Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа: Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначив, що 30.06.2023 року о 17 год. 08 хв. по відношенню до нього інспектором 1-го батальйону 3-ї роти УПП в Кіровоградській області лейтенантом поліції Кравченко Вадимом Ігоровичем винесена постанова серія ЕАО №7257573 про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, в якій зазначено що, 30.06.2023 о 17 год. 08 хв. 31 сек. в м. Кропивницький вул. Холодноярська, 100, водій, не вказано\~хто саме, керував транспортним засобом, не вказано яким саме, швидкістю 74 км/год в межах населеного пункту м. Кропивницький позначеним дорожнім знаком 5.49 початок населеного пункту при дозволеній не більше 50 км/год. Прилад вимірювання швидкості TRU САМ ТС00007031, чим порушив п.12.4 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст.122 КУпАП, та застосував до нього, адміністративне стягнення штраф у розмірі 340 грн. Вважаючи зазначену постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП та винесеною з перевищенням компетенції суб`єкта владних повноважень, 12 липня 2023 року позивач звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із адміністративним позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. 28 липня 2023 року ухвалою судді Центрально-Міського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження по справі №216/4601/23. Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 20 листопада 2023 року скасовано постанову про накладання на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАО №7257573 від 30.06.2023 року винесену інспектором 1-го батальйону 3-ї роти УПП в Кіровоградській області лейтенантом поліції Кравченком Вадимом Ігоровичем та визнано дії інспектора 1-го батальйону 3-ї роти УПП в Кіровоградській області лейтенантом поліції Кравченка Вадима Ігоровича протиправними щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення 30.06.2023 року постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАО №7257573 по відношенню до позивача - протиправними, а провадження у цій справі закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. Рішення суду не оскаржувалося та набрало законної сили 01 грудня 2023 року. Працівники поліції, передали постанову серія ЕАО №7257573 від 30.06.2023 року про накладання на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі до Кропивницького ВДВС КРКО ПМУМЮ (м. Одеса) на виконання. На підставі цього 06 лютого 2024 року державним виконавцем Кропивницького ВДВС КРКО ПМУМЮ (м. Одеса) Урсаленко Ю.В. відкрито виконавче провадження ВП№74063303. 19 березня 2024 року на підставі заяви позивача, державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження ВП№74063303. Позивач зазначає, що завдана йому моральна шкода полягає у безпідставному відкриттю справи про адміністративне правопорушення лейтенантом поліції Кравченко Вадимом Ігоровичем, який склав постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАО №7257573 від 30.06.2023. Факт вчинення порушення позивачем\~правил дорожнього руху\~не підтвердився, що і було встановлено рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 20.11.2023 року. Вважає, що лейтенант поліції Кравченко В.І. склав у відношенні позивача протокол про адміністративне правопорушення безпідставно. Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінює в сумі 50 000 грн. На підставі зазначеного позивач просить про задоволення позову. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 квітня 2024 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 квітня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження по справі. 29 квітня 2024 року від представника третьої особи Державної казначейської служби України до суду надійшли пояснення. В обґрунтування зазначено, що Казначейство діє відповідно до повноважень та компетенції, визначених, зокрема, Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215. Згідно з Положенням, Казначейство є юридичною особою, має самостійний баланс, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням та не несе відповідальності за дії органів державної влади. Казначейство виступає від власного імені, самостійно відповідає за власними зобов`язаннями і є окремим учасником цивільних відносин відповідно до частини 1\~статті 2 ЦК України. Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, тому не повинно нести відповідальність за дії інших державних органів. Сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідачів заподіяли позивачу моральну шкоду. Вина відповідача не встановлена належним чином та не доведена незаконність дій Департаменту патрульної поліції та його посадових осіб, тому відсутні підстави для відшкодування шкоди. Також представник третьої особи у поясненнях зазначив, що позивачем не підтверджена наявність моральної шкоди, в чому саме вона полягає, а також відсутнє обґрунтування саме такого розміру моральної шкоди, що суперечить вимогам законодавства України. 29 травня 2024 року від представника відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування зазначила, що 30.06.2023 року о 17 год. 08 хв. під час несення служби на закріпленому квадраті патрулювання екіпажем у складі інспектора роти №3 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП лейтенанта поліції Кравченка Вадима Вікторовича спільно з напарником зафіксовано факт адміністративного правопорушення, а саме [PERSON] , керуючи транспортним засобом Volkswagen Caddy, номерний знак [NUMBER] по вул. Холодноярська в м. Кропивницький, 100, в межах населеного пункту, позначеного дорожнім знаком 5.49 «Початок населеного пункту» рухався зі швидкістю 74 км/год, таким чином перевищив встановлене обмеження швидкості руху для ТЗ на 24 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Під час розгляду справи, позивачу було повідомлено про початок розгляду щодо нього справи про адміністративне правопорушення та роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП та положення ст. 63 Конституції України. Позивач скористався своїми правами у повній мірі та на власний розсуд, зокрема, з матеріалів справи не вбачається, що позивач клопотав щодо перенесення розгляду справи на іншу дату з метою реалізації свого права на правову допомогу, а також будь-яких інших заяв або клопотань скористатися правничою допомогою на місці розгляду справи. Факт невикористання позивачем свого права не доводить факту його обмеження працівником поліції. Поліцейським при розгляді справи та прийнятті рішення було взято до уваги і розглянуто всі наявні докази у встановленому законом порядку і спосіб відповідно до ст.251, 252, 268 КУпАП. Щодо посилання позивача на ті обставини, що використання приладу TruCam в ручному режимі суперечить вимогам законодавства, вважає помилковим. Зазначає, що можливість використання приладу TruCam LTI 20/20 передбачена свідоцтвом про повірку приладу, сертифікатом, інструкцією з експлуатації, змістом листа ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» № 22-38/49 від 01.10.2019, а також самою конструкцією приладу (наявність ручки для тримання), підтверджується можливість використання приладу у ручному режимі. Тобто, здійснюючи фіксацію тримаючи прилад в руках - фактично поліцейський діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, інструкції з експлуатації приладу та інших документів, що в сукупності свідчить про помилковість доводів позивача. Правопорушення було зафіксоване лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 № ТС000429, без впливу людського фактору. Фактичні дані отримані за його допомогою є прямими доказами у вказаній адміністративній справі. Окрім цього, зазначає, що рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.11.2023 по справі №216/4601/23 адміністративний позов [PERSON] до інспектора роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Кравченка Вадима Ігоровича, управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задоволено. Рішенням суду було встановлено, що час і місце вчинення правопорушення на відео та в постанові різниться між собою. З даного приводу інспектором поліції в постанові серії ЕАС №7257573 від 30.06.2023 було ініційоване службове розслідування, яке було призначене з метою повної, усебічної та об`єктивної перевірки причин та обставин можливого порушення службової дисципліни інспектором роти №3 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП старшим лейтенантом поліції Кравченком Вадимом Ігоровичем. Стосовно невірно зазначеного в графі 6 постанови місця скоєного адміністративного правопорушення, старший лейтенант поліції Кравченко В. зазначив, що автоматично підтягнув по планшету адресу місця розгляду справи. Стосовно часу скоєного правопорушення старший лейтенант поліції Кравченко В. пояснив, що у зв`язку з нестабільною роботою системи ІПНП протягом дня 30.06.2023 виник збій в роботі системи, який вплинув на час вчиненого правопорушення [PERSON] , в подальшому після роздрукування постанови старшим лейтенантом поліції Кравченком В. з власної необережності помилку не помічено. Вважає, що допущення помилок в самій постанові не спростовує порушення позивачем швидкісного режиму та факту скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.122 КУпАП. Щодо відшкодування\~моральної шкоди\~зазначає,\~що відповідно\~до Положення\~про Департамент\~патрульної поліції,\~затвердженого наказом\~Національної поліції\~України від\~06.11.2015\~№ 73,\~у редакції\~наказу Національної\~поліції України\~від 17.05.2024\~№ 540,\~Департамент не\~є органом\~Національної поліції,\~який здійснює\~оперативно-розшукову\~діяльність або\~досудове розслідування.