Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

У вересні 2024 року АТ «Хмельницькобленерго» звернулося в суд з позовом до відповідача про відшкодування майнової шкоди. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 23.03.2023 року з вини відповідача пошкоджена електрична опора повітряної лінії електропередач в [ADDRESS] , що належить АТ «Хмельницькобленерго», чим товариству завдано матеріальної шкоди на суму 18674,64 грн, що підтверджується актом виконаних робіт. Постановою Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 30.03.2023 року відповідача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу. Просить стягнути з відповідача завдану майнову шкоду, збитки від інфляції, 3% річних та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак до суду надійшла заява, згідно якої позовні вимоги підтримує, справу просить розглядати у його відсутності. В судове засідання відповідач не з`явився, однак про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Тому, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи та приходить до висновку за можливе розглядати справу у відсутності сторін в порядку заочного розгляду справи на підставі зібраних у справі доказів, згідно п.1 ч.1 ст.280 ЦПК України, та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.282 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом об`єктивно встановлено, що 23.03.2023 року о 15 год. 30 хв. в с.Гуків, вул. Центральна, 4 гр. [PERSON] керуючи автомобілем «Fiat Regata» д.н.з. [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та здійснив наїзд на електроопору №9 внаслідок чого автомобіль та електроопора отримали пошкодження, чим вчинив правопорушення передбачене ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Своїми діями [PERSON] порушив п.12.1 Правил дорожнього руху України, та чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постановою судді Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 30.03.2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП КУпАП і накладено адміністративне стягнення відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. В результаті вказаних дій відповідача Чемеровецьким РЕМ АТ "Хмельницькобленерго" були здійснені роботи щодо заміни пошкодженої опори та заподіяно збитки у розмірі 18 674 грн 64 коп, що були затрачені на придбання матеріалів та відновлювальні роботи щодо вказаного об`єкту, що підтверджується актом №13 приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2023 року. Листом Чемеровецького РЕМ АТ "Хмельницькобленерго" [PERSON] було повідомлено про необхідність відшкодування збитків, що підтверджується фіскальним чеком ПАТ "Укрпошта" щодо рекомендованого поштового відправлення від 26.04.2023 року, однак будь-яка відповідь відповідача на даний лист була відсутня. Згідно наданих представником позивача розрахунків, які містяться у матеріалах справи та не заперечуються відповідачем, судом встановлено, що: інфляційні втрати за період з 01.04.2023 р. по 31.08.2024 р. на суму збитків 18 674 грн 64 коп. складають 1303 грн 14 коп; загальний розмір нарахованих 3 % річних з 01.04.2023 р. по 31.08.2024 р. на суму збитків 18 674 грн 64 коп. складає 795 грн 59 коп. Стаття 1166 Цивільного кодексу України встановлює загальні правила та підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Зокрема, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Загальною підставою цивільно-правової відповідальності у формі відшкодування шкоди, є вчинення винною особою цивільного правопорушення, до складу якого включаються протиправна поведінка (дія або бездіяльність) особи, настання шкоди, причинний зв`язок між поведінкою та шкодою, вина особи. Наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення дає правові підстави для відповідальності. При цьому відсутність своєї вини доводить особа, яка завдала шкоди (частина друга статті 1166 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Виходячи з вищенаведеного, суд встановив, що заявлені позивачем вимоги про відшкодування майнової шкоди, завданої пошкодженням електричної опори повітряної лінії електропередач в сумі 18674,64 грн., інфляційних збитків на суму 1303 грн 14 коп., та 3 % річних на суму 795 грн 59 коп., а всього 20773,37 грн підтверджуються відповідними доказами, а відтак підлягають до задоволення. Окрім того представник позивача просить у п.5 прохальної частини позовної заяви, вирішити питання про нарахування органом (особою), що буде здійснювати примусове виконання рішення, 3% річних на суму збитків у розмірі 18 674 грн 64 коп. починаючи з 01.09.2024 року (наступний день після закінчення визначеного позивачем періоду нарахування 3% річних) до моменту фактичного виконання судового рішення. Згідно із ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Відповідно до ч. 11 ст. 265 ЦПК України остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Із аналізу вищезазначених норм вбачається, що законодавець наділив суд правом у своєму рішенні зазначати про нарахування на суму заборгованості відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. Однак, вказана стаття є нормою процесуального права, яка не містить імперативного характеру, тобто у суду не має обов`язку задовольняти вимогу щодо автоматичного нарахування відсотків або пені до моменту виконання судового рішення, така вимога може бути задоволена судом, тільки коли суд вважатиме за доцільне застосування такої норми права. Згідно із ч. 12 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» до закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку. Отже, оскільки нормами закону передбачено нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, тому заявлені позивачем вимоги про зобов`язання органу (особи), що буде здійснювати примусове виконання рішення суду нараховувати 3% річних на суму збитків у розмірі 18674 грн. 64 коп. починаючи з 01.09.2024 року (наступний день після закінчення визначеного позивачем періоду нарахування 3% річних) до моменту фактичного виконання судового рішення, з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування, не ґрунтуються на вимогах закону, та за встановлених обставин суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для їх задоволення. Окрім того, суд вважає, що рішення суду має бути чітким та зрозумілим для його виконання. Нарахування відсотків має мінливий характер і залежить від кількості днів прострочення зобов`язання, а тому при ухваленні рішення неможливо визначити конкретний розмір відсотків, що підлягає сплаті в майбутньому. Тож, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимоги про зазначення в рішенні суду нарахування органом (особою), що буде здійснювати примусове виконання рішення, 3% річних на суму збитків у розмірі 18674 грн. 64 коп. починаючи з 01.09.2024 року (наступний день після закінчення визначеного позивачем періоду нарахування 3% річних) до моменту фактичного виконання судового рішення. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3028 грн..

Outcome: partial