Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Пацула В.О., звернулася до Теребовлянського районного суду Тернопільської області із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що з 17 квітня 2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивач разом із дітьми та відповідачем до вересня 2022 року проживали у Республіці Польща. Однак, у зв"язку із вчиненням відповідачем злочину, останнього вироком від імені Республіка Польща від 03 липня 2023 року засуджено до 9 років і 6 місяців позбавлення волі. Вказав, що неповнолітні діти проживають із позивачем і знаходяться на її утриманні. Домовленість щодо утримання дітей між сторонами не досягнута, відповідач у добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. За таких підстав представник позивача просить стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення з дати подання позову і до повноліття дітей. 02 серпня 2023 року Теребовлянським районним судом Тернопільської області відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 03 жовтня 2023 року провадження у справі зупинено у зв"язку із судовим дорученням про надання правової допомоги іноземним судом. В подальшому, ухвалою суду від 31 жовтня 2024 року провадження у справі поновлено. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Пацула В.О. не з`явилися. Представник позивача подав до суду клопотання, у якому просив розгляд справи здійснювати за його та позивача відсутності, позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю. На виконання судового доручення про надання правової допомоги, до суду надійшли документи із окружного суду м.Варшави-Мокотув, 16-го відділу цивільних справ у м.Варшава Республіки Польща, відповідно до яких відповідач [PERSON] зазначив, що не має можливості сплачувати аліментів на утримання неповнолітніх дітей, оскільки він не працює, в даний час відбуває покарання у виді позбавлення волі. Також не заперечив щодо розгляду справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд установив, що [PERSON] та [PERSON] одружилися 17 квітня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У шлюбі народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Такі обставини підтверджуються свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] від 14 вересня 2017 року. Неповнолітні діти проживають разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] що підтверджується довідкою про реєстрацію для тимчасового перебування, виданою 26 червня 2023 року за повноваженнями вуйта керівником відділу громадянських справ магістром Зофією Бжезінською. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так само і положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Правовідносини щодо утримання батьками дитини регулюються главою 15 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов`язок є рівним для обох батьків і покладається на них, не зважаючи на те, з ким із батьків проживає дитина (ст. 180 СК України). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. При цьому за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Так, обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача зазначив, що домовленості щодо утримання дітей між сторонами не досягнуто, а відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей. Діти знаходяться на її утриманні. За таких обставин позивачу важко самій створити умови для належного утримання дітей, їх фізичного та духовного розвитку. При визначенні розміру аліментів суд виходить з такого. Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні. Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Так, згідно зі ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2024 року становить 3196 грн. Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч. 1 ст. 191 СК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Так, обґрунтовуючи розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача на утримання неповнолітніх дітей, позивач зазначила, що витрачає кошти на придбання для дітей продуктів харчування, взуття, одягу тощо. При цьому відповідач доказів на спростування доводів позивача суду не надав. Так само суду не доведено, що за станом здоров`я, чи у зв`язку з наявністю на утриманні інших осіб, чи з інших підстав відповідач не може сплачувати аліменти у розмірі, заявленому позивачем. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає справедливими та фінансово можливими для відповідача і достатніми для забезпечення належного рівня дітей сторін аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно. При цьому ч. 2 ст. 183 СК України визначає, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відтак аліменти у зазначеному вище розмірі підлягають стягненню до досягнення найстаршою дитиною сторін повноліття. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Приймаючи до уваги, що згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved