Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги в розмірі 31\~638,50 грн. В обґрунтування\~позову\~зазначає, що комунальним підприємством Теплокомуненерго міста Монастирище (далі - підприємство, позивач або КП Теплокомуненерго м. Монастирище) надаються послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем теплопостачання, абонентського обслуговування багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] , в тому числі і для квартири [ADDRESS] . Власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Особовий рахунок на послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем теплопостачання, абонентського обслуговування для квартири [ADDRESS] відкрито на [PERSON] . Між КП Теплокомуненерго м. Монастирище і відповідачем договору про надання послуг з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем теплопостачання не укладено. [PERSON] свій обов`язок із оплати спожитих послуг по вказаному приміщенню не виконує. Фактично послуги з постачання теплової енергії, послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, абонентського обслуговування для квартири відповідача, що знаходиться в структурі багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] надавались, тобто зобов`язання відповідача за відсутності укладених договорів виникає на підставі дії закону. Відсутність договорів не звільняє відповідача сплати заборгованості за спожиті послуги. В період з 01.10.2021 по 30.06.2024 включно в квартиру [ADDRESS] надавалися послуги з постачання теплової енергії, технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, абонентського обслуговування. Підприємством за надані послуги направлялися рахунки шляхом вкладення у поштову скриньку даної квартири, які в порушення строків передбачених ст. 530 ЦК України. відповідачами не оплачені. Квартиру відповідача не відключено від централізованого теплопостачання. Квартира [ADDRESS] , який, в свою чергу, вводився в експлуатацію з комплексом інженерного обладнання, будівельними вимогами до інженерного обладнання, в тому числі до системи опалення. Постачання теплової енергії в даний будинок здійснюється централізовано. Внутрішньобудинкова система, по якій здійснюється поставка теплової енергії до квартири та інших приміщень, є єдиною внутрішньобудинковою системою, відповідно до будівельних норм. Система опалення вказаних приміщень є невід`ємною частиною системи опалення будинку, розташованого за вказаною адресою. У квартирі відповідача наявна внутрішньобудинкова система опалення. Через єдину централізовану систему опалення надавалися послуги з постачання теплової енергії в житловий будинок по [ADDRESS] , в тому числі і у згадану квартиру [ADDRESS] . Отже, оскільки у квартирі відповідача тепловіддаючі поверхні були наявні, то він отримував теплову енергію. Квартира відповідача не є відокремленою від вказаного будинку та опалюється від централізованої внутрішньобудинкової системи теплопостачання тривалий час. Через єдину централізовану систему опалення здійснювався відпуск теплової енергії в житловий будинок по [ADDRESS] , в тому числі і в приміщення відповідача. Квартира належна [PERSON] не відключена від централізованого опалення у встановлений законом порядку. Факт споживання відповідачем послуг з постачання теплової енергії підтверджується рішеннями Монастирищенської міської ради про початок опалювальних сезонів, виписками з банків про оплату послуг підприємства іншими споживачами у такому будинку, актами фіксації початку та закінчення опалювальних сезонів/фіксації показників загальнобудинкового засобу обліку теплової енергії, актами готовності теплового господарства до опалювальних сезонів тощо. Підприємство забезпечує споживача послугами якісно та безперебійно, однак вартість спожитих послуг відповідач належним чином не оплачує. Оплату спожитих житлово - комунальних послуг в обумовлений законом термін не проводять. Станом на\~01.07.2024\~споживач заборгував\~підприємству за\~спожиті послуги\~31\~592\~грн 62 коп. Борг утворився за період з 01.10.2021 по 30.06.2024, включно. 18.07.2024 [PERSON] було направлено досудове попередження з вимогою оплатити наявний борг. В добровільному порядку борг не сплачено. Споживач безпідставно ухиляється оплатити його. В м. Монастирище та с. Нове Місто функціонує централізована система теплопостачання. Внутрішньобудинкові системи теплопостачання будинків приєднані до зовнішніх теплових мереж (місцевої (розподільчої) теплової мережі, магістральної), аж до джерела теплової енергії. В будинку по [ADDRESS] діє внутрішньобудинкова централізована система опалення, яка гідравлічно та теплотехнічно об`єднує усі квартири. Позивач здійснював та продовжує надавати послуги з постачання теплової енергії, технічного обслуговування внугрішньобудинкових систем теплопостачання, абонентського обслуговування вказаною будинку. З 01.05.2019 в повному обсязі введено в дію Закон України від 09.11.2017 № 2189-VІІІ "Про житлово - комунальні послуги" (далі - закон). Згідно з вказаним законом визначено нову класифікацію житлово-комунальних послуг, нову систему взаємовідносин, що виникатимуть у процесі надання та споживання цих послуг, передбачено різні моделі договірних відносин у сфері комунальних послуг, змінено підходи до формування тарифів на комунальні послуги га нарахування плати споживачам. КП "Теплокомуненерго" м. Монастирище отримало протокол зборів співвласників багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] від 10.09.2020, згідно якого співвласники обрали індивідуальну модель договорів надання послуги з постачання теплової енергії із здійсненням обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання та дійшли згоди з виконавцем комунальної послуги щодо розміру плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем такого будинку. Співвласники багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] дійшли з підприємством щодо розміру плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання у такому будинку згідно із протоколом зборів. Право КП Теплокомунснерго" м. Монастирище на стягнення відсотків за користування чужими грошовими коштами передбачено ч. 3 ст. 662 ЦК України. Таким чином, відповідачеві нараховано інфляційні втрати на суму 31,10 грн та 3% річних від простроченої суми в розмірі 13,76 грн. Згідно розрахунку суми боргу, за відповідачем утворилася заборгованість за спожиту теплову енергію та послуги в розмірі: основного боргу 31\~592,62 грн; інфляційні за час прострочення зобов`язання 31,10 грн та 3% річних від простроченої суми 14,78 грн, а всього: 31\~638,50 грн. Просить стягнути з [PERSON] на користь комунального підприємства Теплокомуненерго міста Монастирище 31\~638,50 грн боргу за спожиті житлові комунальні послуги та стягнути судовий збір в розмірі 3\~028,00 грн. Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 27.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням справи до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 10.12.2024 вирішено проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. В судове засідання представник позивача КП «Теплокомуненерго» м. Монастирище не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. На адресу суду подав клопотання про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений за зареєстрованим місцем проживання; жодних заяв чи клопотань не подавав, правом на надання відзиву на позов не скористався. Передбачених ч. 2\~ст. 223 ЦПК України\~підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. 280 - 283 ЦПК України. Оскільки, відповідно до вимог\~ст. 279 ЦПК України, справа розглядається без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.\~12,\~13 ЦПК України\~суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Перевіривши викладені у заяві по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 1\~ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~(із змінами) № 2189-VIII від 09.11.2017 (далі Закон № 2189 від 09.11.2017) передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно з п. 6 ч. 1 ст.\~1, п. 2 ч. 2 ст.\~Закону № 2189 від 09.11.2017, обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг одночасно покладено як на споживача (відповідача), так і на виконавця (позивача). Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~1\~Закону\~№\~2189\~від\~09.11.2017 індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; Колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги. Таким чином, споживачем житлово - комунальних послуг в розумінні Закону № 2189 від 09.11.2017 є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 387074932 від 16.07.2024, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» № 417-VIII\~від 14.05.2015 визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління (далі Закон № 417-VIII від 14.05.2015). Відповідно до п. 1, 5, 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 417-VIII від 14.05.2015 багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна; співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку; спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону № 417-VIII від 14.05.2015 власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 417-VIII від 14.05.2015 спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Згідно з п. 2, 10 ч. 1 ст. 7 Закону № 417-VIII від 14.05.2015 співвласники, зокрема, зобов`язані забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону № 417-VIII від 14.05.2015 кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Згідно з ч.\~3\~ст.\~7\~Закону №\~417-VIII\~від 14.05.2015 у разі відчуження квартири чи нежитлового приміщення новий власник набуває усіх обов`язків попереднього власника як співвласника. Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Закон України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» № 2119-VIII від 22.06.2017 визначає засади забезпечення комерційного, у тому числі розподільного, обліку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та забезпечення відповідною обліковою інформацією споживачів таких послуг (далі - Закон № 2119-VIII від 22.06.2017). Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону № 2119-VIII від 22.06.2017 вузол комерційного обліку - вузол обліку, що забезпечує загальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом. Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 2119-VIII від 22.06.2017 комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Відповідно до п. 2, 3, 6 ч. 2 ст. 10 Закону № 2119-VIII від 22.06.2017 визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених\~частиною другою\~статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в такому порядку: обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за\~методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства; загальний обсяг теплової енергії (крім обсягу теплової енергії, витраченого на приготування гарячої води, забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також приміщень, де встановлені вузли розподільного обліку теплової енергії/прилади - розподілювачі теплової енергії) розподіляється між споживачами, приміщення/опалювальні прилади яких не оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії, пропорційно до опалюваної площі (об`єму) таких споживачів; обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, визначається за\~методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого нежитлового приміщення, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна) або за рішенням співвласників будівлі - за іншим принципом, визначеним цією методикою. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону № 2189 від 09.11.2017 до повноважень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, зокрема, належать встановлення\~методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг\~(крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії, а також послуги з поводження з побутовими відходами) у багатоквартирних будинках та інших будівлях, де налічуються два або більше споживачів. Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України № 315 від 22.11.2018, затверджено методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг (далі - Методика № 315 від 22.11.2018). Методика №\~315\~від 22.11.2018 встановлює порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг. Згідно з абз. 2 - 5, 9, 10 п. 2 Методики № 315 від 22.11.2018 допоміжні приміщення - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будівлі/будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення); загальнобудинкові потреби - витрати на забезпечення спільних потреб будівлі/будинку комунальними послугами; загальнобудинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинковихсистем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання,та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення; місця загального\~користування\~(далі-МЗК)\~загальнодоступні місця\~у\~будівлі/будинку\~(вестибюль,\~загальний\~коридор,\~сходова\~клітка,\~загальні кухні,\~спільні душові\~та санвузли,\~загальні пральні,\~передпокій квартири\~тощо),\~окрім допоміжних\~приміщень; опалюване приміщення - приміщення у будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря; приміщення з індивідуальним опаленням - приміщення, що забезпечується тепловою енергією від індивідуального джерела, встановленого у ньому, та що на законних підставах від`єднано від внутрішньобудинкової системи опалення, у якому забезпечується нормативна температура повітря. Відповідно до абз. 2 п. 3 Методики № 315 від 22.11.2018 розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано. Згідно з п. 1 розділу VI Методики № 315 від 22.11.2018 для споживачів, приміщення яких оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, розподілене питоме споживання теплової енергії в розрахунку на 1 квадратний метр площі (1 кубічний метр об`єму) квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії. Мінімальна частка середнього питомого споживання теплової енергії на опалення визначається для опалюваних приміщень, оснащених приладами розподільного обліку теплової енергії. Цією часткою перевіряють додержання теплового режиму в цих приміщеннях протягом опалювального періоду, в яких не допускається зниження температури повітря більше ніж на 4\~oC від нормативної температури внутрішнього повітря. Якщо опалюване приміщення спожило менший обсяг теплової енергії, визначений за показаннями приладів розподільного обліку теплової енергії, ніж визначений за мінімальною часткою середнього питомого споживання, такому приміщенню донараховується обсяг спожитої теплової енергії. Для опалюваного приміщення, оснащеного приладом (приладами) розподільного обліку теплової енергії, крім обсягу теплової енергії, визначеного на підставі його/їх показань, здійснюється донарахування обсягу теплової енергії\~Qдонпр.j\~або\~Qдонпр.g\~з метою унеможливлення опалення приміщення за рахунок суміжних опалюваних приміщень або опалюваних МЗК та допоміжних приміщень, запобігання утворенню грибків та плісняви в приміщеннях, МЗК та допоміжних приміщеннях, а також недопущення зниження нормативного строку експлуатації приміщення/будівлі/будинку. Це донарахування не застосовується у разі наявності обґрунтованої претензії щодо кількості та/або якості наданої послуги у приміщені або не застосовується автоматично за наявності у будівлі/будинку більше 30 % опалюваних приміщень, щодо яких оформлено такі претензії. Середнє питоме споживання теплової енергії розраховується як сумарний обсяг теплової енергії, витраченої на опалення всіх опалюваних приміщень будівлі, віднесений до сумарної загальної/опалюваної площі/об`єму цих приміщень (у тому числі приміщень, не оснащених приладами обліку, за винятком приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення), з урахуванням положень\~пункту 11\~розділу I цієї Методики. Таке питоме споживання теплової енергії має відповідати нормативній температурі внутрішнього повітря. Розділом III Методики № 315 від 22.11.2018 передбачено порядок визначення та розподілу між споживачами обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень. Відповідно до\~п.\~14 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 «Про затвердження\~Правил надання\~послуги з\~постачання теплової\~енергії і\~типових договорів\~про надання\~послуги з\~постачання теплової\~енергії» (далі\~-\~Правила №\~830\~від 21.08.2019) відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої\~наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315. Згідно з абз. 4 п. 24 Правил № 830 від 21.08.2019 обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води. Відповідно до п. 38 Правил № 830 від 21.08.2019 споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання). Таким чином, оскільки квартира відповідача знаходиться у багатоквартирному будинку, а внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною, він зобов`язана нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку. Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 26.09.2018 у справі № 703/58/16-ц, від 22.12.2020 у справі № 311/3489/18. Згідно з ст. 162 ЖК України у будинках (квартирах), що належить громадянинові плата за користування житловим приміщенням встановлюється угодою сторін, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Оскільки, [PERSON] є власником майна, а тому відповідно до ст. 162 ЖК України зобов`язаний брати участь у витратах по утриманню квартири та відповідно до Закону № 2189 від 09.11.2017 є споживачем житлово-комунальних послуг. Відповідно до\~ст. 13 Закону № 2189 від 09.11.2017\~договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Виконавець комунальної послуги, який займає монопольне становище на ринку, за наявності у нього технічних можливостей надання комунальної послуги не вправі відмовити в укладенні відповідного договору споживачеві чи іншій особі, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, якщо інше не передбачено законом. Договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Відповідно до змісту позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача заборгованість з 01.10.2021 до 30.06.2024. Договору з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії (із здійсненням обслуговування і поточному ремонту внутрішньобудинкової системи теплопостачання) матеріали справи не містять. Проте,\~відповідно\~до\~ч.\~1\~ст.\~9\~\~Закону\~№\~2189\~від\~09.11.2017\~споживач\~здійснює\~оплату\~за\~спожиті\~житлово-комунальні\~послуги\~щомісяця,\~якщо\~інший\~порядок\~та строки\~не визначені\~відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно з п. 37 Правил № 830 від 21.08.2019 споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Таким чином, за період з 01.10.2021 до 30.06.2024 споживач [PERSON] не звільняється від оплати отриманих ним житлово - комунальних послуг. Згідно з\~ч.\~1\~ст.901 ЦК України\~передбачено, що \~за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 2 ст. 901 ЦК України положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно з довідкою № 485, виданою 31.07.2024 виконавчим комітетом Монастирищенської міської ради, послуги з постачання теплової енергії, абонентського та технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання для усіх споживачів міста Монастирище та села Нове Місто упродовж періоду з червня 2021 по червень 2024 років, включно, надавалися комунальним підприємством «Теплокомуненерго» міста Монастирище безперебійно та якісно (а.с. 7). Згідно з рішенням Монастирищенської міської ради № 190 від 23.09.2021 «Про початок опалювального сезону 2021 - 2022 років» розпочати опалювальний сезон 2021 - 2022 років житлових і адміністративних будинків, дитячих навчальних закладів та інших установ при умові зниження середньодобової температури зовнішнього повітря до +8 С і нижче протягом трьох діб (а.с. 9). Відповідно до рішення Монастирищенської міської ради № 154 від 28.09.2022 «Про початок опалювального сезону 2022 - 2023 років» розпочати опалювальний сезон 2022 - 2023 років житлових і адміністративних будинків, дитячих навчальних закладів та інших установ при умові зниження середньодобової температури зовнішнього повітря до +8 С і нижче протягом трьох діб та з урахуванням правового режиму воєнного стану (а.с. 9 зворотна сторона). Згідно з рішенням Монастирищенської міської ради № 209 від 04.10.2023 «Про початок опалювального сезону 2023 - 2024 років» розпочати опалювальний сезон 2023 - 2024 років житлових і адміністративних будинків, дитячих навчальних закладів та інших установ при умові зниження середньодобової температури зовнішнього повітря до +8 С і нижче протягом трьох діб (а.с. 10). КП «Теплокомуненерго» надано показники загальнобудинкового засобу обліку теплової енергії багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] , який містить період із жовтня 2021 до березня 2024, початкові та кінцеві показники, їх різницю, перевідний коефіцієнт та різницю, Гкал (а.с. 51). Відповідно до копій виписок з банку про оплату іншими споживачами з індивідуальними системами опалення у будинку по [ADDRESS] , зокрема, жителі багатоквартирного будинку, [ADDRESS] сплачують кошти за централізоване опалення (а.с. 44 - 49). Згідно з актами стану готовності теплового господарства до роботи в опалювальний періоди: 2021 2022 від 28.09.2021, 2022 2023 від 11.09.2022, 2023 2024 від 21.09.2023 та актами готовності теплового господарства до роботи в опалювальні періоди: 2021 2022, 2022 2023, 2023 2024 теплове господарство підготовлено до роботи в опалювальний період і має право на отримання акта готовності до роботи в опалювальний період та підприємству надано дозвіл на початок опалювального періоду (а.с. 37 38, 39 - 40). Крім того, відповідно до актів фіксації подачі та припинення теплоносія за 2022-2023, 2023 - 2024 роки підприємством перед початком та закінченням опалювального періоду зафіксовано факт подачі та припинення подачі теплової енергії в житловий будинок по [ADDRESS] з фіксацією показників лічильника, який на вказані періоди мав відповідну сертифікацію та пройшов державну повірку (а.с. 41 - 42). Відповідно до ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання»\~№ 2633-IV від 02.06.2005 (із змінами) (далі Закон № 2633-IV від 02.06.2005) споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості в судовому порядку. Згідно з ст. 7 Закону № 2189 від 09.11.2017, ст. 67, 68 Житлового кодексу України передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а також встановлено обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 5 ст.\~13\~Закону\~№\~2189\~від\~09.11.2017 відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Виходячи з аналізу вищезазначених норм Закону споживачі зобов`язанні оплатити житлово-комунальні послуги якщо вони фактично користувались ними як на виконання умов договору так і отриманих споживачем до укладення відповідного договору. Так, судом встановлено, що [PERSON] за період часу із 01.10.2021 до 30.06.2024 включно без укладення індивідуальних договорів фактично користувався житлово комунальними послугами з постачання теплової енергії та обслуговуванням внутрішньобудинкових систем теплопостачання, обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії, абонентського обслуговування, що підтверджується довідкою №\~485,\~виданої\~31.07.2024 виконавчим комітетом\~Монастирищенської\~міської\~ради про надання за адресою споживача комунальним підприємством\~«Теплокомуненерго» міста\~Монастирище безперебійно\~та\~якісно послуг з центалізоваваного постачання теплової енергії, а тому, споживач зобов`язаний\~оплачувати житлово-комунальні\~послуги. Рішеннями виконавчого комітету Монастирищенської міської ради № 113 від 29.07.2020, № 191 від 23.09.2021, № 233 від 10.11.2021, № 276 від 22.12.2021, № 155 від 28.09.2022 № 247 від 24.10.2023 було встановлено тарифи для потреб населення на теплову енергію, на послугу з централізованого опалення, внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії оператору зовнішніх інженерних мереж тощо, проводилось коригування тарифів (а.с. 11 20, 35). Наказом КП «Теплокомуненерго» м. Монастирище № 38 від 02.06.2021 встановлено плату за абонентське обслуговування (а.с. 36). Протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку, що по [ADDRESS] від 10.09.2020, зокрема, визначено індивідуальну модель договорів на надання послуги з постачання теплової енергії та визначено розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем будинку (а.с. 21 - 23). Згідно з ч. 2, 3 ст. 162 Житлового кодексу Української РСР плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Так, судом встановлено, що позивач в повному обсязі виконав свої зобов`язання по наданню послуг. Доказів протилежного, зокрема, ненадання відповідачу [PERSON] послуг, надання неякісних послуг тощо, судом не встановлено. Однак, відповідач належним чином зобов`язання по оплаті послуг з теплопостачання не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість за спожиті\~послуги з\~постачання теплової енергії, послуги з технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання, обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії, абонентського обслуговування за період з 01.10.2021 до 30.06.2024 в розмірі 31\~592,62 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості [PERSON] по квартирі [ADDRESS] , який наданий позивачем та приймається судом до уваги, як належний та допустимий доказ, при цьому, відповідачем зазначені розрахунки заборгованості не спростовані, контррозрахунок заборгованості суду не надано (а.с. 50).\~ Позивач 17.07.2024 надіслав відповідачеві досудове попередження з вимогою оплати заборгованість за надані послуги станом на 17.07.2024, що свідчить про те, що споживач про наявність боргу повідомлений (а.с. 43). Відповідно до\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов в цій частині підлягає до задоволення повністю. Позивач, пред`являючи вимоги про стягнення основної суми боргу, просив у тому числі, стягнути інфляційні втрати в розмірі 31,10 грн та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 14,78 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №\~2189\~від\~09.11.2017 у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити\~пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої\~пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Згідно з ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Закріплена у ч.1 ст. 26 Закону № 2189 від 09.11.2017\~правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та 3 % річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові. Згідно розрахунку суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних за весь час прострочення платежу по [PERSON] ( [ADDRESS] ), який наданий позивачем (а.с. 50), станом на 25.07.2024 відповідач має заборгованість по оплаті наданих послуг: сума основного боргу 31\~592,62 грн, інфляційні за час прострочення зобов`язання 31,10 грн, 3% річних від простроченої суми 14,78 грн, які нараховані на основну суму боргу. З таким розрахунком індексу інфляції та трьох процентів річних суд погоджується, вважає його правильним, при цьому, відповідачем зазначений розрахунок заборгованості не оспорений, не спростований, контррозрахунок заборгованості суду не надано. \~ \~ \~ \~ Відтак,\~суд\~дійшов\~висновку,\~що\~позовні\~вимоги в\~частині\~стягнення\~інфляційних втрат\~розмірі\~31,10\~грн\~та трьох процентів річних в розмірі 14,78 грн підлягають до задоволення у повному об`ємі. Таким чином, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 31\~638,50 грн та про задоволення позову в повному обсязі. \~ \~ \~ \~На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved