Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

У січні 2024 року [PERSON] звернувся до суду із позовом згідно із прохальною частиною якого просив вирішити питання стосовно визначення місця проживання малолітнього [PERSON] разом із позивачем, а також щодо звільнення останнього від сплати аліментів на утримання сина, примусове стягнення яких провадиться на підставі судового наказу Богунського районного суду м. Житомира. У обґрунтування позову [PERSON] повідомив, що сторони із 1997 року по 2020 рік перебували у зареєстрованому шлюбі. За час їх спільного проживання у останніх [INFO] народився син [PERSON] , а [INFO] народився син [PERSON] . Згодом, на підставі рішення суду шлюб, укладений між сторонами розірваний. Разом із тим, відповідно до судового наказу Богунського районного суду м. Житомира судом вирішено стягувати із позивача на користь відповідачки аліменти на утримання спільних синів сторін. Водночас, оскільки [PERSON] станом на момент звернення до суду із цим позовом досяг сімнадцятирічного віку, то хлопчиком самостійно визначено своє місце проживання разом із матір`ю. Проте, [PERSON] після розірвання шлюбу фактично залишився на проживання із батьком та перебуває на його повному матеріальному утриманні. Ураховуючи викладене, [PERSON] вважає недоцільним сплачувати аліменти на користь відповідачки на утримання спільного сина [PERSON] , оскільки хлопчик фактично проживає із ним. Ураховуючи наведене, позивач бажає у судовому порядку визначити місце проживання дитини разом із батьком та вирішити питання стосовно припинення сплати аліментів на утримання спільного сина [PERSON] . У судове засідання учасники справи не з`явилися, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи вони повідомлялися належним чином. Разом із тим, від представника позивача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на адресу суду надійшли письмові заяви про здійснення судового розгляду справи без їх участі. Причини неявки відповідачки суду не відомі. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи судом установлені наступні фактичні обставини та відповідно ним правовідносини. Позивач є громадянином України, отримував код платника податків, має зареєстроване місце проживання та сплатив судовий збір. [INFO] народився [PERSON] батьком якого є [PERSON] , а матір`ю [PERSON] (а.с. 18). [INFO] народився [PERSON] батьком якого є [PERSON] , а матір`ю [PERSON] (а.с. 19). Відповідно до рішення Богунського районного суду м. Житомира від 27 жовтня 2020 року в цивільній справі № 295/9535/20 судом вирішено розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 27 вересня 1997 року (а.с. 14-17). Згідно із судовим наказом Богунського районного суду м. Житомира від 01 квітня 2021 року в цивільній справі № 295/3273/21 судом вирішено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі по 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину (а.с. 20-22). 01 вересня 2023 року між [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , та закладом «Художня школа імені Віктора Шкуринського» Житомирської міської ради укладений договір про надання освітніх послуг навчальним закладом згідно із яким останній зобов`язаний надати послуги з початкової мистецької освіти. Строк дії договору установлений на весь термін навчання [PERSON] у вказаному навчальному закладі (а.с. 25-27). На виконання умов зазначеного договору [PERSON] сплачується вартість зазначених освітніх послуг, що підтверджується копіями відповідних платіжних інструкцій (а.с. 31-32, 36-37). Відповідно до виписки із банківського рахунку позивача убачається, що він за своїм місцем роботи стабільно отримує заробітну плату загальний розмір якої за період із січня 2023 року по грудень 2023 року склав 447 929,16 грн (а.с. 28-30). 07 травня 2024 року в ході підготовчого судового засідання із розгляду цієї справи [PERSON] визнала позов у повному обсязі та просила його задовольнити (а.с. 64). 21 серпня 2024 року рішенням Житомирської міської ради № 1333 затверджений висновок виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування, щодо визначення місця проживання [PERSON] (а.с. 84). Так, згідно із зазначеним висновком орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] разом із батьком [PERSON] (а.с. 85). Нормами процесуального законодавства вказані правовідносини врегульовані наступним чином. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ст. 160 СК України). Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування (ст. 161 СК України). В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року). Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції про права дитини). Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (частини перша та друга статті 27 Конвенції про права дитини). Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина друга статті 51 Конституції України). Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства"). Батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття (ст. 180 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 1, 3 ст. 181 СК України). При визначенні розміру аліментів суд, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України). Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ст. 185 СК України). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ст. 191 ЦПК). Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 СК України). Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них (ч. 4 ст. 273 ЦПК України). Проаналізувавши фактичні обставини справи у сукупності із нормами законодавства України, якими врегульовані зазначені правовідносини, а також із огляду на визнання відповідачкою цього позову суд уважає за необхідне задовольнити його повністю. Зазначений висновок суду зумовлений тим, що наведені позивачем та досліджені судом докази дають достатні підстави вважати, що з метою забезпечення прав та інтересів спільної дитини сторін доцільним є визначити місце її проживання з батьком. Окрім цього, суд зауважує, що визначення місця проживання [PERSON] разом із батьком зумовлює відсутність підстав для стягнення аліментів на його утримання на користь матері. Результати вирішення спору дають підстави стягнути з відповідачки на користь позивача понесені останніми та документально підтверджені судові витрати. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. Разом із тим, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України із огляду на визнання відповідачкою цього позову суд вирішує повернути позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні цього позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved