Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

ТОВ «ФК «Аваліст» звернувся до суду з зазначеним позовом та просив стягнути з відповідача суму боргу за договором кредиту в розмірі 53354,43 грн. В обґрунтування вимог представник позивача посилався на те, що 09.11.2017 року між акціонерним товариством «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2016911643, відповідно до умов якого банк надав, а позичальник отримав кредит в розмірі 24999 грн. строком до 09 листопада 2020 року, зі сплатою щомісячної комісії за управління кредитом 0,01 % від суми кредиту та сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 40% річних. 16.12.2021 року між ПАТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ФК «Аваліст» укладено договір факторингу №17/12/21. З часу отримання кредиту відповідач належним чином не виконував грошове зобов`язання в наслідок чого виникла заборгованість. Таким чином, представник позивача посилаючись на умови договору просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом, відсотки та понесені судові витрати. Представник позивача в прохальній частині заяви, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, справу розглянути в спрощеному провадженні, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав. Згідно з положеннями ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, враховуючи згоду представника позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідача, який причини неявки не повідомив, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Згідно ч.2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що 09.11.2017 року між акціонерним товариством «ОТП БАНК» та [PERSON] , було укладено кредитний договір №2016911643, відповідно до умов якого банк надав , а позичальник отримав кредит в розмірі 24999 грн. строком до 09 листопада 2020 року, зі сплатою щомісячної комісії за управління кредитом 0,01 % від суми кредиту та сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 40% річних. 16.12.2021 року між ПАТ «ОТП БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Аваліст» укладено договір факторингу №17/12/21, відповідно до якого останній має паво вимоги до осіб, які були боржниками ПАТ «ОТП БАНК», в тому числі щодо боржника [PERSON] , за договором №2016911643 від 09.11.2017 р. Зазначене підтверджується копією договору факторингу №17/12/21р. та витягом з реєстру боржників №1 до договору факторингу №17/12/21. Відповідач [PERSON] , не виконала зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість розмір якої становить 53354,43 грн., в тому числі: 35484,08 грн., - сума заборгованості за основною сумою кредиту; 17870,35 грн., - сума заборгованості за відсотками по кредиту. Отже, судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини (договір кредиту). При укладенні договору сторони керувались ч. 1ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Надані позивачем докази у сукупності мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах сторін, їх достовірність стороною відповідача не спростована (в тому числі і розмір заборгованості за договором). Умови договору не оспорюються. Згідно ч.1ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 2ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Забезпечення виконання зобов`язання у вигляді неустойки (штрафу, пені) регулюється ст.ст. 549-552 ЦК України. Згідно приписів ч. 1ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (штрафу, пені). Враховуючи, що фактично отримані позичальником кошти не повернуто банку, суд доходить висновку про те, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та процентів. Отже, враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором в повному обсязі. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. ст.\~1049,\~1050 ЦК України, умов кредитного договору,

Outcome: approved