Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

Свалявська міська рада Закарпатської області звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь Свалявської міської ради Закарпатської області спричинену кримінальним правопорушення шкоду у розмірі 24485,35 грн. В обгрунтування доводів зазначає, що [PERSON] обіймаючи на підставі наказу відділу освіти Свалявської РДА Закарпатської області №133-к від 15.09.2003 посаду завідуючої Драчинського Дошкільного закладу дошкільної освіти Свалявської міської ради, являючись службовою та матеріально відповідальною собою обвинувачувалась у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України (як службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей) та за ч.2 ст.191 КК України (розтрата чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем). Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.07.2024 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 191 та ч.1 ст. 366 КК України, в зв"язку із закінченням строків давності, на підставі п.3 ч.1 ст. 49 КК України, кримінальне провадження закрито, цивільний позов Свалявської міської ради залишено без розгляду, роз"яснивши потерпілому його право на вирішення питання про відшкодування спричиненої злочином шкоди в порядку цивільного судочинства. Вказує, що внаслідок неправомірних дій [PERSON] завдано збитків Свалявській міській раді у розмірі 24485,35 грн. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Свалявської міської ради матеріальні збитки, завдані внаслідок вчинення кримінального правопорушення - шкоду у розмірі 24485,35 грн. Суд своєю ухвалою від 04.10.2024 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначив судове засідання без повідомлення сторін. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви з доданими до позову документами з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Розгляд справи призначено на 08:30 годину 10.12.2024 року. Позивач позовні вимоги підтримує, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з підстав зазначених у позові (вх.№7427). Відповідач відзив на позовну заявуне подала. Відповідач належним чином повідомлена про відкриття провадження. Поштове повідомлення повернуто до суду із розпискою відповідача про отримання копії ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви з доданими до позову документами (а.с.17). Відповідачу роз`яснено, що в разі ненадання нею відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалам. Заперечень на позовну заяву, що спростовують заявлені вимоги до суду не надійшло, заяви про визнання позову до суду не подано. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Суд проводить заочний розгляд справи за наявними доказами у справі та доходить такого висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ч. 1 ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України - достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до ст. 4, 15 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із способів захисту цивільних прав, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди. Відповідно до ст. 22 ЦК України - особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Судом встановлено, що ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.07.2024 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191 та ч.1 ст. 366 КК України, в зв`язку із закінченням строків давності, на підставі п.3 ч.1 ст. 49 КК України. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12015070150000612 від 11.07.2015 року закрито на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України. Цивільний позов Свалявської міської ради про стягнення з [PERSON] 24485,35 грн. в якості матеріальної шкоди залишено без розгляду, роз`яснено потерпілому право на вирішення питання про відшкодування спричиненої злочином шкоди впорядку цивільного судочинства (а.с.6-9). Зазначеною ухвалою встановлено, що [PERSON] обвинувачується у тому, що обіймаючи на підставі наказу відділу освіти Свалявської районної державної адміністрації Закарпатської області № 133-к від 15.09.2003 та до теперішнього часу посаду завідуючої Драчинського дошкільного навчального закладу «Малятко» Свалявської міської ради (в подальшому- ДНЗ), що розташований в селі Драчино, 67 Свалявського району (на теперішній час - Мукачівського району) Закарпатської області, являючись службовою та матеріально-відповідальною особою, наділеною згідно Статуту вищевказаного закладу та посадової інструкції завідуючої Драчинського дошкільного навчального закладу Свалявського району Лізанець Н.Г. від 11.08.2011 організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, будучи відповідальною за дотримання фінансової дисципліни, здійснення підбору педагогічних кадрів та призначення працівників з числа обслуговуючого персоналу, наділеною функцією видання обов?язкових для виконання наказів та розпоряджень працівникам дошкільного навчального закладу, здійснюючи загальне керівництва всіма напрямками діяльності дошкільного навчального закладу, контроль за роботою педагогічних та інших працівників ДНЗ, організовуючи та контролюючи ведення організаційно-розпорядчої, навчально-методичної і статистично-звітної документації, затверджуючи графіки роботи працівників ДНЗ і графіки відпусток, та забезпечуючи подання звітності вчинила службовий злочин за наступних обставин. В період з березня до грудня 2012 року, з лютого до грудня 2013 року, з лютого до квітня 2014 року, з жовтня до грудня 2014 року та лютий 2015 року, більш точний час та дату під час досудового розслідування встановити не вдалось, [PERSON] будучи службовою особою, діючи умисно та протиправно, зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч інтересам служби, періодично вчиняючи службові підроблення, внесла неправдиві відомості до табелів обліку використання робочого часу ДНЗ, шляхом внесення навпроти прізвища [PERSON] цифри "8" та "4", що засвідчило відпрацювання восьмигодинного та чотирьохгодинного робочого дня, які стали підставою для нарахування заробітної плати за вказаний період. Внаслідок чого Свалявською міською радою за 2012 рік, 2013 рік, 2014 рік та 2015 рік було незаконно нарахована заробітна плата в розмірі 17964,31 грн. та проведено нарахування єдиного соціального внеску на загальну суму 6521,04 грн., а всього на загальну суму 24485,35 грн., яку [PERSON] розтратила на користь третьої особи, яка не мала права на таке отримання, здійснивши незаконну виплату [PERSON] , що є розтратою чужого майна на суму 24485,35 грн, внаслідок чого було завдано державі матеріального збитку. За правилами ч.1 ст.1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При прийнятті рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України за клопотанням цієї особи, суд не встановлює винуватість особи та не досліджує докази на підтвердження такої винуватості. Обов`язок по доказуванню факту спричинення відповідачем позивачу заподіяної шкоди покладається на позивача. Для відшкодування шкоди повинен бути доведеним не лише факт заподіяння шкоди, а і факт заподіяння такої певною особою, а також її розмір. За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позивач заявлених вимог належними та допустимими доказами не довів, поскільки позивачем не додано жодного доказу, який би доводив вину [PERSON] у заподіянні майнової шкоди та її розмір. Додана до позову ухвала Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.07.2024 року вини [PERSON] та розмір заподіяної шкоди не доводить, поскільки такі обставини судом не досліджувалися та не встановлювалися. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; докази на їх підтвердження; ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Оцінивши надані суду докази в їх сукупності, обставини справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, суд вважає за необхідне у задовленні позову відмовити у зв`язку з недоведенісю позовних вимог. Статтею 129 - 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: dismissed