Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

25 червня 2024 року [PERSON] звернувся до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів та просив суд змінити розмір аліментів, які стягуються з позивача згідно виконавчого листа №214/499/17, виданого 01.03.2017 року Саксаганським районним судом м.. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, кожної окремо, починаючи з 24.01.2017 року і до досягненню дітьми повноліття на 1/3 частину з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що відносно нього на примусовому виконанні перебувають три виконавчі провадження, перше виконавче провадження №53871980 з примусового виконання виконавчого листа №214/499/17 виданого 01.03.2017 року Саксаганським районним судом м. Кривого рогу Дніпропетровської області про стягнення аліментів на утримання дітей; друге виконавче провадження №66483589 з примусового виконання виконавчого листа №213/923/21 виданого 15.06.2021 Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з нього на користь відповідача пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 102\~425,00 грн. та третє виконавче провадження №74736119 з примусового виконання судового наказу №2н/214/668/23 виданого 08.05.2023 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з нього на користь [PERSON] , аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів. Загальний розмір стягнень становить 95 % його доходу, у зв`язку з чим, посилаючись на вимоги ст. 192 СК України, у зв`язку із зміною сімейного стану позивача, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 червня 2024 року вказану справу направлено за підсудністю до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказана справа надійшла до провадження судді Вікторович Н.Ю. Ухвалою суду від 31 жовтня 2024 року відкрито провадження по вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання. Відповідач [PERSON] про перебування у провадженні суду вказаної справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення ухвали суду про прийняття до провадження справи від 31 жовтня 2024 року за адресою проживання, що підтверджується поштовим направлення яке повернулось на адресу суду з відміткою «За закінченням терміну зберігання». Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не направила. Відповідач вважається належним чином повідомленою про розгляд справи відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. У відповідності до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлялася про перебування в провадженні суду даної справи. Однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін, - не подала, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Постанови заступника начальника відділу Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 01.02.2024 року про примусове стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, з [PERSON] в рамка виконавчого провадження №53871980, з примусового виконання виконавчого листа №214/499/17, 2/214/1352/17 виданого 01.03.2017 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, кожної окремо, починаючи з 24.01.2017 року і до досягненню дітьми повноліття. (а.с. 10) Відповідно до Постанови заступника начальника відділу Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 01.02.2024 року про примусове стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, з [PERSON] в рамка виконавчого провадження №66483589, з примусового виконання виконавчого листа №213/923/21, виданого 15.06.2021 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 102\~425,00 грн. за виконавчим листом №214/499/17 пр. №2/214/1352/17 від 01.03.2017 року за період з 24.01.2017 року по 01.02.2021 року. (а.с. 11) Відповідно до Постанови заступника начальника відділу Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 12.04.2024 року про примусове стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, з [PERSON] в рамка виконавчого провадження №74736119, з примусового виконання виконавчого листа №2н/214/668/23 виданого 08.05.2023 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частина заробітку (доходу) платника аліментів, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, починаючи стягнення з 27.04.2023 року, на користь матері дитини [PERSON] . (а.с. 12) Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, конструкція зазначеної статті 192 СК України визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22). Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Верховний Суд\~України в\~постанові від\~05\~лютого 2014\~року в\~справі №6-143цс13\~дійшов висновку,\~що з\~огляду на\~відсутність імперативної\~заборони змінювати\~розмір аліментів\~шляхом зміни\~способу їх\~присудження,\~за положеннямист.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184\~цього Кодексу (ч.2 ст.182 СК України). Згідно з ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх\~вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів і на момент розгляду даної справи змінився сімейний стан платника аліментів [PERSON] , який окрім спільних дітей з відповідачем, має також на утриманні малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , а тому наявні підстави для зменшення розміру аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог та зменшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 березня 2017 року (справа №214/499/17) на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) до 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного та

Outcome: approved