Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА", через свого представника Мишевську Н.М , що діє на підставі довіреності №7 від 24 жовтня 2023 року, звернулося в суд з позовом до відповідача [PERSON] та просить стягнути з відповідача та користь позивача заборгованість за Договором №457668-КС-002 про надання кредиту від 23 березня 2023 року, що становить 108423,78 грн., яка складається з: - суми прострочених платежів по тілу кредиту - 29601,09 грн.; - суми прострочених платежів по процентах - 78076,16 грн.; - суми прострочених платежів за комісією - 746,53 грн. Крім того, просить стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Свої вимоги представник позивача мотивує тим, що 23 березня 2023 року між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та відповідачем [PERSON] було укладено Договір №457668-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленням, підписаний в порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію". ТОВ "БІЗПОЗИКА" 23 березня 2023 року направлено [PERSON] , пропозицію (оферту) укласти Договір №457668-КС-002 про надання кредиту. 23 березня 2023 року [PERSON] , прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір №457668-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ "БІЗПОЗИКА" направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-1085, на номер телефону [NUMBER] , (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено. Таким чином, 23 березня 2023 року між ТОВ "БІЗПОЗИКА" та [PERSON] було укладено Договір №457668-КС-002 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України "Про електронну комерцію". ТОВ "БІЗПОЗИКА" свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 25000 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] (котрий Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті). Також, 24.05.2023 року між ТОВ "БІЗПОЗИКА" та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1 до Договору №457668-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронним повідомленням, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію". Відповідно до умов додаткової угоди ТОВ "БІЗПОЗИКА" надає позичальнику додатково кредит в сумі 12 000,00 гривень. Комісія пов`язана з наданням додаткового кредиту складає 1800,00 гривень. 25.08.2023 року між ТОВ "БІЗПОЗИКА" та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 2 до Договору №457668-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронним повідомленням, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію". Відповідно до умов додаткової угоди ТОВ "БІЗПОЗИКА" надає позичальнику додатково кредит в сумі 25000,00 гривень. Комісія пов`язана з наданням додаткового кредиту складає 3750,00 гривень. До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за Кредитним договором №457668-КС-002 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у розрахунку заборгованості. Станом на 28 червня 2024 року загальний розмір грошових вимог позивача ТОВ "БІЗПОЗИКА" до відповідача [PERSON] , які виникли на підставі Кредитного договору, становлять 108423,78 гривень. У судове засідання представник позивача ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" не з`явився. Однак, у позовній заяві просить розгляд справи здійснювати без участі представника позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судові засідання не з`являвся, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином про що є відомості в матеріалах справи. Причини неявки суду не повідомила. Правом на подання відзиву відповідач не скористався. Разом з тим, 01 жовтня 2024 року на електронну адресу суду від відповідача надійшли письмові пояснення, в яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо прийняття до розгляду поданих відповідачем письмових пояснень, суд враховує таке. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це за необхідне (ч. 5 ст. 174 ЦПК України). Як визначено ч. 1 ст. 178 ЦПК України, відповідач викладає свої заперечення проти позову у відзиві. Так, відповідно до ч. 7 ст. 178 ЦПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. Отже, з аналізу вказаних норм чітко вбачається, що відповідач має право викладати свої заперечення проти позову саме у відзиві, а письмові пояснення подавати лише як додаткові і лише в разі потреби, яка виникне в ході розгляду справи. Абзацом 5 резолютивної частини ухвали про відкриття провадження у даній справі від 24 вересня 2024 року відповідачу встановлено строк для подачі відзиву на позовну заяву п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали. Однак, як слідує з матеріалів справи, відповідач не скористався правом на подання відзиву у встановлені судом строки, а всупереч вимогам законодавства, 01 жовтня 2024 року, подав письмові пояснення із запереченнями проти позову. Отже, зміст наведених норм свідчить про те, що право сторони на вчинення процесуальних дій (в даному випадку подання відзиву) обумовлені наявністю певних обмежень та умов, визначених Цивільним процесуальним кодексом України. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Таким чином, подані письмові пояснення відповідача судом залишаються без розгляду та суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин, не подав відзив, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 23 березня 2023 року між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та відповідачем [PERSON] було укладено Договір №457668-КС-002 про надання кредиту. ТОВ "БІЗПОЗИКА" 23 березня 2023 року направлено відповідачу [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір №457668-КС-002 про надання кредиту. Того ж дня, відповідач [PERSON] , прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір №457668-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ "БІЗПОЗИКА" направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-1085, на номер телефону [NUMBER] , (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено, (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті) (а.с.17-21, 22-24). Таким чином, 23 березня 2024 року між ТОВ "БІЗПОЗИКА" та [PERSON] було укладено Договір №457668-КС-002 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України "Про електронну комерцію". 24 травня 2023 року між ТОВ "БІЗПОЗИКА" та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1 до Договору №457668-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронним повідомленням, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію". Відповідно до умов додаткової угоди ТОВ "БІЗПОЗИКА" надає позичальнику додатково кредит в сумі 12000 гривень. Комісія пов`язана з наданням додаткового кредиту складає 1800,00 гривень (а.с.34-36). 25 серпня 2023 року між ТОВ "БІЗПОЗИКА" та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 2 до Договору №457668-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронним повідомленням, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію". Відповідно до умов додаткової угоди ТОВ "БІЗПОЗИКА" надає позичальнику додатково кредит в сумі 25000 гривень. Комісія пов`язана з наданням додаткового кредиту складає 3750 гривень (а.с.43-46). Даний Договір разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з якими відповідач був попередньо ознайомлений. У відповідності до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування", договір був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію". Встановлено, що згідно зі ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор UA-1085, на номер телефону [NUMBER] , для підписання Кредитного договору №457668-КС-002 від 23 березня 2023 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Так, ТОВ "Бізнес позика" виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу [PERSON] кредит відповідно до умов укладеного Договору, що підтверджується довідками про перерахування суми кредиту за кредитним договором №457668-КС-002 від 23 березня 2023 року (а.с. 51-53). Проте, відповідач використав кредитні кошти, однак, умов Договору не виконав і не погасив борг. За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами Цивільного кодексу України, а також спеціальними нормами Закону України "Про електронну комерцію". Закон України "Про електронну комерцію" визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Відповідно до частини 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19. Отже, як встановлено, відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг та підписав електронний Кредитний договір №457668-КС-0021 від 23 березня 2023 року. Усі зазначені документи підписані відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту. Згідно із ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як передбачено ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Зі змісту ст. 1050 ЦК України вбачається, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Таким чином, ТОВ "Бізнес позика" надало належні і допустимі докази укладення із відповідачем [PERSON] . Кредитного договору №457668-КС-002 від 23 березня 2023 року та отримання позичальником кредитних коштів. Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитних договорів (стаття 638 Цивільного кодексу України). Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, заборгованість [PERSON] перед ТОВ "Бізнес позика" за кредитним договором №457668-КС-002 від 23 березня 2023 року становить 108423,78 грн. (а.с.10-14). Згідно ст. 81 ЦПКУкраїни, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки відповідач в судове засідання не з`явився та відповідно до ст. 81 ЦПК України будь-яких заперечень на позовні вимоги станом на час розгляду справи не подано, як і не подано доказів, що свідчать про неправильність представлених позивачем розрахунків суми кредитної заборгованості, що нарахована згідно умов укладеного договору, а тому суд також погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості. Проаналізувавши та оцінивши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь ТОВ "Бізнес позика" 108423,78 грн. кредитної заборгованості. На виконання вимог ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. підлягають стягнення з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved