Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

У серпні 2024 року [PERSON] , [PERSON] , від імені яких на підставі договору про надання правової допомоги діє адвокат Віхерко Н.О., звернулись до суду з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про визнання права власності в рівних частках на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що вищезазначене домоволодіння було побудоване у 1958 році [PERSON] та належить до суспільної групи «колгоспний двір». Станом на 15 квітня 1991 року головою колгоспного двору був [PERSON] , членом цього колгоспного двору була його дружина [PERSON] , а отже домоволодіння є спільною сумісною власністю усіх його членів та кожен з них мав рівну частку у цьому будинку (по частці кожний). Проте вони право власності не оформляли. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на частку даного домоволодіння, на яку мали право в порядку спадкування за законом його дружина [PERSON] та діти [PERSON] , [PERSON] . Вони прийняли спадщину у встановленому законом порядку, проте не оформили своє спадкове право в рівних частках на спадкову частку, тобто кожному по 1/6 частці. [INFO] померла [PERSON] . Спадщина відкрилась на 2/3 частки домоволодіння (1/2 частка, на яку вона мала право як член колгоспного двору + 1/6 частка, на яку вона мала право в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] ). Після її смерті спадщину прийняли вони, однак їм нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через належність домоволодіння до суспільної групи «колгоспний двір» та через розбіжність в написанні імені [PERSON] в актових записах цивільного стану. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 30 серпня 2024 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Представник позивачів подала до суду заяву, якою підтримала позовні вимоги за обставин на їх обґрунтування, просила задовольнити позов, розглянувши справу без участі сторін. Представник відповідача направив до суду заяву аналогічного змісту. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в с. Пеньки Старокостянтинівського району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області 10 лютого 2004 року. Згідно виписки з погосподарської книги, виданої Пеньківським старостинським округом виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області 19 лютого 2024 року за №28/17 у відповідності запису погосподарської книги за №3 Пеньківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області (1991-1995 роки) [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] разом із дружиною [PERSON] , [INFO] . Факт перебування в шлюбі [PERSON] та [PERSON] також підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб за №00046242081 від 30 липня 2024 року. Окрім того з виписки з погосподарської книги, виданої Пеньківським старостинським округом виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області 03 квітня 2024 року за №28/47 у відповідності запису погосподарської книги за №3 Пеньківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області (1991-1995 роки) станом на 15 квітня 1991 року адресою: [ADDRESS] головою двору був зареєстрований [PERSON] , [INFO] , членом двору зареєстрована дружина [PERSON] , [INFO] . Домогосподарство відноситься до суспільної групи «колгоспний двір». До спадкового майна ввійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області 01 листопада 1989 року на підставі рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області за №127 від 28 жовтня 1989 року. Право власності 01 листопада 1989 року зареєстровано в Хмельницькому обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу №1 за №12. У відповідності до матеріалів технічного паспорту на будинок по [ADDRESS] , виготовленого 01 листопада 1989 року, житловий будинок було збудовано 1958 року. За змістом інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), наданої Хмельницьким обласним державним нотаріальним архівом 20 вересня 2024 року за №78429183, спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , не заводилась. У разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Відповідно до ч.2 ст. 548 ЦК УРСР (в редакції від 18 липня 1963 року, що діяв на час відкриття спадщини), прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст.549 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (в тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Таким чином після смерті [PERSON] спадкоємцем за законом була його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину у встановленому законом порядку шляхом спільного проживання з спадкодавцем на день смерті та має право на спадкову частку. [PERSON] померла [INFO] в с. Пеньки Старокостянтинівського району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Пеньківською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області 23 березня 2001 року. Згідно виписки з погосподарської книги, виданої Пеньківським старостинським округом виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області 19 лютого 2024 року за №28/18 у відповідності запису погосподарської книги за №1 Пеньківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області (2001-2005 роки) [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На день смерті також були зареєстровані діти [PERSON] , [PERSON] . Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] як між матір`ю та синами підтверджуються даними свідоцтв про народження відповідно серії [NUMBER] , виданого повторно 10 лютого 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області, серії [NUMBER] , виданого 17 жовтня 1991 року Пеньківською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області. У відповідності до копій матеріалів спадкової справи за №145/2024, заведеної 28 березня 2024 року Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою Хмельницької області, до майна померлої [INFO] [PERSON] , її спадкоємцями за законом є позивачі [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень ст. ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно до ст.123 ЦК Українського РСР в редакції від 18 липня 1963 року (далі ЦК УРСР) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Колгоспний двір - це родинно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. У відповідності до ст.125 ЦК УРСР при поділі колгоспного двору його майно ділиться між дворами, що знов утворюються, відповідно до часток їх членів і з врахуванням господарських потреб кожного з дворів. Право вимагати поділу колгоспного двору мають повнолітні члени двору, що є членами колгоспу. Поділ майна, належного колгоспному двору і збереженого після припинення колгоспного двору, провадиться за правилами статей 123 і 126 цього Кодексу. В силу вимог ст.126 ЦК УPCP працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору; якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Це правило не застосовується, якщо член двору не брав участі у веденні господарства в зв`язку з призовом на строкову військову службу, навчанням в учбовому закладі або хворобою. Відповідно до роз`ясень, даних в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. Оскільки житловий будинок по [ADDRESS] належить до суспільної групи «колгоспний двір» і станом на 15 квітня 1991 року членами цього колгоспного двору були [PERSON] та [PERSON] , тому будинок є спільною сумісною власністю усіх його членів, кожен з яких мав рівну частку у цьому будинку - по частці. Листами від 30 липня 2024 року за №№1062/02-14, 1063/02-14 державний нотаріус Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Хмельницької області відмовила в оформленні спадкових прав на заявлену нерухомість через належність домоволодіння до суспільної групи «колгоспний двір» та через розбіжність в написанні імені [PERSON] , як « [PERSON] », « [PERSON] », «[PERSON]» в актових записах цивільного стану та в правовстановлюючому документі. Відповідно до п.23 постанови пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, в тому числі на житлові будинки, які відносились до колгоспного двору, не залежить від державної реєстрації цього права. При вирішенні спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, належить застосовувати норми, що регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року із введенням в дію Закону України «Про власність», а тому станом на 15 квітня 1991 року [PERSON] та [PERSON] належало право власності на частку майна у колгоспному дворі кожному, як його членам, що не втратили право на частку в його майні. Після смерті [PERSON] належна йому частка домоволодіння в порядку спадкування перейшла по спадщині за законом дружині [PERSON] . Після смерті [PERSON] домоволодіння ( частка належить їй, як члену колгоспного двору + частка, на яку вона має право в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] ) перейшла в порядку спадкування за законом в рівних частках дітям - позивачам [PERSON] та [PERSON] . Суд, дослідивши докази та з`ясувавши обставини справи дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не порушують прав інших осіб та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved