Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

У квітні 2024 р. [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивачка) звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] (далі також - ФОП [PERSON] , відповідачка) як власниці танцювальної студії « [INFO] », у якому просила: зобов`язати припинити порушувати допустимий рівень шуму у підвальному приміщенні № [NUMBER] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом демонтажу пілонів для танців і металевої прибудови до входу у вказане приміщення, дотриманням допустимого рівня шуму, зокрема, звучання музики під час танців, або шляхом повної заборони на здійснення такого виду діяльності у вказаному приміщенні; стягнути компенсацію за завдану моральну шкоду в розмірі 15 000 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. [PERSON] разом зі своєю сім`єю проживає у квартирі [ADDRESS] . Під їхньою квартирою розташоване підвальне приміщення № 761-а (далі також - нежитлове приміщення). Вказане приміщення належить на праві власності фізичній особі-підприємцю [PERSON] (далі також - ФОП [PERSON] , третя особа), який у вересні 2022 р. передав його в оренду ФОП [PERSON] . Остання використовує це приміщення як залу для танців на пілонах. У танцювальній залі установлені жердини (пілони), які кріпляться до залізобетонних конструкцій стелі і підлоги, а тому під час їх експлуатації створюється систематичний шум, які відчувають мешканці будинку. За проектом будинку вказане приміщення є підвалом, який не підпадає під категорію «приміщення громадського призначення», при цьому пунктом 5.40. ДБН В.2.2-15:2015 забороняється розміщення у житлових будинках підприємств, експлуатація приміщень яких призводить до понад допустимих рівнів шуму та вібрацій. Неодноразові прохання до відповідача припинити порушення кожного разу завершувались конфліктами та грубими відмовами, іноді навіть з погрозами. Для вирішення вказаного питання у позасудовому порядку позивачка зверталась до усіх можливих інстанцій, проте такі дії не дали бажаних результатів, у зв`язку з чим вона звертається до суду з даним позовом. Вимоги про компенсацію моральної шкоди мотивовані тим, що порушення допустимих норм шуму, спричинене діяльністю танцювального клубу, має серйозний негативний вплив на якість життя позивачки і членів її сім`ї, зокрема, матері, яка за станом здоров`я потребує спокою, порушує їхні права на спокійне і комфортне життя, а також чинить перешкоди у користуванні житлом, оскільки спричиняє дискомфорт, унеможливлює знаходження у квартирі у той період, коли у підвальному приміщенні проходять танці, та викликає страх під час повітряних тривог. Окрім того дії відповідача, зокрема, грубі відповіді, конфлікти та бездіяльність щодо усунення порушень, принижують честь та гідність позивачки, завдають їй душевних страждань. Від цього також страждають її батько та матір. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18.04.2024 справу передано за підсудністю до Дарницького районного суду міста Києва (а.с. 72-75). 03.06.2024 справа надійшла до Дарницького районного суду м. Києва та згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана до провадження судді Трусової Т. О. (а.с. 79, 80-81) Ухвалою судді від 11.06.2024 позовну заяву залишено без руху з підстав подання її без додержання вимог, викладених у статті 177 ЦПК України - відсутності копій поданих до суду документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб (а.с. 82). 19.06.2024 на виконання вимог вищевказаної ухвали від позивачки надійшла уточнена позовна заява та копії поданих до суду документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб (а.с. 85, 86-93). Ухвалою судді від 25.06.2024 відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання 26.08.2024 (а.с. 155-156). В судові засідання 26.08.2024 та 18.09.2024 учасники справи не з`явились, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено (а.с. 166, 174) В судовому засіданні 07.11.2024 з`ясувалось, щоз липня 2024 р. діяльність танцювального клубу (студії) «Sweet Dance Space» у зазначеному у позовній заяві підвальному приміщенні припинена. З наведеної підстави суд постановив ухвалу про закриття провадження у справі в частині вимог про усунення перешкод у користуванні житлом у зв`язку з відсутністю предмета спору (а.с. 189, 195-197). У цьому ж судовому засіданні суд заслухав вступну промову позивачки та за її клопотанням оголосив перерву до 10.12.2024 (а.с. 187-188). 05.12.2024 від позивачки надійшла копія протоколу дослідження шумового навантаження та інфразвуку, на який міститься посилання у позовній заяві, та клопотання про завершення розгляду справи без її участі (а.с. 200-202). Відповідач ФОП [PERSON] , зареєстроване місце проживання якої невідоме, повідомлялась про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України,з опублікуванням якого вона вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (частина одинадцята статті 128 ЦПК України). Третя особа ФОП [PERSON] повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення судових повісток за зареєстрованою адресою місця його проживання, проте поштові відправлення повернулись без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України є доказом вручення йому судової повістки. В судове засідання відповідач та третя особа не з`явились, з будь-якими заявами чи клопотаннями до суду не звертались, правом на подання відзиву/пояснень не скористались, а тому справа вирішується за наявними матеріалами відповідно до положень частини восьмої статті 178 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом. Відповідно до свідоцтва про право власності від 17.06.2003 № [NUMBER] позивачці [PERSON] , її батьку [PERSON] та матері [PERSON] належить на праві власності в рівних частках двокімнатна квартира [ADDRESS] (а.с. 58). Вказана квартира розташована на першому поверсі, а під нею у підвальному просторі розташоване нежитлове приміщення № 761-а, власником якого є [PERSON] , що підтверджується змістом листа голови ОСББ «Проспект Петра Григоренка 26 А» (а.с. 64). З пояснень позивачки убачається, що у вересні 2022 р. [PERSON] передав вказане нежитлове приміщення в оренду відповідачці [PERSON] . В орендованому приміщенні [PERSON] облаштувала танцювальний клуб «Sweet Dance Space». В танцювальній залі клубу вбудовані жердини (пілони), які кріпляться до залізобетонних конструкцій стелі і підлоги, що підтверджується наданими позивачкою фото (а.с. 53-56). В період з листопада 2022 р. по лютий 2024 р. позивачка та її батько неодноразово звертались до органів Національної поліції України, Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, Головного управління Держспоживслужби в місті Києві (далі - ГУ Держспоживслужби в м. Києві), інших державних органів, депутата Київської міської ради та до ОСББ «Проспект Петра Григоренка 26 А» із заявами щодо незаконного використання нежитлового приміщення під танцювальний клуб та порушення такими діями їх права на безпечні умови проживання, зумовлених перевищенням допустимого рівня шуму у належній їм квартирі (а.с. 19-20, 21, 22, 23, 29-30, 31, 32-34, 36, 37-38, 65-66, 97, 101-102). За змістом листа Дарницького УП ГУ НП у м. Києві від 08.12.2022 при відвідуванні поліцейським танцювального клубу «Sweet Dance Space» його працівники заперечили факт порушення режиму тиші, проте з персоналом клубу було проведено профілактичну бесіду щодо недопущення правопорушень та попереджено про відповідальність за неправомірні дії (а.с. 24). Дарницька районна в м. Києві державна адміністрація своїм листом від 26.12.2022 попередила керівника танцювального клубу «Sweet Dance Space» про необхідність дотримання санітарних вимог (а.с. 42). У січні 2023 р. при повторному виході поліцейського за вказаною адресою було опитано директора клубу «Sweet Dance Space» та з ним проведено профілактичну бесіду щодо недопущення порушення громадського спокою (а.с. 25). У березні 2023 р. під час розгляду чергового звернення позивачки до поліції двері до підвального приміщення не відчинили, телефонні дзвінки поліцейського залишились без відповіді (а.с. 26). 26.04.2023 за ініціативи Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації комісією у складі представників адміністрації, ГУ Держспоживслужби в м. Києві та Державної установи «Київський міський центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» за участю заявника [PERSON] та представника танцювального клубу «Sweet Dance Space» проведено комісійне обстеження приміщення танцювального клубу та зроблено заміри рівня шуму у квартирі заявника (а.с. 45). Результати замірів рівня шуму у квартирі оформлені протоколом проведення досліджень шумового навантаження від 26.04.2023 № 31 б, згідно з яким у житлових кімнатах під час музичного супроводу імітації заняття рівні постійного широкосмугового шуму становили 47,0-48,0-45,0-46,0 дБА при нормі 40 дБА для денного періоду доби згідно ДСН 463-2019 «Державні санітарні норми допустимих рівнів шуму у приміщеннях житлових та громадських будинків і на території житлової забудови», затверджених наказом МОЗ України від 22.02.2019 № 463, що потребує виконання протишумових заходів з інструментальним підтвердженням ефективності (а.с. 201-202). Листом від 11.05.2023 ГУ Держспоживслужби в м. Києві повідомило заявника, що у його квартирі має місце перевищення допустимих значень еквівалентного рівня шумового навантаження на 5-8 дБА для денного часу від роботи танцювального клубу «Sweet Dance Space» (а.с. 40-41). Цим же листом Дарницькій районній в місті Києві державній адміністрації вказано на необхідність забезпечити проведення відповідних заходів з метою задоволення законного права заявника на належний розгляд його звернення та запобігання негативному впливу факторів шуму на умови проживання. Дарницька районна в місті Києві державна адміністрація своїм листом від 09.06.2025 спрямувала копії звернення [PERSON] , листа ГУ Держспоживслужби в м. Києві та протоколу проведення досліджень шумового навантаження до Дарницького УП ГУ НП у м. Києві для належного реагування та вжиття заходів згідно із Законом України «Про Національну поліцію» (а.с. 46-47). Копія цього листа також була надіслана ФОП [PERSON] . Згідно з даними довідки старшого дільничного офіцера поліції Дарницького УП ГУ НП у м. Києві 03.07.2023 надійшло колективне звернення мешканців будинку [ADDRESS] щодо роботи танцювального клубу та гучної музики. В ході перевірки цього звернення 07.07.2023 було здійснено вихід за вказаною адресою та на підставі протоколу проведення досліджень шумового навантаження та інфразвуку від 26.04.2023 № 31-б відносно [PERSON] винесено постанову за частиною 1 статті 182 КУпАП (а.с. 27). З метою інформування та припинення порушення прав сім`ї позивачки [PERSON] та голова ОСББ «Проспект Петра Григоренка 26 А» у письмовій формі звертались до власника нежитлового приміщення [PERSON] (а.с. 63, 64), проте жодної реакції з його боку не було. Зміст заяв батька позивачки, що були надіслані до Дарницького УП ГУ НП у м. Києві у серпні 2023 р., та листів Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 29.11.2023 та ОСББ «Проспект Петра Григоренка 26 А» від 20.02.2024 свідчить про те, що і після притягнення відповідачки до адміністративної відповідальності жодних змін у роботітанцювального клубу не відбулось, а надмірний рівень шуму продовжував спричиняти негативний вплив на умови проживання сім`ї позивачки (а.с. 103-104, 99-100, 119, 132-133) Норми права і мотиви їх застосування. Стаття 50 Конституції України гарантує кожному право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди, що знайшло своє закріплення у Цивільному кодексі України (далі - ЦК України). Відповідно до статей 270, 293 ЦК України фізична особа має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, належні, безпечні і здорові умови праці, проживання, навчання тощо. За змістом положень норм 269, 275 цього Кодексу право на безпечне для життя і здоров`я довкілля відноситься до особистих немайнових прав фізичної особи, якими особа володіє довічно, та має право на його захист від протиправних посягань інших осіб у передбачений законом спосіб, а також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До 01.10.2023 суспільні відносини, які виникали у сфері забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя, регулював Закон України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» від 24.02.1994 № 4004- XІІ (далі - Закон № 4004-XІІ). Статтею 4 цього Закону закріплене право громадян на безпечні для здоров`я і життя харчові продукти, питну воду, умови праці, навчання, виховання, побуту, відпочинку та навколишнє природне середовище. Згідно з положеннями частини першої статті 24 Закону № 4004-XІІ приміщення житлових будинків і прибудинкова територія належать до захищених об`єктів, на територіях яких органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни при здійсненні будь-яких видів діяльності з метою відвернення і зменшення шкідливого впливу на здоров`я населення шуму, неіонізуючих випромінювань та інших фізичних факторів зобов`язані: ?здійснювати відповідні організаційні, господарські, технічні, технологічні, архітектурно-будівельні та інші заходи щодо попередження утворення та зниження шуму до рівнів, установлених санітарними нормами; ?забезпечувати під час роботи закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу, культури, при проведенні концертів, дискотек, масових святкових і розважальних заходів тощо рівня звучання звуковідтворювальної апаратури та музичних інструментів у приміщеннях і на відкритих площадках, а також рівні шуму в прилеглих до них жилих і громадських будівлях, що не перевищують рівнів, установлених санітарними нормами; ?вживати заходів щодо недопущення впродовж доби перевищень рівнів шуму, встановлених санітарними нормами. Відповідно до частини другої цієї норми шум на захищених об`єктах при здійснення будь-яких видів діяльності не повинен перевищувати рівнів, установлених санітарними нормами для відповідного часу доби. 01.10.2023 дія Закону № 4004-XІІ припинилась у зв`язку з введенням в дію Закону України «Про систему громадського здоров`я» від 06.09.2022 № 2573-IX, який визначає правові, організаційні, економічні та соціальні засади функціонування системи громадського здоров`я в Україні з метою зміцнення здоров`я населення, запобігання хворобам, покращення якості та збільшення тривалості життя, регулює суспільні відносини у сфері громадського здоров`я та санітарно-епідемічного благополуччя населення, визначає відповідні права і обов`язки державних органів та органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб у цій сфері, встановлює правові та організаційні засади здійснення державного нагляду (контролю) у сферах господарської діяльності, які можуть становити ризик для санітарно-епідемічного благополуччя населення (далі - Закон № 2573-IX). У статті 15 цього Закону визначені права та обов`язки фізичних осіб у сфері громадського здоров`я, серед яких право на безпечні для здоров`я і життя харчові продукти, питну воду, умови праці, навчання, виховання, побуту, дозвілля, відпочинку та навколишнє природне середовище. Відповідно до частини першої статті 31 Закону № 2573-IX житлові приміщення за площею, плануванням, освітленням, інсоляцією, мікрокліматом, повітрообміном, станом повітря, а також за рівнями шуму, вібрації, іонізуючого та неіонізуючого випромінювання повинні відповідати вимогам, визначеним державними медико-санітарними нормативами та правилами, з метою забезпечення безпечних і нешкідливих умов проживання незалежно від строку такого проживання. Частиною першої статті 32 цього Закону визначено, що приміщення житлових будинків і прибудинкова територія належать до захищених об`єктів, на територіях яких органи державної влади, органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання та громадяни під час здійснення будь-яких видів діяльності з метою запобігання утворенню шуму і зменшення його шкідливого впливу на здоров`я людини зобов`язані: ?здійснювати відповідні організаційні, господарські, технічні, технологічні, архітектурно-будівельні та інші заходи із запобігання утворенню та зниження шуму до рівнів, визначених державними медико-санітарними нормативами та правилами; ?забезпечувати під час роботи закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу, культури, під час проведення концертів, дискотек, масових святкових і розважальних заходів дотримання рівнів звучання звуковідтворювальної апаратури та музичних інструментів у приміщеннях і на відкритих площах, а також рівнів шуму у прилеглих до них житлових і нежитлових будівлях не вище визначених державними медико-санітарними нормативами та правилами; ?вживати заходів для недопущення перевищення рівнів шуму, а також шкідливого впливу інших фізичних факторів, зокрема під час руху автомобільного транспорту в населених пунктах; ?вживати заходів для недопущення упродовж доби перевищення рівнів шуму, встановлених державними медико-санітарними нормативами. Державні медико-санітарні нормативи (санітарні нормативи) - обов`язкові до виконання параметри безпечності середовища життєдіяльності людини та епідемічного благополуччя, затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, які є науково обґрунтованими на основі відповідних досліджень та аналізу ризику згідно з вимогами безпеки для життя і здоров`я людини за медичними критеріями та виражені у припустимому максимальному або мінімальному, кількісному та (або) якісному значенні показника, що характеризує фактор середовища життєдіяльності, а також стан здоров`я населення за критеріями захворюваності, поширеності хвороб, фізичного розвитку, імунітету тощо, включаючи гранично допустимі концентрації, допустимі дози, максимальні рівні впливу, максимальні межі залишків, максимальні рівні вмісту, допустимі добові дози, рівні включень, часові обмеження щодо використання продукції або доступу працівників та/або населення на об`єкти після застосування небезпечних факторів, епідеміологічні показники, протиепідемічні нормативи, недотримання яких може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людини (пункт 4 частини першої статті 1 Закону № 2573-IX) Допустимі рівні шуму в приміщеннях житлових та громадських будинків і на території житлової забудови закріплені у Державних санітарних нормах, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 22.02.2019 № 463. Так, допустимі рівні звуку в приміщеннях визначаються за рівнем звукового тиску постійного шуму (дБА) та критеріями шуму (NC). Зокрема, у житлових приміщеннях допустимий рівень шуму вдень (з 08:00 год. до 22:00 год.) становить 40 дБА, а вночі (22:00 год. до 08:00 год.) - 30 дБА. Згідно з частиною другою статті 16 ЦК України одним з основних способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, який пов`язаний з наявністю у особи моральних (душевних) страждань, що виникли, зокрема, з протиправної поведінки іншої особи. Загальні положення про відшкодування моральної шкоди визначає стаття 23 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, фізична особа зазнала у зв`язку у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення особистих немайнових прав, визначено статтею 280 цього Кодексу. Отже за змістом наведених правових норм обов`язковими умовами відповідальності за завдання моральної шкоди у деліктних зобов`язаннях є наявність таких складових: протиправна поведінка відповідача; настання моральної шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою; вина завдавача шкоди (у формах умислу або необережності). Згідно з частиною першою статті 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Разом з тим стаття 13 цього Кодексу, яка визначає загальні засади та межі здійснення цивільних праві, покладає на особу обов`язок утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині та містить правило про заборону зловживання суб`єктивним правом шляхом вчинення певних дій з наміром завдати шкоди іншій особі. За змістом статей 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк (частина перша статті 759 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 780 ЦК України шкода, завдана третім особам у зв`язку з володінням та/або користуванням річчю, переданою у найм, відшкодовується наймачем на загальних підставах. За обставинами справи установлено, що від роботи танцювального клубу «Sweet Dance Space» рівень шуму у житлових приміщеннях належної позивачці квартири у денний період доби становив 45-48 дБА, що на 5-8 дБА перевищує допустимі значення рівня шумового навантаження, а відтак є доведеним порушення прав позивачки та членів її сім`ї на належні, безпечні і здорові умови проживання, побуту і відпочинку. В суді також знайшов підтвердження факт невжиття відповідачкою як власницею танцювального клубу і орендарем нежитлового приміщення заходів для зниження шуму до рівнів, визначених державними санітарними нормами, та усунення шкідливого впливу на середовище життєдіяльності позивачки і членів її сім`ї інших факторів, зокрема, вібрації від використання пілонів. Виписка з медичної карти матері позивачки [PERSON] свідчить про наявність у неї онкологічного захворювання, інших хронічних захворювань та перенесену у 2022 р. операцію (а.с. 60), у зв`язку з чим суд визнає обґрунтованими доводи позову про негативний вплив шуму на її самопочуття і стан здоров`я. Систематичне і тривале ігнорування відповідачкою вимог позивачки і членів її сім`ї щодо припинення порушення їх прав та вказівок органів місцевого самоврядування призвело і до вимушених змін у звичному способі життя позивачки, оскільки вона змушена була витрачати час, зусилля та власні кошти на збирання необхідних документів, звернення до державних органів, фахівців у галузі права та до суду, щоб довести порушення своїх прав. Наведене дає підстави для висновку, що неправомірні дії відповідачки, пов`язані з тривалим порушенням нормальних умов проживання, побуту та відпочинку позивачки та членів її сім`ї, дійсно завдали позивачці істотних душевних страждань. Що стосується стверджень позивачки про завдання їй моральної шкоди, зумовленої приниженням її честі та гідності, то жодних доказів на підтвердження вчинення відповідачкою таких дій суду не надано. З урахуванням сукупності установлених фактів та обставин, зокрема, обсягу, глибини та тривалості душевних страждань, яких позивачка зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї і членів її сім`ї, суд визнає обґрунтованою компенсацію завданої їй моральної шкоди у заявленому розмірі (15 000 грн) вважаючи такий розмір моральної шкоди цілком розумним і справедливим. Розподіл судових витрат між сторонами З огляду на результат розгляду справи суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідачку сплачений позивачкою судовий збір. Позивачкою також заявлено до відшкодування витрати по оплаті юридичних послуг в розмірі 14 000 грн. Згідно з наявним в матеріалах справи договором про надання юридичних послуг № М-252/24 від 30.03.2024 фізична особа-підприємець [PERSON] зобов`язалась надати позивачці юридичні послуги по складенню проекту позовної заяви. Факт оплати вказаних послуг підтверджується фіскальним чеком від 30.03.2024 на суму 14 000 грн. Водночас за змістом статей 133, 137 ЦПК України до судових витрат відносяться витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою лише адвоката, а не будь-якого спеціаліста в галузі права. Відповідно до положень частини четвертої статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Таких документів до позовної заяви не додано, а відтак правові підстави для покладення на відповідачку витрат позивачки, пов`язаних з оплатою юридичних послуг, відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: approved