Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру стягуваних аліментів. Позивач посилається на те, що з 2011 року по 2015 рік сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. [INFO] у них народився син [PERSON] , [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . Рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області у справі № 150/542/21 від 26.01.2022 змінено розмір аліментів, визначених та стягуваних з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] з 600 гривень щомісячно на утримання малолітнього сина [PERSON] та з 1\~200,00 грн. щомісячно на утримання малолітньої дочки [PERSON] на 2\~500,00 грн. щомісячно на утримання двох дітей, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття. Позивач посилається на те, що її з дітьми матеріальне становище погіршилося у зв`язку із подорожчанням продуктів харчування та інших товарів першої необхідності. Відповідач не бере участі у додаткових витратах на дітей чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище та не дає можливості забезпечити нормальне існування дітей. Відповідач про своє місце роботи не повідомляє, тому про розмір його доходів позивачці невідомо. Тому, позивачка звернулася до суду з позовом про зміну розміру стягуваних аліментів з твердої грошової суми 2500,00 на двох дітей на 1/3 частину від всіх видів доходу (заробітку) відповідача але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. Позивач до суду не з`явилася. Подала заяву про підтримання позовних вимог, розгляд справи у її відсутність та відсутність заперечень щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідач повідомлявся про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, свідченням чого слугують наявні при матеріалах справи розписки про вручення судових повісток та оголошення про виклик відповідача до суду, опубліковані на вебпорталі судової влади України. Втім, відповідач в судові засідання не з`являється, відзив на позовну заяву теж не надходив. Тому, ухвалою суду від 12 грудня 2024 року постановлено провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, наявні докази, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 26.01.2022 по справі № 150/542/21 змінено розмір аліментів, визначених та стягуваних з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] з 600 гривень щомісячно на утримання малолітнього сина [PERSON] та з 1\~200,00 грн. щомісячно на утримання малолітньої дочки [PERSON] на 2\~500,00 грн. щомісячно на утримання двох дітей, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття. На даний час позивачка вважає, що відповідач має стабільний дохід, який приховує від неї, а тому бажає змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) відповідача. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27.09.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3 ст.181 СК України). Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом було отримано інформацію про доходи відповідача з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих само зайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи за період з 1 кварталу 2024 року по 3 квартал 2024 року. Згідно вказаної інформації слідує, що відповідач не працевлаштований, не має стабільного заробітку (доходу). Доходи відповідача складаються із надання майна в оренду, продажу майна та доходів самозайнятої особи, які за 9 місяців 2024 року склали 10\~400,00 грн. Таким чином в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що відповідач має місце роботи, а тому у нього наявний постійний та сталий дохід. Зважаючи на це, суд не вбачає підстав для зміни розміру стягуваних з відповідача на користь позивача аліментів на утримання їхніх дітей з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) відповідача. А тому, в позовних вимогах слід відмовити за їх недоведеністю. \~ \~ \~ \~В той же час, суд роз`яснює позивачеві, що у разі погіршення її матеріального становища та як наслідок матеріального становища дітей, вона не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на утримання дітей.

Outcome: dismissed