Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

У серпні 2024 року представник ТОВ «Споживчий центр» через систему «Електронний суд» звернувся в суд з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 16.04.2024-100000507 від 16.04.2024 у розмірі 8 685 грн., а також судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16.04.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 16.04.2024-100000507, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 3 000 грн. з процентною ставкою 2% за один день користування кредитом. Позивач виконав свої зобов`язання в повному обсязі, однак відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав і кредит у визначений строк не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 8 685 грн., з яких: 3 000 грн. - тіло кредиту; 4 185 грн. - проценти; 1 500 грн. - неустойка за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 29.08.2024 ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін 09.10.2024. 26.11.2024 на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов з запереченнями на позов. В обґрунтування відзиву вказано, що не укладав кредитний договір та в матеріалах справи відсутні належні й допустимі докази зворотнього. Вказано про відсутність в матеріалах доказів про перерахування на його рахунок кредиту, що повинно підтверджуватись первинними бухгалтерськими документами. Вимога про нарахування та сплату відсотків не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 209 та ч. 1,2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, а нараховані проценти в розмірі 4 185 грн. не є співмірними сумі кредиту в розмірі 3 000 грн., суперечать принципам розумності та добросовісності, тому при винесенні рішення просить зменшити розмір відсотків. Вказує про неправомірність нарахування неустойки в період воєнного стану. Просить відмовити у задоволенні позову та покласти судові витрати на позивача. В матеріалах справи міститься подана представником позивача відповідь на відзив, в обґрунтування якої вказано про те, що [PERSON] під час укладення кредитного договору № 16.04.2024-100000507 від 16.04.2024 пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку (цей спосіб ідентифікації прописаний у п. 18 заявки, що є невід`ємною частиною договору). Під час ідентифікації позичальника з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних було забезпечено однозначне встановлення фізичної особи, зокрема отримано інформацію відносно прізвища, ім`я та по батькові, а саме: [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ). Крім того, через Українське бюро кредитних історій було перевірено, що номер телефону [NUMBER] належить особисто [PERSON] . Таким чином, [PERSON] підписано одноразовим ідентифікатором Е527, надісланим смс-повідомленням на належний відповідачу фінансовий номер телефону, та акцептовано пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), заявку на отримання кредиту, підтвердження (акцепт) укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 3 000 грн. Кредитним договором передбачено проценти за користування кредитом, які нараховуються протягом строку кредитування за договором. позивачем здійснено деталізований розрахунок заборгованості. Позичальник у договорі зобов`язався перерахування неустойки, яка нарахована кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором. Просить задовольнити позов в повному обсязі. В позовній заяві представник позивача просить суд про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Споживчий Центр». Відповідач в судові засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, позиція сторони зрозуміла суду з відзиву. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 16.04.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено електронний кредитний договір № 16.04.2024-100000507 (кредитної лінії) з використання Системи BankID Національного банку шляхом підписання одноразовим ідентифікатором Е527, надісланим смс-повідомленням на належний відповідачу фінансовий номер телефону [NUMBER] заявки, яка є невід`ємною частиною кредитного договору. Відповідно до умов кредитного договору позичальнику надано кредит у розмірі 3 000 грн. строком на 62 дні за процентною ставкою\~ у розмірі 2% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та 2,5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку. Згідно із п. 1 договору орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 49999,98%. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 7 185 грн. Загальні витрати за споживчим кредитом 4 185 грн. На виконання умов договору, 16.04.2024 відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 3 000 гривень шляхом перерахування на його банківський рахунок за допомогою системи LIQPAY, що підтверджується квитанцією АТ КБ «Приватбанк» В матеріалах справи міститься заявка, пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), відповідь позичальника (акцент), додаток до анкети позичальника, інформаційне повідомлення позичальника, довідка-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором № 16.04.2024-100000507 від 16.04.2024, квитанція про перерахування грошової суми в розмірі 3 000 грн. за договором № 16.04.2024-100000507, візуальна форма послідовності дій учасників електронної комерції, картка субконтролю, договір № 4507 від 01.01.2020 про надання послуг в системі LiqPay. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. З наведеного вбачається, що кредитний договір № 16.04.2024-100000507 від 16.04.2024 укладений у повній відповідності з чинним законодавством, зокрема зі ст. 207 Цивільного кодексу України та Законом України «Про електронну комерцію», відповідач прийняв запропоновані умови позивача та підписав вказаний договір, який є дісним та підлягає виконанню. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). З довідки-розрахунку заборгованості за договором вбачається, що станом на 16.06.2024 у відповідача виникла прострочена заборгованість за договором № 16.04.2024-100000507 від 16.04.2024 у розмірі 8 685 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 3 000 грн., відсотки в розмірі 4 185 грн., неустойка за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання в розмірі 1 500 грн. Разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З огляду на вказану норму, нарахована позивачем неустойка за кожен день невиконання/неналежного виконання відповідачем кожного окремого зобов`язання в розмірі 1 500 грн. задоволенню не підлягає. Стаття 12 ЦПК України визначає принцип змагальності цивільного судочинство. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність часткове задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним зобов`язанням у розмірі 7 185 грн., що включає тіло кредиту в розмірі 3 000 грн. та відсотки в розмірі 4 185 грн. В задоволенні решти вимог слід відмовити. Доводи відповідача зводяться до незгоди з вимогами позову, спростовуються встановленим судом обставинами та наведеними висновками, при цьому відповідачем не наданого жодного доказу на підтвердження доводів, викладених у відзиві на позов. З урахуванням зазначеного та договірних відносин сторін також відсутні підстави для зменшення нарахованих за користування кредитом відсотків.\~\~ Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений за подачу позову судовий збір в розмірі 2 004,05 грн. (2 422,40 х 82,73%).

Outcome: partial