Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє її представник - адвокат Білянський Н.С., звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить: - розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 20.05.2008 Новоселицькою сільською радою Долинського району Івано - Франківської області, актовий запис №4; - після розірвання шлюбу прізвище їй не змінювати; - неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишити проживати з нею. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. За час проживання в шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що сімейне життя у неї з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя. Жодних подружніх стосунків вони вже не підтримують та не ведуть спільного господарства. У зв`язку із цим подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме її інтересам. Шлюб між ними існує формально. Посилаючись на норми ст. 113, 160 СК України просить після розірвання шлюбу прізвище їй не змінювати та залишити проживати дітей разом з нею. У підготовче судове засідання позивачка [PERSON] та її представник адвокат Білянський Н.С. не з`явились. Останній 16.12.2024 через канцелярію суду подав заяву (а.с. 19) про розгляд справи без їх участі та про підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, 16.12.2024 через канцелярію суду подав заяву (а.с. 18), про розгляд справи без його участі та про визнання позовних вимог. ІІ. Заяви сторін та процесуальні дії у справі: 29 листопада 2024 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання за участю сторін. Сторони 16.12.2024 через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи без їх участі, підтримання та визнання позовних вимог. Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, визнання ним позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання ним позову та приходить висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Беручи до уваги те, що учасники справи в судове засідання не з`явились, суд ухвалює рішення без участі учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенню ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 20.05.2008 (а.с. 6). Відповідно до копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 8-9), у сторін по справі народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивачки припинити шлюбні відносини з відповідачем, які вони враховуючи наявність дітей не можуть вирішити в позасудовому порядку. ІV. Оцінка суду: дослідивши письмові докази в їх сукупності, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 1 стаття 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні відносини, позивачка не бажає зберегти сім`ю, відповідач з цього приводу заперечень не заявляв, позов визнав, тому відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Таким чином, шлюб між сторонами слід розірвати. Стосовно вимоги позивачки [PERSON] про залишення сина [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу проживати разом з нею, то така задоволенню не підлягає, з огляду на таке. Частиною 3 статті 160 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Оскільки [PERSON] , [INFO] , станом на час розгляду справи вже виповнилось 15 років, тому, враховуючи положення ч. 3 ст. 160 СК України, в цій частині позову слід відмовити. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати, прізвище позивачки не змінювати, неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишити проживати з позивачкою. У задоволенні вимоги про залишення сина [PERSON] проживати разом з позивачкою - відмовити. V. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що понесені судові витрати позивачка просила залишити за нею та з відповідача не стягувати. На підставі викладеного, ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113, 114, 160 СК України,

Outcome: partial