Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

[PERSON] в особі представника адвоката Лещенка С. О. звернулася до суду з позовом до Яготинської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, відповідно до вимог якого позивачка просила визначити [PERSON] , [INFO] , додатковий строк тривалістю в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що [INFO] , у віці 84 роки, померла [PERSON] (надалі спадкодавець), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28.10.2021. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, яка складається з нерухомого майна: житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Оскільки спадкодавець склала за життя заповіт на все своє майно на ім`я позивачки [PERSON] , то відповідно до ст. 1223 ЦК України позивачка є спадкоємцем за заповітом після її смерті. Інших, окрім позивача, спадкоємців у заповіті не призначено. Даний заповіт посвідчений 16 жовтня 2009 року, [PERSON] , нотаріусом Яготинської районної державної нотаріальної контори 22 серпня 2007 року, за реєстровим № 2-156. Спадкоємців, передбачених ст. 1241 ЦК України немає. У вересні 2024 року позивачка, здійснюючи генеральне прибирання у приміщенні житлового будинку спадкодавця, серед особистих речей останньої, випадково було знайдено документи зокрема оригінал заповіту, складений на ім`я позивачки, про існування якого їй не було відомо. Ні на момент складання заповіту ні на час смерті заповідачки, позивачці не було відомо про існування вищевказаного заповіту. За життя спадкодавець не згадувала про наявності складеного заповіту, а тому остання в установлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, не зверталась. Після смерті спадкодавця від нотаріуса будь-які повідомлення щодо виклику спадкоємця за заповітом або щодо наявності заповіту не надходили. Отже, як тільки позивачка дізналась про існування заповіту на своє ім`я, звернулась із заявою про прийняття спадщини за заповітом до приватного нотаріуса Овчаренко І. Ж., але при зверненні до вказаного нотаріуса з`ясувалось, що строк для прийняття спадщини, визначений законодавством, сплив 22 жовтня 2023 року. Спадкоємці, які прийняли спадщину та могли б надати письмові згоди на подання позивачкою заяви про прийняття спадщини, відсутні. Також зазначено, що позивачка самостійно та за власні кошти здійснила поховання Спадкодавця. Ухвалою від 17.10.2024 року відкрито провадження у справі та призначено її до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 03.12.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження. Представник позивачки в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримав повністю та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача Яготинської міської ради Денисенко О. М. подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечила. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Яготинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 213 від 26.04.2023 року, серії [NUMBER] . Із копії заповіту від 16.10.2009 року, посвідченого в цей день нотаріусом Яготинської районної державної нотаріальної контори Тищенко І. В. за реєстровим номером № 2-156, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , заповіла все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 17.08.1976 року, житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , належить [PERSON] на праві особистої власності. Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 20.09.2024 року вбачається, що у Спадковому реєстрі відсутня інформація щодо відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до листа-відповіді від 01.10.2024 року № 260/01-16 приватного нотаріуса Бориспільського нотаріального округу Київської області Овчаренко І. Ж., вбачається, що позивачка звернулася із усною заявою щодо прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину 01.10.2022 року, тобто з пропуском встановленого законом строку. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно до листа-відповіді від 01.10.2024 року № 260/01-16 приватного нотаріуса Бориспільського нотаріального округу Київської області Овчаренко І. Ж., вбачається, що позивачка звернулася із усною заявою щодо прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину 01.10.2024 року, тобто з пропуском встановленого законом строку. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування пропущеного строку на подання заяви для прийнтяття спадщини, позивачка посилалася на те, що: у вересні 2024 року позивачка, здійснюючи генеральне прибирання у приміщенні житлового будинку спадкодавця, серед особистих речей останньої, випадково було знайдено документи зокрема оригінал заповіту, складений на ім`я позивачки, про існування якого їй не було відомо. Ні на момент складання заповіту ні на час смерті заповідачки, позивачці не було відомо про існування вищевказаного заповіту. За життя спадкодавець не згадувала про наявності складеного заповіту, а тому остання в установлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, не зверталась. Після смерті спадкодавця від нотаріуса будь-які повідомлення щодо виклику спадкоємця за заповітом або щодо наявності заповіту не надходили. Згідно з частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленум Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці 6 пункту 24 Постанови від 30 травня 2008 року № 3 "Про судову практику у справах про спадкування" вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Статтями 76, 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи підтвердженні матеріалами справи доводи позивача про поважність пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини, а саме необізнаність про складання заповіту, відсутність доказів про намагання нотаріусом розшукати її та повідомити про те, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , а також приймаючи до уваги визначені ст. 2 ЦПК України завдання цивільного судочинства, звернення позивача до нотаріуса у найкоротший строк з моменту обізнаності про свої права та відсутність заперечень відповідача щодо позовних вимог, суд вбачає наявність поважних причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення відповідних дій, тобто визнає зазначені позивачем причини пропуску строку поважними, що відповідно до ст. 1272 ЦК України є підставою для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Outcome: approved