Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позивач посилається на те, відповідач є матір`ю свого малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що [PERSON] веде аморальний спосіб життя вживає алкогольні напої не підтримує належних умов проживання дитини, не займається його вихованням. Тому позивач просить відібрати малолітню дитину у відповідача з позбавленням батьківських прав та стягнути з неї аліменти на її утримання. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі просив задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату місце та час судового засідання повідомлена належним чином (поштове відправлення), заяв не надавала. Представники третіх осіб подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. В порядку ст. 280 ЦПК України суд ухвалює провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суду дійшов до наступного висновку. Відповідно до матеріалів справи відповідачка є матір`ю дитини: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Партизанської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 03. Відповідно до наданої характеристики Партизанським ліцеєм відомо, що [PERSON] на заняттях часто був голодний, без настрою, напружений. Дитина потребує особливої допомоги, підтримки та контролю у навчанні. 16.01.2024 р. виникла ситуація загрози життю та здоров`ю дитини. Мати дитини [PERSON] , 1979 р.н. заявила що планує вчинити самогубство та вбити дитину у зв`язку з нестачею коштів та поганим самопочуттям. Після складання акту проведення оцінки рівня безпеки, сімейним лікарем Партизанської АЗПСМ дитину з гострим ларингітом у супроводі матері було направлено на лікування та реабілітацію в дитяче інфекційне відділення Слобожанської центральної лікарні. На третій день, 19.01.2024 р. [PERSON] залишила дитину саму в лікарні. Медичний персонал дитячого відділення забезпечив належний огляд дитини та здійснив всі необхідні призначення задля поліпшення стану. Зі свого боку, відповідач, незважаючи на побоювання та стрес, що виникли у дитини, із застосуванням грубої фізичної сили намагалася відвести дитину на маніпуляцію. Працівники дитячого відділення втрутились в цей конфлікт та спокійно пояснили [PERSON] , що його очікує. На що дитина спокійно відреагувала та прослідувала за працівниками дитячого відділення. Після виконання всіх маніпуляцій з мамою була проведена профілактична бесіда з приводу належного догляду за дитиною. 19.01.2024 р., відповідач добровільно покинула відділення полишивши дитину саму в лікарні. Разом з тим, лікарі зауважили, що як тільки відповідач покинула відділення, дитина почала проявляти інтерес до спілкування з іншими дітьми, що перебувають у дитячому відділенні. 19.01.2024 р. у супроводі працівників Національної поліції до дитячого відділення КП «Слобожанської центральної лікарні» Слобожанської селищної ради надійшов [PERSON] ( [INFO] ), супровід був залучений у зв`язку з тим, що сімейний лікар котрий оцінив стан дитини та встановив певний діагноз, у ході розмови з відповідачем, висловив занепокоєння з приводу належного догляду за дитиною. 23.01.2024 р. гр. [PERSON] склала нотаріально засвідчену заяву про те що не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , 2015 р.н. 23.01.2024 р. гр. [PERSON] склала нотаріально засвідчену заяву про те, що не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , 2015 р.н. Просила справу про позбавлення Відповідача батьківських прав усіма компетентними органами розглянути за її відсутності та задовольнити позовну заяву про позбавлення батьківських прав відносно дитини. [PERSON] не виконує свої батьківські обов`язки, не приділяє належної уваги вихованню, навчанню, розвитку та здоров`ю дитини. Відповідно до наданої характеристики Партизанським ліцеєм відомо, що [PERSON] на заняттях часто був голодний, без настрою, напружений. Дитина потребує особливої допомоги, підтримки та контролю у навчанні. Відповідач цікавиться шкільним життям сина, але відповідної підтримки у навчанні надати йому не може/ 05.02.2024 року було здійснено вихід в родину [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Двері ніхто не відкрив. Зі слів сусіда з квартири [ADDRESS] та мешканців з сусіднього під`їзду гр. [PERSON] близько п`яти днів ніхто не бачив, 01.02.2024 року зранку виходила з під`їзду свого будинку з великим рюкзаком, після того вдома не з`являлась. Наказом начальника служби у справах дітей Слобожанської селищної ради від 06.02.2024 р. № 9 [PERSON] , [INFO] тимчасово влаштований в родину [PERSON] (родича родини). Мати дитиною не цікавиться, не спілкується, не утримує матеріально, не виявляє інтересу щодо стану його здоров`я. Органом опіки та піклування Слобожанської селищної ради було надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , яким встановлено, що мати дитини, приймати участь у виховання сина не стала, не з`явилася в його житті та жодної допомоги сину, [PERSON] , не надає; не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не здійснює його підготовку до дорослого життя; байдуже відноситься до майбутнього свого сина. Зокрема, в матеріалах справи наявний оригінал заяви [PERSON] , від 23.01.2024 року, засвідченої приватним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області, реєстровий номер №109, щодо її згоди на позбавлення батьківських прав стосовно неповнолітнього сина [PERSON] . За ст. 164 СК України мати, батько можуть бути судом позбавленні батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовки до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідним харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умови для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини та є крайнім заходом. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. За таких обставин, суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки мати свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та таке позбавлення відповідає внтересам дитини, що підтверджується письмовими матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частиною 3 статті 166 СК України встановлено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, необнім є стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, проаналізувавши зібрані докази по справі, суд приходить до висновку про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню свого сина, у зв`язку з чим суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved