в місячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Позивач зазначає, що письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені їй при звільненні, вона не одержувала, а відповідачем не надано доказів, які б спростовували ці обставини. Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно із частинами третьою, четвертою статті 12 ЦПК\~України кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За таких обставин, враховуючи, що заборгованість по заробітній платі, включаючи компенсацію за невикористані дні відпустки, не була виплачена позивачу на час розгляду справи судом, що і не заперечується відповідачем, а також беручи до уваги, що письмового повідомлення\~про суми,\~нараховані та\~виплачені позивачу\~при звільненні,\~вона не\~одержувала, що не спростовано відповідачем, а тому суд знаходить підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 31139 грн. 88 коп. (вказана сума зазначена вже з відрахуванням податків, обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України). Також,\~статтею 117 КЗпП\~України визначено,\~що у разі\~невиплати з\~вини роботодавця\~належних звільненому\~працівникові сум\~у строки,\~визначені статтею\~116\~цього Кодексу,\~при відсутності\~спору про\~їх розмір\~підприємство,\~установа,\~організація повинні\~виплатити працівникові\~його середній\~заробіток за\~весь час\~затримки по\~день фактичного\~розрахунку,\~але не\~більш як\~за шість\~місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок). Позивач у позовній заяві просить стягнути середній заробіток за період з 11 вересня 2023 року по день винесення судового рішення, виходячи із розміру середньоденної заробітної палати 606 грн. 98 коп. Разом з тим, особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами, у період дії воєнного стану, урегульовано Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», який діє протягом воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Відповідно до частин другої, третьої статті 1 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом. Частиною третьою статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» передбачено, що роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. Відповідачем належними та допустимими доказами доведено перебування під впливом форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що вплинули на фінансову стабільність підприємства і поставили під загрозу можливість виконання фінансово-господарських зобов`язань. Унеможливлення виконання відповідачем обов`язків, передбачених законодавством України про працю, спричинено впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме: збройна агресія рф проти України, що стало підставою введення воєнного стану в Україні, відсутність доступу та/або знищення активів (основних засобів та товарів) через тимчасову окупацію й активні бойові дії на території України, що призвело до неможливості відновлення господарської діяльності підприємства у повному обсязі; повне знищення активів підприємства (основних засобів та товарів) за адресою: вул. Гоголівська, 1-А, с. Квітневе, Броварський р-н, Київська обл., де знаходився основний товарний склад, внаслідок пожежі через потрапляння бойових снарядів в покрівлю складу (обстріл) у термін з 12 березня 2022 року і продовжують тривати. Таким чином,\~у трудових\~правовідносинах між\~сторонами з\~12\~березня 2022\~року виникли\~обставини,\~які відповідач\~не міг\~передбачити чи\~відвернути,\~та в\~період існування\~яких,\~останній об`єктивно,\~з незалежних\~від нього\~причин,\~був позбавлений\~можливості виконати\~зобов`язання,\~передбачені умовами\~трудового договору,\~обов`язки згідно\~із законодавчими\~та іншими\~нормативними актами\~щодо своїх\~працівників,\~зокрема щодо\~позивача.\~У сертифікаті\~від 10\~грудня 2024\~року №\~3000-24-2258\~визначено початок\~дії форс-мажорних\~обставин (обставин\~непереборної сили)\~саме з\~12\~березня 2022\~року,\~що охоплює\~період дії\~трудових правовідносин\~між сторонами,\~які припинені\~за згодою\~лише 11\~вересня 2023\~року.\~Отже,\~між обставинами\~непереборної сили,\~які засвідчені\~сертифікатом від\~10\~грудня 2024\~року №\~3000-24-2258,\~та неможливістю\~належного виконання\~відповідачем обов`язку\~із своєчасного\~проведення розрахунку\~при звільненні\~позивача,\~є причинно-наслідковий\~зв`язок, у зв`язку з чим відповідно до частини третьої статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» наявні підстави для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, суд зазначає таке. Згідно зі статтею 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Суд вважає, що позивачу було заподіяно моральну шкоду, оскільки несвоєчасна виплата всіх належних позивачу сум при звільненні призвела до втрати нормальних життєвих зв`язків позивача та необхідності прикладення додаткових зусиль для організації її життя. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить, зокрема, з характеру страждань, які зазнала позивач, їх тривалості, а також враховує вимушені зміни в життєвих стосунках, тому

Outcome: partial