Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

Адвокат Гофельд Г.С. звернулася до суду в інтересах [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду з вказаним позовом і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Між сторонами 19 липня 2002 року укладено шлюб, зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1048, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Станом на дату подачі позову шлюб не розірваний. Сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджуються свідоцтвом про народження дитини, видане Фрунзенським відділом реєстрації реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 522 від 24 липня 2009 року, серії [NUMBER] . Донька проживає разом з матір`ю [PERSON] (позивачем). Представник позивача вказує, що відповідач проживає окремо, матеріально не забезпечує дитину. Усі питання щодо матеріального забезпечення дитини вирішуються позивачкою. Відповідач у добровільній формі відмовляється надавати матеріальну допомогу. У зв`язку з чим позивачка вимушена звернутися до суду із позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дитини. Ухвалою суду від 07 жовтня 2024 року провадження по справі відкрито, постановлено проводити судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 12 грудня 2024 року адвокатом Мартовицьким К.В., який діє в інтересах [PERSON] на підставі ордеру про надання правничої допомоги серії АХ № 1222605, через електронний сервіс «Електронний суд» направлено відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача просить при задоволенні позовних вимог у справі №638/17853/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, врахувати надані у відзиві докази, зокрема: довідку до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ № 960811 від 08 листопада 2024 року (стосовно наявності у відповідача 3 групи інвалідності), виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, та, як наслідок, призначити стягнення аліментів розмірі 1/6 частини доходу. Позивач в судове засідання не з`явилась, представник позивача адвокат Гофельд Г.С, подала заяву про розгляд справи за їх відсутності, у своїй заяві просила суд задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений своєчасно та належним чином. На підставі положень статті 247 ЦПК України технічна фіксація судового розгляду не здійснювалась. Суд, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, врахувавши позиції сторін, дійшов наступних висновків. Згідно\~ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Так, між сторонами 19 липня 2002 року укладено шлюб, зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1048, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Станом на день судового розгляду справи по суті шлюб не розірваний. Суд вбачає, що сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, видане Фрунзенським відділом реєстрації реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 522 від 24 липня 2009 року, серії [NUMBER] . Донька проживає разом з матір`ю [PERSON] (позивачем), перебуває на її утриманні, [PERSON] вказане не заперечується, зворотного останнім не доведено. Згідно із ч. 1\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. Згідно зі ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною другою\~статті 51 Конституції України\~закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.180\~СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст.\~182\~СК України та роз`ясненнями, які містяться в п. 17 Постанови пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі\~ст. 183 Сімейного Кодексу України\~частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року № 3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Частиною 2\~ст. 18 СК України\~передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Згідно з п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини, дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров`я дитини, відсутність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, наявність на праві власності, володіння та / або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Положенням ст. 191 СК України\~визначено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу\~із дня подання такої заяви. Суд звертає увагу сторін, що відповідно до\~ст. 179 СК\~аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Отже, суд, виходячи з закріплених ч. 9 ст.7\~Сімейного кодексу\~України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, а відсутність також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дитину, прийшов до висновку про існування обов`язку у відповідача матеріально утримувати свою дитину. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд враховує, що відповідач є інвалідом третьої групи, у відповідності до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 08 листопада 2024 року (причина інвалідності: загальне захворювання; висновок про умови і характер праці: протипоказана важка фізична праця, тривале перебування на ногах; рекомендаційні заходи щодо відновлення працездатності: «Д» спостереження травматолога, стаціонарне лікування в травм. відділі, санітарно-курортне лікування). Крім того, судом взято до уваги, що відповідач інших осіб на утриманні не має. Судом також\~враховано,\~що відповідач\~визнав позовні\~вимоги в\~контексті сплати\~аліментів,\~проте,\~просить визначити\~розмір аліментів\~в 1/6\~частини з\~усіх видів\~доходу,\~що суперечить\~імперативним приписам\~положень статті\~183\~СК України,\~згідно з\~якими аліменти\~на одну\~неповнолітню дитину\~стягуються в\~розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. На переконання суду вимоги відповідача, відображені у відзиві щодо стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини доходу не відповідає приписам цивільного процесуального закону, в той час, як вимоги позивача про стягнення аліментів в розмірі частини доходу відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтуються на законі. Обставини, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти саме у такому розмірі, матеріали справи не містять. Тому, виходячи з принципу розумності та справедливості, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей, суд погоджується із вимогами позивача та задовольняє їх у повному обсязі, визначивши розмір аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 23 вересня 2024 року (дня подачі позову) і до досягнення дитиною повноліття. На підставі п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (пункт 3 вказаної статті) , а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved