Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" звернулося в\~суд з\~позовом до\~відповідача [PERSON] та просить стягнути з нього суму заборгованості: - за Кредитним договором № 02949-03/2024 в розмірі 18200 грн., з яких: 5200 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 13000 грн. - сума заборгованості за відсотками; - за Кредитним договором № 06403-03/2024 в розмірі 14000 грн., з яких: 4000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 10000 грн. - сума заборгованості за відсотками; - за Договором позики № 2466974 в розмірі 9600,00 грн., з яких: 2400,00 - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7200,00 - сума заборгованості за відсотками; - за Договором позики № 79488637 в розмірі 3251,50 грн., з яких: 1000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2251,50 грн. - сума заборгованості за відсотками; - за Кредитним договором № 5661529 в розмірі 22075 грн., з яких: 5000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 15390 грн. - сума заборгованості за відсотками, 575 грн. - заборгованість за комісією за надання кредиту, 1110 грн. - сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня); - за Кредитним договором № 26494-02/2024 в розмірі 12000 грн., з яких: 3000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9000,00 - сума заборгованості за відсотками; - за Кредитним договором № 15795-03/2024 в розмірі 40000 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 30000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; - за Кредитним договором № 7621295 в розмірі 27200 грн., з яких: 6000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 15840 грн. - сума заборгованості за відсотками, 5360 грн. - сума заборгованості за пенею, штрафом. Всього позивач просить стягнути з відповідача заборгованості за договорами у загальному розмірі 146326,50 грн. Крім того, просить стягнути з відповідача понесені судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 03 березня 2024 року та 06 березня 2024 року між ТзОВ "Стар Файненс Груп" та [PERSON] було укладено кредитні договори № 02949-03/2024 та № 06403-03/2024. 24 червня 2024 року між ТОВ "Стар Файненс Груп" та ТОВ " Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу № 24062024, відповідно до умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 24062024 від 24.06.2024 року, ТОВ "ФК "ЄАПБ" за кредитними договорами № 02949-03/2024 від 03.03.2024 та № 06403-03/2024 від 06.03.2024 року набуло права грошової вимоги до відповідача відповідно у сумах 18200,00 грн., 5200,00 грн. з яких сума заборгованості за основною сумою боргу та 13000,00 грн. сума заборгованості за відсотками та 14000,00 грн., з яких 4000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 10000,00 грн. сума заборгованості за пенею. 09 березня 2024 року між ТзОВ "1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів" та [PERSON] було укладено Договори позики № 2466974 та № 79488637. Згідно з умовами укладених договорів Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами Договору строк для задоволення власних потреб, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати надану йому позику в строки, передбачені договорами позики. 14 червня 2021 року ТзОВ "1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів" та ТОВ " Фінансова компанія "Європейська Агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до Витягів з Реєстру боржників № 29 та № 27 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ "ФК "ЄАПБ" за договорами позики № 2466974 та № 79488637 від 09.03.2024 року набуло права грошової вимоги до відповідача відповідно у сумах 9600,00 грн., 2400,00 грн. з яких сума заборгованості за основною сумою боргу та 7200,00 грн. сума заборгованості за відсотками та 3251,50 грн., з яких 1000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 2251,50 грн. сума заборгованості за пенею. 14 березня 2024 року між ТзОВ "Мілоан" та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 5661529. Згідно з умовами укладеного договору Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом відповідно до графіку платежів та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та у строки/терміни, що визначені Договором. 30 липня 2024 року ТзОВ "Міліан" та ТОВ " Фінансова компанія "Європейська Агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу № 30072024/2, відповідно до умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до Реєстру боржників № 1 від 30.07.2024 року до Договору факторингу № 30072024/2 від 30 липня 2024 року, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 22075,00 грн., 5000,00 грн. з яких сума заборгованості за основною сумою боргу, 15390,00 грн. сума заборгованості за відсотками, 575,00 грн. заборгованість за комісією кредиту та 1110 ,00 грн. сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня). 16 лютого та 10 березня 2024 року між ТзОВ "Аванс Кредит" та [PERSON] було укладено Кредитні договори № 26494-02/2024 та № 15795-03/2024. Згідно з умовами укладених договорів Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених цим договором. 25 липня 2024 року ТзОВ "Аванс Кредит" та ТОВ " Фінансова компанія "Європейська Агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу № 25072024, відповідно до умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до Реєстру боржників від 25.07.2024 року до Договору факторингу № 25072024 від 25 липня 2024 року, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача відповідно в сумі 12000,00 грн., 3000,00 грн. з яких сума заборгованості за основною сумою боргу, 9000,00 грн. та 40000,00 грн., 10000,00 грн з яких сума заборгованості за основною сумою боргу та 3000,00 грн. сума заборгованості за відсотками. 25 лютого 2024 року між ТзОВ "Авентус Україна" та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 7621295. Згідно з умовами укладеного договору Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредити, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені цим договором. 27 вересня 2024 року ТзОВ "Авентус Україна" та ТОВ " Фінансова компанія "Європейська Агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу № 27092024, відповідно до умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до Реєстру боржників від 27.09.2024 року до Договору факторингу № 27092024 від 27 вересня 2024 року, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 27200,00 грн., з яких сума заборгованості за основною сумою боргу 6000,00 грн., 15840,00 грн. сума заборгованості за відсотками та 5360,00 грн. сума заборгованості за пенею, штрафами. Після відступлення позивачу прав грошових вимог до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ "ФК "ЄАПБ", ні на рахунки попередніх кредиторів та позикодавців. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за договорами у загальному розмірі 146326,50 грн.. У своєму позові позивач просить розгляд справи здійснювати без їхнього представника на підставі наявних у справі доказів та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду справи, в судові засідання не з`явився, клопотань та заяв від нього надходило, правом надання відзиву на позов не скористався. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин, не подала відзив, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до наступного висновку. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Як визначено ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 24 червня 2024 року між ТОВ "Стар Файненс Груп" та ТОВ " Фінансова компанія "Європейська Агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу № 24062024 (а.с.14-17), відповідно до умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно із пунктом 1.1. якого визначено, що Товариство надає клієнту фінансовий Кредит у у розмірі 5200,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом строком на 100 днів. Як вбачається з матеріалів справи, 24 червня 2024 року між ТОВ "Стар Файненс Груп" та ТОВ " Фінансова компанія "Європейська Агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу № 24062024, відповідно до умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 24062024 від 24.06.2024 року, ТОВ "ФК "ЄАПБ" за кредитними договорами № 02949-03/2024 від 03.03.2024 та № 06403-03/2024 від 06.03.2024 року набуло права грошової вимоги до відповідача відповідно у сумах 18200,00 грн., 5200,00 грн. з яких сума заборгованості за основною сумою боргу та 13000,00 грн. сума заборгованості за відсотками та 14000,00 грн., з яких 4000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 10000,00 грн. сума заборгованості за пенею. Крім того, судом встановлено, що 09 березня 2024 року між ТзОВ "1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів" та [PERSON] було укладено Договори позики № 2466974 та № 79488637 (а.с.35-37, 46-48). Згідно з умовами укладених договорів Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами Договору строк для задоволення власних потреб, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (проценти) від суми позики. 14 червня 2021 року ТзОВ "1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів" та ТОВ " Фінансова компанія "Європейська Агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу № 14/06/21 (а.с.39-42), відповідно до умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Також встановлено, що 14 березня 2024 року між ТзОВ "Мілоан" та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит № 5661529 (а.с.59-64), згідно з умовами якого Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом відповідно до графіку платежів та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та у строки/терміни, що визначені Договором. 30 липня 2024 року ТзОВ "Міліан" та ТОВ " Фінансова компанія "Європейська Агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу № 30072024/2 (а.с.67-69), відповідно до умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. \~ \~ \~ \~Судом також було встановлено, що 16 лютого 2024 року та 10 березня 2024 року між ТзОВ "Аванс Кредит" та [PERSON] було укладено Договори про надання фінансового кредиту № 26494-02/2024 та № 15795-03/2024 (а.с.78-81, 85-88), згідно з умовами яких Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених цим договором. 25 липня 2024 року ТзОВ "Аванс Кредит" та ТОВ " Фінансова компанія "Європейська Агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу № 25072024 (а.с.92-94), відповідно до умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Крім цього, 25 лютого 2024 року між ТзОВ "Авентус Україна" та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 7621295 (а.с.99-107), згідно з умовами якого Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредити, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені цим договором. 27 вересня 2024 року ТзОВ "Авентус Україна" та ТОВ " Фінансова компанія "Європейська Агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу № 27092024 (а.с.111-113), відповідно до умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. У постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 1005/7136/2012 (провадження №61-18606св21) зазначено, що "тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Аналогічний висновок зроблений і Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13". Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 11 вересня 2018 року у справі №909/968/16 (провадження №12-97гс18), договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у ст. 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 914/868/17). При цьому, суд зазначає, що чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу. Також Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі № 911/3185/20). Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах. На підставі викладеного суд вважає, що позивачем не доведено переходу до ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів" прав вимоги за договорами факторингу від 14 червня 2021 року № 14/06/21 до відповідача за кредитним договором №2466974 від 09 березня 2024 року та №79488637 від 09 березня 2024 року, який був укладений ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та відповідачем [PERSON] . У свою чергу, зважаючи на встановлену обставину відсутності підтвердження передачі права вимоги від первісного кредитора - ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", то Договір факторингу, який був укладений в подальшому 14 червня 2021 року не має юридичного підґрунтя по відношенню до боржника - відповідача [PERSON] . Відтак, підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за вказаними кредитними договорами №2466974 та №79488637 від 09 березня 2024 року відсутні, оскільки первинний кредитор ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" не мало права на відступлення права вимоги, яким воно не володіло. Щодо вимоги про стягнення суми заборгованості за кредитним договором № 02949-03/2024 в розмірі 18200 грн., кредитним договором № 06403-03/2024 в розмірі 14000 грн., кредитним договором № 5661529 в розмірі 22075 грн., кредитним договором № 26494-02/2024 в розмірі 12000,00 грн., кредитним договором № 15795-03/2024 в розмірі 40000,00 грн., кредитним договором № 7621295 в розмірі 27200 грн., суд виходить з наступного. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. За змістом ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, необхідно дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію" (далі - Закон). Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно із ст. 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно із статтею 64 ЦПК України, докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризики настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів' жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів достовірно встановлено, що 03.03.2024 та 06.03.2024 року між ТОВ "Стар Файненс груп", 14.03.2024 року між ТзОВ "Мілоан", 16.02.2024 року, 10.03.2024 року між "Аванс Кредит", 25.02.2024 року між ТОВ "Авентус Україна" та відповідачем [PERSON] було укладено відповідні договори у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до умов якого позичальнику надано кредити в розмірі 5200,00 грн, 4000,00 грн., 5000,00 грн., 3000,00 грн., 10000,00 грн., 6000,00 грн. відповідно, які він зобов`язувався повернути та сплатити проценти за користування ними на визначених у кредитних договорах умовах. Як вказує позивач та встановлено судом, фактично отримані та використані позичальником [PERSON] грошові кошти у добровільному порядку кредитору повернуті не були. Первісні кредитори ТОВ "Стар Файненс груп", ТзОВ "Мілоан", "Аванс Кредит" та ТОВ "Авентус Україна" відступили свої права грошових вимог до відповідача - ТОВ "Фінансова компанія "ЄАПБ", згідно договорів факторингу №24062024 від 24.06.2024, №30072024/2 від 30.0.2024 року, №25072024 від 25.07.2024 року та №27092024 від 27.09.2024 року. Відтак, ТОВ "Фінансова компанія "ЄАПБ", як правонаступник та новий кредитор, вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом стягнення з боржника - відповідача [PERSON] заборгованості за укладеними ним Кредитними договорами № 02949-03/2024 в розмірі 18200 грн., кредитним договором № 06403-03/2024 в розмірі 14000 грн., кредитним договором № 5661529 в розмірі 22075 грн., кредитним договором № 26494-02/2024 в розмірі 12000,00 грн., кредитним договором № 15795-03/2024 в розмірі 40000,00 грн., кредитним договором № 7621295 в розмірі 27200 грн. Надаючи оцінку сумі заборгованості, наведеній позивачем у розрахунках, суд не знаходить обґрунтованих підстав для сумнівів у правильності її нарахування виходячи із наступного. Таким чином, враховуючи те, що відповідач отримав кредитні кошти та користувався ними, належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів ні на рахунки ТОВ "Фінансова компанія "ЄАПБ", ні на рахунки попередніх кредиторів, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надав, суд доходить переконання, що позов в цій частині необхідно задоволити та стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "ЄАПБ" заборгованість за кредитним договором № 02949-03/2024 в розмірі 18200 грн., кредитним договором № 06403-03/2024 в розмірі 14000 грн., кредитним договором № 5661529 в розмірі 22075 грн., кредитним договором № 26494-02/2024 в розмірі 12000,00 грн., кредитним договором № 15795-03/2024 в розмірі 40000,00 грн., кредитним договором № 7621295 в розмірі 27200 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в розмірі 3028 гривень, про що свідчить платіжна інструкція №86135 від 22 жовтня 2024 року (а.с.131). Враховуючи,\~що позовні\~вимоги задоволено\~частково та\~врахуванням положення\~ч.\~1\~ст.\~141\~ЦПК України,\~з відповідача\~на користь\~позивача підлягають\~стягненню судові\~витрати по\~сплаті судового\~збору,\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог,\~що становить\~2762,06\~грн.\~(133475\~х 3028\~:\~146326,50,\~де 133475\~грн.\~-\~загальна сума\~заборгованості за\~кредитними договорами\~№02949-03/2024,\~№06403-03/2024,\~№5661529,\~№26494-02/2024,\~№15795-03/2024,\~№7621295, 3028 грн. - сума судового збору, 146326,50 грн. - загальна сума заборгованості за кредитними договорами №02949-03/2024, №06403-03/2024, №2466974, №79488637, №5661529, №26494-02/2024, №15795-03/2024, №7621295). На підставі викладеного та

Outcome: approved