Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-08 00:00:00

26.06.2023 р., позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, обґрунтувавши її, в якій просила суд, встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] був рідним сином [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] та визнати за [PERSON] , громадянкою України, [INFO] , паспорт [NUMBER] , ідентифікаційний код [NUMBER] в порядку спадкування за законом, право власності на спадщину у вигляді 1/5 часток квартири [ADDRESS] після смерті її батька [PERSON] , померлого [INFO] . Позивач у судове засідання не з`явився, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач 1 - [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, у якій зазначила про визнання позову у повному обсязі. Відповідач 2 - [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, у якій зазначила про визнання позову у повному обсязі. Представник позивачів-адвокат Грищук К.П. надала на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивачів, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , та третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державний нотаріус Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса Мельник Людмила Василівна в судове засідання не прибули, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не сповістили та з заявою про відкладення розгляду справи до суду не звертався. Окрім того відповідачі про розгляд справи повідомлявся на офіційному веб-сайті суду. Матеріали справи містять заяву третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса Мельник Л.В. щодо розгляду справи за її відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. З`ясувавши обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] . 1/5 частина вказаної квартири належить позивачці на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло яке видане згідно розпорядження від 28.09.1993 року № 22411. Іншими співвласниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] , а також бабуся позивачки [PERSON] , та її батько [PERSON] . [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] , і після його смерті позивачка фактично прийняла спадщину у вигляді 2/5 часток квартири [ADDRESS] . [PERSON] , як спадкоємець першої черги у встановлений законом спосіб та терміни звернулась до Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса для належного оформлення своїх спадкових прав, заведена спадкова справа № 746/2009 до майна [PERSON] , який помер [INFO] , але отримала відмову у зв`язку з наявністю розбіжностей та фактів на підставі вимог ЦПК України. 12.05.2022 року, лист № 1391/01-16, [PERSON] отримала роз`яснення щодо питань спадкування від Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса. [INFO] померла бабуся позивачки - [PERSON] - [PERSON] . Після смерті [PERSON] (бабусі позивачки), батько позивачки - [PERSON] фактично прийняв спадщину у вигляді 1/5 частки вищезазначеної квартири, але були відсутні документи, що підтверджують факт прийняття спадщини [PERSON] . Дана інформація стала відома позивачці лише тоді, коли вона прийшла до Малиновської державної нотаріальної контори в місті Одеса для реєстрації своїх спадкових справ та відкриття спадкової справи. Відповідно до листа № 1391/01-16 від 12.05.2022 року, згідно статті 527 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно ст. 529 КЦ Українського РСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. [INFO] померла бабуся позивачки [PERSON] . Спадкоємцем вважався б її син [PERSON] , якби він відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР вчинив би дії, що свідчать про прийняття спадщини. Позивачка, [PERSON] , не надала документи, підтверджують факт прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Як вбачається із наданих до суду документів, [PERSON] залишила заповіт складений в селі Неділково, Савранського району Одеської області від 15.10.1991 року, в якому вказала залишити все її майно, де б воно не було і з чого б не складалось [PERSON] , зареєстровано в реєстрі № 57 від 15.10.1991 року. [PERSON] приступив до фактичного управління спадщиною, а саме квартирою розташованою за адресую: [ADDRESS] . Про що свідчить:- Витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 СК України №00025556092;- Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 21101985;- Розпорядження органу приватизації № 22411 від 28 вересня 1993 року;- Технічний паспорт № 1678 від 13.09.1993 року;- Свідоцтво про право власності на житло від 28 вересня 1993 року. Оформлення всіх цих документів і є доказом фактичного управління спадщиною. При розгляді питання щодо прийняття спадку та визначення кола спадкоємців після смерті [PERSON] [INFO] (батька позивачки), виникли проблеми пов`язані з підтвердженням родинних зав`язків між батьком позивачки - [PERSON] , та її бабусею - [PERSON] . Також були відсутні відомості про смерть, відносно [PERSON] , 1907 року народження в архіві Малиновського районного у м. Одеса відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеський області та взагалі за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актового запису про смерть [PERSON] виявлено не було. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеса, від 25 березня 2021 року, в справі № 521/2116/21, було встановлено факт смерті особи: громадянки України, [PERSON] , [INFO] , місце смерті- с. Неділкове, Савранського району Одеської області, місце народження - с. Неділкове, Савранського району Одеської області, проживала за адресую : [ADDRESS] , померла [INFO] . (Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Цивільний кодекс України набрав чинності 01 січня 2004 року. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня? ??2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно зі статтею 525 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.) Згідно відомостей наданих Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради № Д1-306772-ю/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні від 16.11.2021 зазначено, що [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресую: [ADDRESS] . Так як згідно свідоцтва про Смерть, виданого Відділом ДРАЦС у місті Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса) Серія [NUMBER] , від 13.07.2021 року померла [PERSON] , [INFO] , [INFO] Згідно довідки № Д-1-235575-ю/л від 13.09.2021 року про реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] , яка була зареєстрована за адресую: [ADDRESS] . На час відкриття спадщини та заведення спадкової справи після смерті [PERSON] , в родині позивачки не зберіглися та втрачені документи які підтверджують, що [PERSON] та [PERSON] були сином та матір`ю, тобто близькими родичами, а ті документи, що є - мають помилки та розбіжності. [PERSON] був сином [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить запис в свідоцтві про народження [PERSON] . Згідно відповіді на запит державного нотаріуса, право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано. Квартира, яка належить позивачці та [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності, не була зареєстрована в КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, як вимагало законодавство на той час. Позивачка не могла офіційно прийняти спадщину після смерті батька, так як були розбіжності в наявних документах, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на майно її покійного батька та відсутнє документальне підтвердження родинних відносин між батьком позивачки - [PERSON] , та її бабусею - [PERSON] . До своєї смерті [PERSON] постійно проживав разом із своєю матір`ю - [PERSON] та після її смерті вважається таким, що фактично прийняв спадщину, так як відповідної відмови зареєстровано не було. Щодо встановлення факту родинних відносин. Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Позивачка стверджує, що встановлення факту родинних відносин необхідно їй для прийняття спадщини після смерті батька. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. Згідно з ст. 315, 319 ЦПК України факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. У рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника (пункт 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»). Факти, що підлягають встановленню судом, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи матиме він правові наслідки. Аналіз положень статті 315 ЦПК України свідчить про те, що факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Аналіз положень глави 68 ЦК України дозволяє стверджувати, що для спадкування за законом мають існувати чітко визначені юридичні факти, що підтверджують наявність: родинних відносин (певний ступінь споріднення зі спадкодавцем). Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Сутність спадкування за законом (Постанова КЦС ВС від 20.06.2018 у справі № 643/1216/15-ц) - кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як зазначає позивач, встановлення юридичного факту, а саме родинних відносин між померлими [PERSON] та [PERSON] не несе юридичного наслідку щодо вирішення їхніх прав та обов`язків, оскільки його встановлення буде лише підтвердженням народження у [PERSON] його доньки [PERSON] , тобто існування відповідного юридичного факту, що передбачено у Главі 6 Розділу IV ЦПК України, як спеціальний процесуальний інструмент для захисту відповідних прав. Даний факт також підтверджує: - наявність свідоцтва про народження [PERSON] , де в графі матір вказано [PERSON] ; - відповідь Малиновської державної нотаріальної контори, де в вказано, що спадкоємцем [PERSON] , яка померла [INFO] вважався б її син - [PERSON] ; - сімейні фотокартки. Щодо визнання право власності на спадщину [PERSON] після смерті її батька [PERSON] в порядку спадкування за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як передбачено ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в тому числі шляхом визнання права. В силу п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Виходячи із змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.10.2021 в справі № 702/61/20 зроблено висновок, що зверненню до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно має передувати вирішення питання про видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. (В даній справі позивачка звернулась до нотаріальної контори в законному порядку, але не може оформити свої спадкові права). У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах спадкування», п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», ст. 50 Закону України «Про нотаріат» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. (Про, що свідчить листи з роз`ясненнями від Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одесі) Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України позивач прийняла спадщину та згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України має право на одержання свідоцтва про право на спадщину, отже вона не має перешкод для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тобто таке право позивача не оспорюється. (справа № 227/3750/19, провадження № 61-16069св20, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду) Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 серпня 2020 року у справі № 350/1850/17 (Факт того, що особа за життя не оформив свого права на спадкове майно після смерті матері, не має правового значення для вирішення питання щодо наявності права на це майно у його спадкоємців, оскільки відповідно до частини третьої статті 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє права на спадщину). Постанова Верховного Суду від 22 вересня 2021 року №227/3750/19 (оформлення спадщини через визнання права власності судом допускається тільки за умови, якщо це право не можна захистити в нотаріальному порядку). З матеріалів справи вбачається, що Рішенням Малиновського районного суду м. Одеса, від 25 березня 2021 року, в справі № 521/2116/21, було встановлено факт смерті особи: громадянки України, [PERSON] , [INFO] , місце смерті- с. Неділкове, Савранського району Одеської області, місце народження - с. Неділкове, Савранського району Одеської області, проживала за адресую : [ADDRESS] , померла [INFO] . Крім того, згідно відомостей наданих Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради № Д1-306772-ю/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні від 16.11.2021 зазначено, що [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресую: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про Смерть, виданого Відділом ДРАЦС у місті Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса) Серія [NUMBER] , від 13.07.2021 року померла [PERSON] , [INFO] , [INFO] Згідно довідки № Д-1-235575-ю/л від 13.09.2021 року про реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] , яка була зареєстрована за адресую: [ADDRESS] . Також, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] залишила заповіт складений в селі Неділково, Савранського району Одеської області від 15.10.1991 року, в якому вказала залишити все її майно, де б воно не було і з чого б не складалось [PERSON] , зареєстровано в реєстрі № 57 від 15.10.1991 року. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що Відповідач 1 - [PERSON] надала до суду заяву, у якій зазначила про визнання позову у повному обсязі. Відповідач 2 - [PERSON] також надала до суду заяву, у якій зазначила про визнання позову у повному обсязі. Відповідно до ст. 200 ч. 3 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Зважаючи на те, що відповідачі по справі визнали вимоги позивача і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у відповідності до частини четвертої статті 206 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити рішення про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved