Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

У листопаді 2024 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Курненської сільської ради Житомирського району Житомирської області, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , право на земельну частку (пай) згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім.Пархоменка у розмірі 3,9518 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] помер [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) члена КСП ім.Пархоменка розміром 3,9518 в умовних кадастрових гектарах на території Курненської сільської ради Житомирського району Житомирської області. Рішенням Червоноармійського районного суду від 23 вересня 2024 року встановлено факт, що [PERSON] , який помер [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] . Позивачка фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] та вступила у фактичне управління і володіння належним йому майном. 09.11.2024 державним нотаріусом Пулинської державної нотаріальної контори відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Таким чином, для реалізації спадкових прав виникла необхідність визнання її права в порядку спадкування за законом в судовому порядку. Ухвалою суду від 18 листопада 2024 року, відкрито провадження у зазначеній справі та призначено до підготовчого засідання, яке 05 грудня 2024 року закрито, та призначено судовий розгляд по суті. Позивачка та її представник у судове засідання не з"явилися, позивачка надала суду письмове клопотання, в якому просять розгляд справи проводити без їх участі. Позовну заяву просить задовільнити. Відповідач у судове засідання не з"явився, від Курненської сільської ради Житомирського району Житомирської області надійшла письмова заява, в якій просять розглядати справу без участі їх представника. Позовні вимоги визнають. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як встановлено судом та вбачається із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.10.2001, виданого виконкомом Стрибізької сільської ради Червоноармійського району Житомирської області, [PERSON] помер [INFO] , про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 22 (а.с.6). Рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 23.09.2024, встановлено факт, що [PERSON] , який помер [INFO] , є батьком [PERSON] (а.с.7-8). Відповідно до листа відділу №1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області № 3536/35-24 від 01.10.2024, в "Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Червоноармійською с.Грузливець" міститься запис щодо сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] на підставі розпорядження голови Червоноармійської РДА від 28.03.1997 №98 на [PERSON] . У графі Книги "Підпис власника сертифіката на земельну частку (пай)" наявний підпис про його отримання. Номер запису №180, дата реєстрації сертифіката 03.04.1997. Вартість земельної частки (паю) в розмірі 3,9518 в умовних кадастрових гектарах становить 2962,38 грн. З урахуванням коефіцієнтів індексації вартість земельної частки паю КСП ім.Пархоменка становить 23719 грн (а.с.9). З довідки Стрибізького старостинського округу №1 Курненської сільської ради Житомирського району Житомирської області №723 від 29.07.2024, вбачається, що згідно додатку до протоколу зборів власників земельних часток (паїв) про затвердження проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), розподілу земельних ділянок між громадянами - власниками сертифікатів на право на земельну частку (пай), померлому [PERSON] присвоєно земельну ділянку за №181 (а.с.10). Згідно довідок №№713, 714 від 29.07.2024, виданих Стрибізьким старостинським округом №1 Курненської сільської ради Житомирського району Житомирської області, [PERSON] , який помер [INFO] , значиться [INFO] . До дня смерті проживав і був прописаний одинв господарстві по [ADDRESS] / Протягом шести місяців після його смерті за вказаною адресою ніхто не був зареєстрований та не проживав. Підстава: погосподарська книга №1 за 2001-2005 роки с.Калиновий Гай, особовий рахунок № [NUMBER] (а.с.11-12). Відповідно до довідки №793 від 22.08.2024, виданої Стрибізьким старостинським округом №1 Курненської сільської ради Житомирського району Житомирської області, після смерті [PERSON] , дійсно фактично прийняла спадщину та вступила у фактичне управління і володіння належним йому майном з 01.11.2001 його дочка - [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Постановою державного нотаріуса Пулинської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.11.2024 №591/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого [INFO] [PERSON] , у зв`язку відсутністю правовстановлюючих документів на майно (а.с.14). Згідно відповіді Пулинської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) №645/01-16 від 03.12.2024, до майна померлого [INFO] [PERSON] , спадкова справа не заводилась. З газети "Вісті" від 29 листопада 2024, вбачається, що втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданий на підставі розпорядження голови Червоноармійської РДА № 98 від 28.03.1997 на ім"я [PERSON] , вважається недійсним. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частин 4, 5 прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16.01.2003, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності з 01.01.2004. Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008, відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01.01.2004, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Відповідно до статей 524-526 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем відкриття спадщини - останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. При цьому, згідно ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. До першої черги спадкоємців за законом (ст.529 ЦК УРСР) відносяться діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до п. 4.15 глави 10 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Пленум Верховного Суду України у пункті 23 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05 червня 2003 року основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно з пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За змістом статей 22, 23 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" визначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" № 7, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділ X "Перехідні положення" ЗК України). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] Червоноармійською районною державною адміністрацією 28.03.1997 видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], розміром 3,9518 в умовних кадастрових гектарах. Позивачка, яка є спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] , прийняла спадщину, так як фактично вступила в управління і володіння спадковим майном, до якого також входить право на земельну частку (пай), у землі колективного сільськогосподарського підприємства ім.Пархоменка, розміром 3,9518 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала [PERSON] . Інших спадкоємців, які мають обов`язкову частку у спадщині та у визначений законом строк прийняли її, судом не встановлено. З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання про те, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а позивачка в порядку спадкування має право на земельну частку (пай)правовстановлюючий документ на яку втрачений, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved