Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду позовною заявою про стягнення з [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Свій позов обґрунтовує тим, що він народився [INFO] у м.Шпола Черкаської області, його батьки [PERSON] та [PERSON] на час його народження знаходились у шлюбі. На даний час батьки розлучені і однією сім`єю не проживають. До досягнення ним повноліття, батько на його утримання виплачував аліменти у примусовому порядку. На даний час він навчається на 1 курсі Уманського національного університету садівництва, факультету менеджменту, денної форми навчання спеціальності 073 «Менеджмент» на контрактній основі. Вартість навчання згідно з умовами договору, про надання освітніх послуг складає 22830 гривень на рік. Він проживає з матір`ю і знаходиться на її повному утриманні, крім нього на утриманні матері знаходиться його сестра [PERSON] [INFO] . В зв`язку з тим, що мати утримує їх з сестрою, вони перебувають у скрутному матеріальному становищі, інших видів доходу, окрім материної зарплати у них не має, за виключенням мізерних аліментів, які у примусовому порядку стягуються з батька на утримання сестри, тому він потребує матеріально допомоги від батька на час навчання. Просить суд стягувати з [PERSON] на його користь на його - [PERSON] , утримання аліменти у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення ним 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу у його відсутність. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та проти його задоволення не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію сторін, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ч.1 ст.15 та ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до приписів ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За приписами ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції Черкаської області, батьками [PERSON] , [INFO] , є: батьком [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Згідно довідки Факультету менеджменту Уманського національного університету садівництва від 24 червня 2024 р. №25-13/2д/117, [PERSON] є студентом І курсу, 11-м групи денної форми навчання за спеціальністю 073 «менеджмент» з 01.09.2023 року по 30.06.2027 року. Навчається за рахунок коштів фізичних, юридичних осіб, стипендія не нараховується. Відповідно до ч. ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. В силу ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Отже, сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Згідно ч. 1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в частині 1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду. Судом враховується правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року по справі 6-1296цс15, згідно якої на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються\~главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті\~199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно положень ч.ч.2, 4, 8 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Частиною першою\~статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено,\~що позивач\~ [PERSON] \~є сином\~відповідача тапісля досягнення повноліття продовжує навчання на денній формі за рахунок коштів фізичних осіб без нарахування стипендії, а отже не має можливості працювати, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги для забезпечення навчального процесу та особистого розвитку. Суд враховує, що обов`язок утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчатися після досягнення повноліття, покладається на обох батьків. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд також бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. При визначені розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує те, що відповідачем позовні вимоги були визнані та не було надано доказів, які б свідчили про неможливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання і потребує такої допомоги. [PERSON] є працездатним, стан його здоров`я суд вважає задовільним, оскільки доказів про зворотне не надано до суду, відомостей про інших утриманців у суду не має. За положеннями ст.\~191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин, враховуючи вимоги\~ст.\~182\~СК України\~щодо обставин,\~які обов`язково\~враховуються судом\~при визначенні\~розміру аліментівсуд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на його утримання, як повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно,\~починаючи з\~16.07.2024\~та до\~закінчення навчання,\~але не\~більше як\~до досягнення\~сином 23\~років. Відповідно до п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~430\~ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved