Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

Адвокат Усманова\~Є.І.,\~яка діє\~в інтересах\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~яка також\~діє в\~інтересах малолітніх\~дітей [PERSON] ,\~ [PERSON] звернулася\~до Вишгородського\~районного суду\~Київської області\~із позовом\~до [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~третя особа:\~Служба у\~справах дітей\~та сім`ї\~Вишгородської районної\~державної адміністрації\~про усунення\~перешкод у\~користуванні житлом,\~зобов`язання вчинити\~певні дії\~та стягнення\~моральної шкоди.\~В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначила,\~що позивачі\~та малолітні\~діти мають\~зареєстроване місце\~проживання та\~фактично проживають\~в будинку\~ [ADDRESS] .\~Будинок в\~якому проживають\~позивачі розділений\~на дві\~частини з\~окремими входами\~та в\~одній частині\~проживають позивачі,\~в якій\~також мають\~зареєстроване місце\~проживання [PERSON] ,\~його дружина\~та син\~ [PERSON] ,\~2014\~року народження,\~а в\~іншій частині\~будинку проживають\~відповідачі \~ [PERSON] \~(сестра\~ [PERSON] ,\~померлого чоловіка\~ [PERSON] )\~та її\~син [PERSON] \~разом із\~своєю дружиною.\~Фактично родина\~ [PERSON] мешкає\~за іншою\~адресою,\~але в\~будинку зберігаються\~його речі\~і він\~часто відвідує\~будинок та\~позивачів.\~Будинок в\~якому проживають\~сторони спору,\~збудував ще\~ [PERSON] ,\~а [PERSON] \~допомагав йому\~в цьому.\~ [PERSON] \~проживала в\~цьому будинку\~разом зі\~своїм чоловіком\~ [PERSON] \~де і\~народились і\~виросли [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~а пізніше\~і діти\~ [PERSON] \~та [PERSON] .\~В іншій\~частині будинку\~проживали [PERSON] \~(спадкодавець)\~з дружиною\~ [PERSON] ,\~а також\~ [PERSON] \~з сином\~ [PERSON] .\~За час\~проживання в\~будинку всі\~вели спільне\~господарство,\~спільно дбали\~про будинок,\~спільно займались\~його улаштуванням\~та утриманням.\~Після смерті\~у 2003\~році [PERSON] ,\~у 2015\~році [PERSON] \~та у\~2016\~році [PERSON] \~ [PERSON] \~успадкувала будинок\~за заповітом,\~складеним [PERSON] . Після оформлення\~спадщини на\~ [PERSON] ,\~вона як\~новий власник\~запевнила,\~що будинок\~залишається у\~спільному користуванні\~з позивачами,\~що позивачі\~і в\~подальшому будуть\~проживати в\~своїй частині\~будинку,\~а в\~другій частині\~продовжать проживати\~відповідачі.\~За згодою\~ [PERSON] \~як нової\~власниці [PERSON] \~укладала договори\~на утримання\~частини будинку,\~Ліпіліни облаштовували\~свою частину\~будинку,\~ремонтували її,\~встановлювали столярні\~вироби (вікна).\~Однак,\~восени 2020\~року відповідачі\~почали створювати\~позивачам нестерпні\~умови життя\~і вимагати,\~щоб позивачі\~всією сім`єю\~висилилися з\~будинку,\~в якому\~вони проживали\~все життя,\~і в\~якому зареєстровані.\~Після категоричної\~відмови позивачів\~виселитися з\~будинку,\~що відбулося\~на початку\~вересня 2020\~року,\~відповідачі вдалися\~до протиправних\~дій,\~спрямованих на\~створення умов,\~які унеможливлювали\~проживання позивачів\~в будинку. Відповідачі постійно\~погрожують позивачам,\~лякають дітей,\~висувають протиправні\~вимоги щодо\~порядку користування\~житлом,\~перешкоджаючи користуванню\~житлом.\~Фактично відповідачами\~створені умови,\~за яких\~проживання в\~будинку дітям\~є неможливим.\~Іншого житла\~позивачі не\~мають і\~вважають,\~що мають\~право на\~користування вказаним\~житлом та\~вимагати усунення\~перешкод у\~цьому.\~Позивачі вважають,\~що не\~можуть бути\~позбавлені права\~користування будинком,\~проте на\~даний час\~позбавляються внаслідок\~незаконних дій\~відповідачів.\~Відповідачі шляхом\~відключення частини\~будинку,\~в якій\~проживають позивачі\~від електропостачання,\~перешкоджають позивачам\~у користуванні\~житлом,\~наражають здоров`я\~позивачів на\~небезпеку.\~У перешкодах\~у вільному\~доступі до\~будинку (замки\~на воротах\~та хвіртках),\~в перешкодах,\~що створюються\~для доступу\~лікаря до\~хворої і\~неможливості внаслідок\~цього отримати\~вчасно медичну\~допомогу,\~проявляється домашнє\~насильство з\~боку відповідачів,\~що спричиняє\~певні душевні\~страждання для\~всіх позивачів.\~Представник позивачів\~зазначила,\~що моральна\~шкода,\~спричинена спільними\~незаконними діями\~відповідачів по\~виселенню позивачів\~оцінюється кожним\~з позивачів\~окремо та\~полягає в\~наступному:\~для [PERSON] -\~порушення нормального\~порядку проживання\~(вимушена\~постійно перебувати\~в будинку,\~щоб не\~опинитися на\~вулиці,\~оскільки назад\~потрапити не\~буде змоги);\~душевні страждання\~від неможливості\~вийти з\~будинку через\~обмеження в\~пересуванні з\~боку відповідачів\~(замки\~на воротах\~та хвіртці);\~душевні страждання\~через постійне\~побоювання опинитися\~на вулиці;\~стрес через\~неможливість отримати\~медичну допомогу\~внаслідок дій\~відповідачів;\~погіршення самопочуття\~й незручності\~через створення\~відповідачами несприятливих\~умов для\~проживання в\~будинку шляхом\~відключення частини\~будинку від\~мережі електропостачання;\~страх через\~постійні погрози\~відповідачів щодо\~виселення,\~виламування дверей,\~викидання речей\~тощо;\~розрив сімейного\~зв`язку і\~із дочкою\~та онуками,\~які не\~можуть проживати\~в будинку,\~відключеному від\~електропостачання.\~ [PERSON] \~оцінює завдану\~спільно відповідачами\~моральну шкоду\~в 20000\~грн.\~Для [PERSON] \~-\~порушення нормального\~порядку проживання\~(вимушена\~постійно відшукувати\~місце проживання\~для своїх\~дітей,\~для себе,\~адже перебувати\~в будинку\~дітям небезпечно\~через відсутність\~нормального опалення);\~душевні страждання\~через постійне\~побоювання опинитися\~на вулиці\~з двома\~дітьми;\~стрес через\~вимушену розлуку\~із дітьми\~через необхідність\~догляду за\~хворою матір`ю,\~яка залишається\~у спірному\~будинку;\~страх через\~постійні погрози\~відповідачів щодо\~виселення,\~виламування дверей,\~викидання речей\~тощо;\~розрив сімейного\~зв`язку із\~матір`ю,\~яка залишається\~проживати у\~будинку в\~той час,\~як діти\~там проживати\~не можуть.\~ [PERSON] \~оцінює завдану\~спільно відповідачами\~моральну шкоду\~в 20000\~грн. Для [PERSON] та [PERSON] - перебування матері і бабусі у постійному стресі і як наслідок погіршення взаємовідносин у родині; неможливість отримувати дошкільну освіту за зареєстрованим місцем проживання; негативні відчуття внаслідок постійного переїзду з місця на місце; стрес від розірвання зв`язку із бабусею. [PERSON] як законний представник своїх дітей оцінює таку шкоду, що завдана кожній дитині, у 5000 грн. Наголосила на тому, що іншого житла позивачі не мають, [PERSON] є пенсіонеркою за віком, хворіє та на даний час оформлює інвалідність, [PERSON] не може працювати, адже доглядає дитину до досягнення нею трирічного віку. Позивач [PERSON] має статус матері одиначки, отримує соціальну допомогу, як малозабезпечена родина та єдиними засобами для існування позивачів є соціальні виплати та пенсія. На підставі викладеного просила суд зобов`язати відповідачів усунути перешкоди позивачам у користуванні житлом, розташованим за адресою [ADDRESS] , заборонивши відповідачам або будь-яким особам від їх імені, перешкоджати вільному доступу до зазначеного будинку та подвір`я, на якому він розташований та заборонивши перешкоджати відповідачам, або будь-яким особам від їх імені, забезпеченню належних умов проживання позивачів у будинку; встановити порядок користування жилими приміщеннями будинку [ADDRESS] , виділивши у спільне користування позивачам кімнати 1-2, 1-3 та 1-4 площею 27 кв.м, веранду 1-1 площею 19.9 кв.м із влаштованою кухнею та санвузлом 1-7, ганок «І», площею 5.5 кв.м.; надати дозвіл [PERSON] та [PERSON] укладати договори з енергопостачальними, газопостачальними організаціями, комунальними підприємствами щодо підключення до відповідних мереж та обслуговування виділеної у спільне з іншими позивачами користування частини жилих приміщень будинку; стягнути з відповідачів солідарно моральну шкоду на користь [PERSON] та [PERSON] по 20 000 грн. 00 коп. на кожну та на кожну дитину по 5000 грн. 00 коп. В подальшому від представника позивачів до суду надійшла уточнена позовна заява, в якій просила суд залишити частину зустрічних позовних вимог без розгляду, зокрема в частині зобов`язання [PERSON] та [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у користуванні житлом, розташованим за адресою [ADDRESS] заборонивши [PERSON] та [PERSON] або будь-яким особам від їх імені, перешкоджати вільному доступу до зазначеного будинку та подвір`я на якому він розташований та заборонивши перешкоджати [PERSON] та [PERSON] або будь-яким особам від їх імені, забезпеченню належних умов проживання позивачів у будинку; встановлення порядку користування жилим приміщенням будинку [ADDRESS] , виділивши у спільне користування [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та Ліпіліну Микиті Тарасовичі кімнати 1-2,1-3, та 1-4 площею 27 кв.м., веранду 1-1 площею 19.9 кв.м. із влаштованою кухнею та санвузлом 1-7, ганок «І», площею 5.5 кв.м.; надання дозволу [PERSON] та [PERSON] укладати договори з енергопостачальними, газопостачальними організаціями, комунальними підприємствами щодо підключення до відповідних мереж та обслуговування виділеної у спільне з іншими позивачами користування частини жилих приміщень будинку. Вимоги в частині стягнення моральної шкоди внаслідок виселення та фактичного позбавлення житла також уточнила та просила стягнути з відповідачів солідарно моральну шкоду на користь позивачів по 200\~000 грн. 00 коп. на кожного, мотивуючи розмір збільшення моральної шкоди тим, що станом на дату подання даної уточненої заяви усунення перешкод в користуванні та вселення є неможливим, оскільки в квартирі [ADDRESS] де проживали позивачі відсутнє опалення, електропостачання, проводяться ремонтно-будівельні роботи, умов для проживання та перебування немає. А також зазначила, що дана сума визначена позивачами з огляду на тривалість та глибину моральних страждань, які викликані необхідністю кардинальної зміни встановленого укладу для всіх позивачів, переживання з приводу відшукання житла, докладання додаткових зусиль до налагодження побуту, зухвалість поведінки відповідачів, неможливість відновлення законного права у попередньому стані, тривалість порушеного права на майбутнє. Відтак моральну шкоду позивачі на даний час оцінюють в розмірі 200\~000 грн. 00 коп. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 09.12.2020 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка також діє в інтересах малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка також діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Демидівська сільська рада Вишгородського району Київської області (Орган опіки та піклування) про усунення перешкод у користуванні майном. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 03.06.2021 року замінено неналежну третю особу Демидівську сільську раду Вишгородського району Київської області, як орган опіки та піклування належною третьою особою Службою у справах дітей Димерської селищної ради. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 26.08.2021 року прийнято до спільного розгляду з позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка також діє в інтересах малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка також діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Служба у справах дітей Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області про усунення перешкод у користуванні майном зустрічний позов [PERSON] , [PERSON] , яка також діє в інтересах малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Служба у справах сім`ї та дітей Вишгородської районної державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні житлом та зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 03.03.2023 року зустрічні позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , яка також діє в інтересах малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] в частині зобов`язання [PERSON] та [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у користуванні житлом, розташованим за адресою [ADDRESS] заборонивши [PERSON] та [PERSON] або будь-яким особам від їх імені, перешкоджати вільному доступу до зазначеного будинку та подвір`я на якому він розташований та заборонивши перешкоджати [PERSON] та [PERSON] або будь-яким особам від їх імені, забезпеченню належних умов проживання позивачів у будинку; встановлення порядку користування жилим приміщенням будинку [ADDRESS] , виділивши у спільне користування [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] кімнати 1-2,1-3, та 1-4 площею 27 кв.м., веранду 1-1 площею 19.9 кв.м. із влаштованою кухнею та санвузлом 1-7, ганок «І», площею 5.5 кв.м.; надання дозволу [PERSON] та [PERSON] укладати договори з енергопостачальними, газопостачальними організаціями, комунальними підприємствами щодо підключення до відповідних мереж та обслуговування виділеної у спільне з іншими позивачами користування частини жилих приміщень будинку - залишено без розгляду. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 03.03.2023 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 18.01.2024 року залучено Орган опіки та піклування Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору, на стороні позивача за зустрічними позовними вимогами до участі у розгляді даної цивільної справи. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 03.10.2024 року прийнято відмову представника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом адвоката Богуш М.К. від позову. Провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка також діє в інтересах малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка також діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Служба у справах дітей Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області про усунення перешкод у користуванні майном закрито. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 31.10.2024 року залучено до участі в справі за позовом [PERSON] , [PERSON] , яка також діє в інтересах малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Служба у справах сім`ї та дітей Вишгородської районної державної адміністрації про стягнення моральної шкоди, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Службу у справах дітей та сім`ї Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області, замінивши третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Службу у справах дітей та сім`ї Вишгородської районної державної адміністрації. Позивач [PERSON] та представник позивачів у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили про їх задоволення із викладених у позові підстав, надали аналогічні пояснення викладеним у позові. Представник відповідача [PERSON] адвокат Побережник А.О. у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечувала та просила відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Крім того,\~від представника\~відповідача до\~суду надійшов\~відзив на\~позовну заяву,\~в якому\~зазначила,\~що доводи\~позивачів про\~те,\~що відповідачами\~вчиняються неправомірні\~дії щодо\~виселення та\~домашнє насильство\~є безпідставними,\~не підтверджуються\~будь-якими\~належними та\~допустимими доказами.\~На підтвердження\~такого доводу\~позивачі надають\~копії звернень\~на адресу\~служби у\~справах дітей\~та селищної\~ради,\~однак такі\~звернення не\~є свідченням\~/\~підтвердженням того,\~чи в\~дійсності мали\~місце описані\~у зверненні\~факти реальної\~дійсності та\~останні потребують\~також встановлення\~і перевірки.\~Щодо повідомлюваних\~позивачами фактів,\~начебто вчиненого\~ [PERSON] \~економічного насильства\~щодо них,\~у вигляді\~відімкнення електроенергії,\~зазначила,\~що [PERSON] \~21\~жовтня 2017\~року набула\~права власності\~на житловий\~будинок [ADDRESS] ,\~що є\~предметом спору\~-\~на підставі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~заповітом після\~померлого батька,\~-\~спадкодавця [PERSON] .\~У будинку\~(за\~однією адресою)\~на момент\~його успадкування\~ [PERSON] \~було встановлено\~2\~лічильника.\~ПрАТ «ДТЕК\~Київські регіональні\~електромережі» листом\~вих.\~№ 231\~від 10.09.2020\~року,\~що був\~отриманий [PERSON] \~орієнтовно наприкінці\~вересня (точна\~дата невідома),\~повідомило її\~про те,\~що згідно\~нормативних документів\~за однією\~адресою має\~бути встановлений\~один лічильник,\~другий буде\~демонтований та\~про те,\~що [PERSON] \~має подати\~заяву,\~в якій\~вказати,\~який лічильник\~підлягає демонтажу.\~Будучи зобов`язаною\~виконати вимоги\~організації електропостачання,\~ [PERSON] \~була змушена\~написати заяву\~на демонтаж\~лічильника,\~що і\~мало місце\~орієнтовно 10.10.2020\~року.\~Таким чином\~будь-який\~умисел [PERSON] \~щодо демонтажу\~лічильника відрізання\~електроенергії,\~як про\~це стверджують\~позивачі відсутні.\~Зазначені обставини\~(відключення\~електроенергії)\~були предметом\~оцінки Вишгородського\~районного суду\~Київської області\~та Київського\~апеляційного суду\~у справі\~№ 363/231/21\~на предмет\~наявності у\~діях [PERSON] \~складу адміністративного\~правопорушення (домашнього\~насильства,\~економічного насильства).\~Однак відповідно\~до постанови\~Київського апеляційного\~суду від\~14.04.2021\~року у\~даній справі\~було задоволено\~апеляційну скаргу\~адвоката Почерняк\~Ірини Сергіївни,\~та вирішено\~постанову судді\~Вишгородського районного\~суду Київської\~області від\~01\~лютого 2021\~року щодо\~ [PERSON] \~скасувати та\~провадження в\~адміністративній справі\~на підставі\~п.\~1\~ст.\~247\~КпАП України\~закрити за\~відсутністю складу\~адміністративного правопорушення,\~передбаченого ч.\~1\~ст.\~173-2\~КпАП України.\~Тому вважає,\~що позивачі\~безпідставно посилаються\~на зазначені\~обставини. [PERSON] \~та [PERSON] \~вказують,\~що мають\~право на\~користування спірним\~житлом,\~як члени\~сім`ї власника\~будинку в\~тому ж\~обсязі,\~що і\~власник,\~іншого житла\~не мають.\~Проте,\~інше житло\~у -\~ [PERSON] \~та членів\~її сім`ї\~-\~сина [PERSON] \~та його\~дружини,\~також відсутнє.\~Водночас,\~реєстрація 11\~осіб на\~житловій площі\~у 84,1\~кв.м..\~будинку,\~власником якого\~є [PERSON] ,\~в першу\~чергу порушує\~її права\~на належні\~умови проживання\~у власному\~ж майні\~із дотриманням\~санітарних вимог\~(рекомендованої\~законодавством житлової\~площі на\~одну особу),\~облаштування побуту.\~Законодавством не\~встановлено будь-яких\~підстав чи\~умов,\~які б\~надавали переваги\~Ліпіліним перед\~ [PERSON] \~на проживання\~у будинку,\~що б\~ставило [PERSON] \~у скрутне\~становище.\~Також зазначила,\~що [PERSON] та\~її діти\~із сім`ями\~мають у\~володінні та\~користуванні власний\~будинок [ADDRESS] ,\~який залишився\~після смерті\~батьків [PERSON] ,\~а тому\~вважає необґрунтованими\~доводи позивачів,\~що вони\~стануть безхатченками. Позивачі не є членами сім`ї власника будинку, спільне господарство, побут не ведуть. Вимоги щодо стягнення моральної шкоди вважає необґрунтованими, оскільки її відшкодування можливе за умови порушення права особи, факт чого не доведений, та крім того позивачами не обґрунтовано, з чого вони виходили при обрахунку розміру такої шкоди. На підставі викладеного просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представники третіх осіб до суду не з`явилися, подали заяви в яких просили розглянути справу за їх відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Будучи присутніми у судовому засіданні при прийняття рішення покладалися на розсуд суд, та наголосили про неможливість порушення прав малолітніх дітей. Заслухавши пояснення позивача та представника позивачів, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Судом встановлено, що головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] був [PERSON] , [INFO] , що вбачається з облікової картки погосподарського обліку на 2011-2015 роки. Як вбачається, з облікової картки погосподарського обліку за вказаною адресою мають зареєстроване місце проживання [PERSON] (невістка), [PERSON] (онук), [PERSON] (онука), [PERSON] (донька), [PERSON] (онук), [PERSON] (третя особа). З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно встановлено, що [PERSON] , на праві приватної власності належить житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, що вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Виконавчим комітетом Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області, 29.11.2016 року. Зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.10.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3949, посвідченого державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори, Пушняк М.О. та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 101507344 від 25 жовтня 2017 року, вбачається, що [PERSON] , є власником житлового будинку [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім`ї та реєстрації за місцем проживання від 21.10.2020 року № 951 виданої Демидівською сільською радою Вишгородського району Київської області [PERSON] , остання проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Особовий рахунок відкрито на [PERSON] та в будинку зареєстровані: [PERSON] голова домогосподарства, [PERSON] син, [PERSON] невістка, [PERSON] племінник, [PERSON] племінниця, [PERSON] , [PERSON] онуки, [PERSON] невістка, [PERSON] онук, [PERSON] громадянська дружина сина, [PERSON] третя особа. Відповідно до довідки від 29.09.2020 року № 842 виданої Демидівською сільською радою Вишгородського району Київської області [PERSON] разом зі своїми дітьми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено та не заперечується сторонами, що до набуття [PERSON] на підставі свідоцтва про на право на спадщину за заповітом на будинок [ADDRESS] та після у ньому були зареєстровані та проживали позивачі. Вказаний будинок фактично розділений на дві частини та в одній частині проживали позивачі, а в іншій частині будинку проживають відповідачі. Факт користування позивачами частиною будинку також підтверджується договорами про користування електричною енергією, про надання послуг з газопостачання укладені [PERSON] з відповідними установами, актом перевірки та прочищення димових і вентиляційних каналів житлових та громадських будинків, а також квитанціями про їх оплату, з яких встановлено, що особовий рахунок було відкрито на [PERSON] . З наявних в матеріалах справи звернень [PERSON] до органів опіки та піклування Демидівської сільської ради, Вишгородського відділу поліції ГУ НП в Київській області, Служби у справах дітей та сім`ї Київської обласної державної адміністрації, Служби у справах дітей та сім`ї Вишгородської районної державної адміністрації, Вишгородської районної державної адміністрації та наданих відповідей (висновків, довідок) на такі звернення, встановлено, що між сторонами протягом тривалого часу існують неприязні відносини щодо порядку користування житловим будинком розташованого за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] . Так, зокрема вбачається, що [PERSON] перешкоджає заявниці [PERSON] користуватися частиною будинком де проживає заявниця з двома неповнолітніми дітьми та матір`ю, відключила частину будинку від електропостачання, а також перешкоджає доступу лікаря до матері, шляхом закриття хвіртки на замок. Вказане також підтверджується, актом обстеження матеріально побутових умов проживання від 26.11.2020 року та актом від 04.12.2020 року складених депутатами Демидівської та Димерської селищних рад Прищепою К.М. та [PERSON] в присутності свідків. З листа ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» від 10.09.2020 року № 231 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] було встановлено два лічильника, та один з них за заявою [PERSON] було демонтовано, що вбачається з акту ПрАТ «Київобленерго» від 10.10.2020 року. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 16.09.2022 року складеного начальником служби у справах дітей Димерської селищної ради Денисовою С.М., спеціалістом І категорії ССД Кокеровою О.В. з метою обстеження умов проживання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що в квартирі [ADDRESS] проводяться ремонтно-будівельні роботи, опалення, світлопостачання відсутнє, меблів і побутової техніки не має. Умов для проживання і перебування не має. Для виховання та розвитку дітей умови відсутні. В квартирі [ADDRESS] ніхто не проживає та дітей під час обстеження в будинку не виявили. З матеріалів справи встановлено, що позивач [PERSON] має статус матері одиначки, отримує соціальну допомогу, як малозабезпечена родина та єдиними засобами для існування позивачів є соціальні виплати та пенсія. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що знайома з позивачами та [PERSON] є її кумою. Кацалап [PERSON] та [PERSON] їй відомі, бачила їх декілька разів. Зазначила, що діти [PERSON] завжди були доглянуті, нагодовані та у будинку було прибрано. До неї зателефонувала [PERSON] та попрохала їй допомогти, оскільки її тітка та двоюрідний брат створили неможливі умови проживання дітей, тобто були створені всі умови для того, що її висилити, постійно були крики та сварки з їхнього боку. Враховуючи, що діти не могли проживати в створених [PERSON] умовах без світла тепла, вони приїхали та забрали [PERSON] з дітьми до себе, які в них проживали на протязі 4-6 місяців. З [PERSON] не спілкувалася, бачила їх один раз на хрестинах дитини. Пояснила, що останній раз у будинку [PERSON] була коли забирали дітей в кінці листопада 2020 року. Коли забирали дітей, то [PERSON] їх передавала через паркан, оскільки вони були зачинені цепом із навісним замком. В будинку залишилась проживати матір [PERSON] , яку [PERSON] їздила та провідувала, оскільки матір перелізти через паркан фізично не могла. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що мешкає з 2019 року в с. Демидів. У 2020 році познайомилися з [PERSON] , потім познайомився з братом [PERSON] та на початку знайомства все було нормально та дружно. Пояснив, що ініціатором конфліктів був [PERSON] , оскільки почав відключати електроенергію. Згодом він почав допомагати [PERSON] , дав їм переноску для того, щоб вони могли користуватися світлом. На хвіртці висів замок з цепком, щоб [PERSON] та її матір не могли вийти. Цеп на хвіртці висів до тих пір поки не виселили [PERSON] . Допомагав [PERSON] вивозити їх речі та коли їх вивозив, то речі були у плісняві, у зв`язку із тим, відповідачі відрізали їм світло та тепло та вони там перебували в куртках. Будинок був жахливий оскільки все було у плісняві, а двері були пошкоджені сокирою, замки вирубані. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що сторони їй відомі, оскільки проживають поруч. Жили вони в мирі, поки був живий [PERSON] . Пояснила, що [PERSON] є конфліктною людиною та неодноразово чула, як [PERSON] виражалась нецензурною лексикою в сторону [PERSON] . Бачила цеп та замок на паркані, а також коли викликали поліцію, та коли відключали електроенергію. Ліпіліни з маленькими дітьми були виселені з будинку взимку. Також бачила, що у [PERSON] металеві двері, які були пошкоджені, мабуть їх намагалися відчинити сокирою. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що перебував в дружніх відносинах з батьком [PERSON] . Бачив, що постійно висить замок на паркані та особисто звертався до голови сільської ради із повідомленням, що за зачиненими дверима із цепком перебувають люди, приїжджає поліція. Особисто конфлікту який існує між [PERSON] та [PERSON] не бачив та не чув. Допитана у\~судовому засіданні\~свідок [PERSON] \~суду пояснила,\~що [PERSON] та [PERSON] їй відомі, оскільки вони є сусідами і бачила, як [PERSON] неодноразово на [PERSON] викликав поліцію, виганяли з будинку та повісили замок на хвіртку, після чого [PERSON] змушена була перелазити через паркан, оскільки ключи були виключно у [PERSON] . Зі слів сусідів їй відомо, що в частині будинку де проживали [PERSON] опалення не було та [PERSON] [PERSON] вибив двері та сам почав збирати речі [PERSON] . Допитаний у\~судовому засіданні\~свідок [PERSON] \~суду пояснив,\~що йому\~відомі [PERSON] .\~З [PERSON] з 1988 року перебував в дружніх відносинах, а [PERSON] є його сусіди. Вказав, що [PERSON] на своїй половині збудував гараж, скважину, опалення. Був свідком, як [PERSON] відключили електроенергію. Під час відключення електроенергії були присутніми тільки [PERSON] . Бачив, як замок висів з цепом на паркані та [PERSON] не пускав нікого, навіть поліцію на подвір`я та виносив документи лише щодо права власності. Показання свідків є такими, що узгоджуються між собою та не суперечать наданим до суду доказам. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. До способів захисту цивільних прав та інтересів віднесено припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення (пункти 3 та 4 частини другої статті 16 ЦК України). Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (частина четверта статті 9 ЖК України). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» («Kryvitska and Kryvitskyy v. Ukraine») від 02 грудня 2010 року, поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у право на житло. Європейський суд з прав людини зазначив, що концепція «житла» за змістом статті 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. Тому чи є місце конкретного проживання «житлом», що спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме - від наявності достатніх триваючих зав`язків з конкретним місцем проживання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11 січня 1995 року, пункт 63). Відповідно до частини четвертої статті 311 ЦК України фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 21 серпня 2019 року у справі № 569/4373/16-ц (провадження № 14-298цс19), від 13 жовтня 2020 року у справі № 447/455/17 (провадження № 14-64цс20), підсумовуючи висновки про принципи застосування статті 8 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, викладені у рішеннях ЄСПЛ, дійшла висновку, що позбавлення особи права користування житлом можливе за умов, що таке втручання у право особи на повагу до приватного життя та права на житло, передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві. Навіть якщо законне право на зайняття житлового приміщення припинене, особа вправі сподіватися, що її виселення буде оцінене на предмет пропорційності у контексті відповідних принципів статті 8 Конвенції. Таким чином, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції, а тому наступне виселення її з відповідного житла є невиправданим втручанням в приватну сферу особи, порушенням прав на повагу до житла. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені статтею 1167 ЦК України. У частині першій статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Позивачі свої вимоги про відшкодування моральної шкоди обґрунтовують саме неправомірними діями відповідачів, які створювали перешкоди у користуванні частиною будинку в якому вони були зареєстровані та проживали на протязі тривалого часу, що завдало їм моральних страждань. Тлумачення ст. 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи (ухвала Верховного Суду від 13 листопада 2019 року в справі № 216/3521/16-ц (провадження № 61-28299св18), постанова Верховного Суду від 16 червня 2022 року у справі № 569/20510/19 (провадження № 61-13787св20). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) зроблено висновок, що «виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства». Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61 1132св22). Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21). Відповідно до частини першої та третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частинами першою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] , позивачі зазнали моральних страждань, дія вчинена відповідачем призвела до того, що порушився звичайний, нормальний спосіб життя позивачів, вони зазнали душевних страждань, вимушені витрачати зусиль для відновлення своїх прав. Доводи представника\~відповідача [PERSON] \~про те,\~що позивачі\~чинять [PERSON] ,\~як власнику\~майну перешкоди\~у користуванні\~належним їй\~будинком не\~є слушними,\~оскільки вони\~були зареєстровані\~і там\~проживали з\~дозволу колишнього\~власника будинку,\~а сам факт переходу права власності на це майно до іншої особи шляхом його успадкування, не свідчить про вчинення позивачами перешкод у його користуванні. Враховуючи, що матеріалами справи встановлено обставини, які свідчать про неможливість позивачів користуватися частиною будинку, у зв`язку із вчинення власником будинку дій, які унеможливлювали таке користування та проживання, зокрема відключення частини будинку від електропостачання та тепла, вішання замків на двері, що змушувало позивачів винаймати житло для себе та своїх дітей, а також необхідність звертатися до органів поліції та суду за захистом порушених прав, суд вважає наявними передбачені законом підстави для стягнення з [PERSON] , як власника будинку на користь позивачів моральної шкоди в розмірі 50\~000, 00 грн. на кожного, що є розумним та справедливим, виходячи з характеру спору та доказів, наданих позивачами на підтвердження її спричинення. Такий розмір відшкодування моральної шкоди, на думку суду, відповідає вимогам розумності та справедливості з врахуванням наведених обставин, а також відповідає поведінці відповідача [PERSON] . Крім того суд враховує, що [PERSON] жодних доказів на спростування викладених обставин суду не надала. Заявлений позивачами розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 200 000 гривень на кожного є завищеним та не повною мірою відповідає характеру та обсягу моральних страждань, яких зазнали позивачі, суті спірних правовідносин та засадам розумності, виваженості та справедливості. Що стосується позовних вимог в частині солідарного стягнення моральної шкоди з відповідачів, то суд зазначає, що [PERSON] не є власником будинку та позивачами не доведено, що останній заподіяв їм будь-яку моральну шкоду пов`язану з протиправними діями по здійсненню перешкод щодо користування будинком, власником якого він не є. Тому, суд не вбачає підстав для покладання на відповідача [PERSON] цивільної відповідальності за порушення прав позивачів у цій справі. Отже, позов підлягає частковому задоволенню, а порушене право позивачів захисту. На підставі викладеного та

Outcome: partial