\~В тому\~числі,\~структурний підрозділ\~Департаменту -\~управління патрульної\~поліції в\~Кіровоградській області\~ДПП не\~вповноважений здійснювати\~оперативно-розшукову\~діяльність або\~досудове розслідування. З огляду на вищевикладене, вважають, що вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню, адже до суду не надано належних та допустимих доказів, які підлягають обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають, а саме наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Просить у позові відмовити в повному обсязі. Позивач в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, подала до суду відзив, яким проти позову заперечила, просить відмовити позивачу в заявлених вимогах в повному обсязі. Представник третьої особи Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, до суду надав відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.06.2023 під час несення служби на закріпленому квадраті патрулювання екіпажем у складі інспектора роти №3 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП лейтенантом поліції Кравченка Вадима Вікторовича складена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] , який, керуючи транспортним засобом Volkswagen Caddy, номерний знак [NUMBER] по вул. Холодноярська в м. Кропивницький, 100, в межах населеного пункту, позначеного дорожнім знаком 5.49 «Початок населеного пункту» рухався зі швидкістю 74 км/год, таким чином перевищив встановлене обмеження швидкості руху для ТЗ на 24 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 листопада 2023 року позов [PERSON] до інспектора роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Кравченка Вадима Ігоровича, управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволено, скасовано постанову про накладання на Почерняєва В.В. адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАО №7257573 від 30.06.2023 року винесену інспектором 1-го батальйону 3-ї роти УПП в Кіровоградській області лейтенантом поліції Кравченком Вадимом Ігоровичем та визнано дії інспектора 1-го батальйону 3-ї роти УПП в Кіровоградській області лейтенантом поліції Кравченка Вадима Ігоровича протиправними щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення 30.06.2023 року постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАО №7257573 по відношенню до [PERSON] - протиправними, а провадження у цій справі закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. Рішення суду набрало законної сили 01 грудня 2023 року. 06 лютого 2024 року державним виконавцем Кропивницького ВДВС КРКО ПМУМЮ (м. Одеса) Урсаленко Ю.В., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№74063303, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та постанову про стягнення виконавчого збору. 12 лютого 2024 року державним виконавцем Кропивницького ВДВС КРКО ПМУМЮ (м. Одеса) Урсаленко Ю.В., винесено постанову про арешт коштів боржника в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів яка становить 1142 грн.20 коп. 27 лютого 2024 року [PERSON] направлено заяву до Кропивницького ВДВС КРКО ПМУМЮ (м, Одеса) про закриття виконавчого провадження та скасування усіх заходів виконавчого провадження ВП №74063303. 19 березня 2024 року державним виконавцем Кропивницького ВДВС КРКО ПМУМЮ (м. Одеса) Урсаленко Ю.В., винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП№74063303. Відповідно до частин першої та другої\~статті 16 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди). Відповідно до\~статті 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Загально-конституційні засади відносин між державою та громадянином, зокрема щодо відповідальності держави, закріплено в конституційні та цивільно-правові норми:\~статтю 56 Конституції України;\~статті 1173-1176 ЦК України,\~Закон України № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~(далі - Закон № 266/94-ВР). Згідно зі статтями\~55,\~56 Конституції України\~кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями\~1166,\~1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені\~статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою\~статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За відсутності підстав для застосування частини першої\~статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті\~1173,\~1174\~цього\~Кодексу). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, на підставі\~статті 1174 ЦК України, відшкодовується державою. Статтею 23 ЦК України\~встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості. Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Згідно з пунктом 2 частини першої\~статті 1 Закону України від 01 грудня 1994 року № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~(далі - Закон №266/94-ВР) визначено, що відшкодуванню підлягає шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу. Відповідно до пункту 4 частини першої\~статті 2 Закону № 266/94-ВР\~право на відшкодування шкоди у розмірах і у порядку, передбачених цим\~Законом, виникає, зокрема, у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення. Згідно з пунктом 5\~статті 3 Закону № 266/94-ВР\~у наведених у\~статті 1 цього Закону\~випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження №61-19000сво18), викладений правовий висновок про те, що на підставі пункту 2 частини першої\~статті 1 Закону №266/94-ВР\~в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). У справі, яка переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. У постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі №640/16169/17 (провадження №61-15393св18), зазначено, що здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суди попередніх інстанцій не врахували, що дії працівників поліції щодо затримання позивача та складання щодо нього протоколів про адміністративне правопорушення, відповідно до положень пункту 4 частини першої\~статті 2 Закону № 266/94-ВР, є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, відшкодування такої шкоди здійснюється незалежно від вини. Зважаючи на наведене, висновок суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, про відсутність вини у діях працівників поліції при складанні протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені статтями\~173,\~185 КУпАП, є помилковими. Відповідно до висновків Верховного Суду у постановах від 09 червня 2021 року у справі № 726/837/20, від 26 серпня 2020 року № 544/964/18, від 01 липня 2020 року у справі № 347/1977/17, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення накладеного штрафу. Отже, підставою для відшкодування шкоди у цій справі є встановлення рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 листопада 2023 року порушення законного порядку та підстав притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, внаслідок чого йому були завдані душевні страждання, у цьому випадку застосовуються визначені\~статтею 1174 ЦК України\~загальні підстави цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану посадовою або службовою особою органу державної влади. Водночас доводи представника Департаменту патрульної поліції про те, що позивач не довів належними та допустимими доказами, що неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача позивачу завдана моральна шкода, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями відповідача у заподіянні моральної шкоди, є\~\~безпідставними з\~\~підстав зазначених вище. Що стосується розміру відшкодування моральної шкоди, то суд виходить із такого. Позивач просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 50 000, грн., яку вважає співмірною компенсацією за завдані моральні страждання, виваженою і такою, що відповідає межам розумності, за рахунок коштів державного бюджету України, а саме з асигнувань Департаменту патрульної поліції. В обґрунтування своїх вимог посилався на положення ч.2\~ст. 1167 ЦК України, ч.1\~ст.1174 ЦК України, п.2 ч.1, ст.1, п. 4 ч.1 ст.2, ч.1 ст.4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». При цьому позивач не звернув уваги, що зазначений\~закон\~може бути застосований виключно при наявності підстав до відшкодування шкоди в порядку визначеному\~ст. 1176 ЦК України. Підставою для відшкодування шкоди у зазначеній справі є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Враховуючи зазначене, відсутні підстави для застосування частини першої\~статті 1176 ЦК України, а завдана позивачу шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті\~1173,\~1174\~цього\~Кодексу). Згідно із вимогами\~ст.23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості, вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. Згідно з вимогами ч. 3\~ст. 23 ЦК України\~розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом. У пункті 3\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи були понесені особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 10 січня 2019 року в справі № 532/1243/16-ц , від 26 лютого 2020 року в справі № 142/143/17 . Визначаючи розмір відшкодування за завдану моральну шкоду, суд враховує характер завданої шкоди, а саме, що вона заподіяна постановою посадової особи патрульної поліції про накладення адміністративного стягнення, а\~також душевні страждання, завдані протиправною поведінкою органу щодо [PERSON] . Крім того, суд враховує, те що оскільки провадження у справі було закрито у зв`язку із відсутністю в діях [PERSON] події і складу адміністративних правопорушень, ним не були понесені витрати на погашення штрафу.

Outcome: partial