Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

Представник позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (далі -ТОВ «ФК «ЄАПБ») Москаленко М.С. звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором № 13346-07/2021 у розмірі 25 200,00 грн, з яких: 9000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу та 16200,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 20.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Інвеструм» (далі - ТОВ «ФК» «Інвеструм») та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 13346-07/2021. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. За умовами укладеного договору кредитодавець надає позичальнику кредит на суму 9000,00 грн, строком до 18.08.2021 (30 днів), а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, що передбачені умовами договору. 18.02.2022 між ТОВ «ФК» «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 18022022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК» «Інвеструм» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників, за плату та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 18022022 від 18.02.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним договором в сумі 25 200,00 грн, з яких: 9000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою бору, 16200,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 0,00 грн - сума заборгованості за пенею. Відповідач не виконала свого обов`язку та припинила повертати кредит, платити проценти за користування кредитами та виконувати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. За таких підстав позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором № 13346-07/2021 у розмірі 25 200,00 грн, з яких: 9000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу та 16200,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Ухвалою суду від 02.09.2024 відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі\~матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. У встановлений судом строк відповідачем, яка отримала копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви разом з доданими до неї документами, що підтверджується поштовим повідомленням 24.09.2024, що знаходиться в матеріалах справи, не надано відзиву на позов без поважних причин, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України. При цьому, відсутність відзиву на позов із запереченнями відповідача суд не розцінює як визнання позовних вимог, оскільки подання заперечень на позов є правом, а не обов`язком відповідача і не звільняє позивача від доведення певних обставин як то передбачено ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без фіксування судового процесу технічними засобами відповідно до вимог ч. 2 ст. 247, ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, встановив таке. 20.07.2021 між ТОВ «ФК» «Інвеструм» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 13346-07/2021. Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 договору кредит надано в розмірі 9000,00 грн строком до 18.08.2021 (30 днів). Умовами договору визначено тип та розмір процентної ставки. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 547,5 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,50 % процентів на добу. Для клієнта, якому товариство вперше надає кредит діє, діє акційний період і нарахування процентів в цей час здійснюється за ставкою 0,9 % на добу за умови повного повернення кредиту протягом 30 днів з моменту надання кредиту. З метою поглиблення довіри до товариства клієнту може бути запропонований індивідуальний промокод для зниження стандартної процентної ставки, яка становить 2,5 % на добу (п. 1.3, 1.4, 1,5 Договору). 18.08.2021 між сторонами було укладено додаткову угоду № 3 до Договору про надання фінансового кредиту, згідно якої сторони погодили відстрочити виконання зобов`язань за договором на 7 днів, тобто до 24.08.2021. Будь-які нарахування за кредитом на строк дії відстрочки призупиняються, сума заборгованості складає 13050,00 грн. 18.02.2022 між ТОВ «ФК» «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 18022022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК» «Інвеструм» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників, за плату та на умовах, визначених цим договором. Разом з цим, суд зауважує, що договір факторингу № 18022022 від 18.02.2022 містить лише відомості про предмет договору та його гарантії, інші істотні умови договору (порядок проведення розрахунків, відповідальність сторін, строк дії, порядок зміни та припинення договору тощо) відсутні. Окрім цього договір факторингу не містить інформацію про суму грошових коштів, які необхідно сплатити клієнту на виконання умов договору факторингу. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 18022022 від 18.02.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним договором в сумі 25 200,00 грн, з яких: 9000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 16200,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 0,00 грн - сума заборгованості за пенею. До договору додано акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 18022022 від 18.02.2022 без зазначення в ньому сум, належних до сплати клієнту за цим реєстром прав вимоги. Кількість боржників - 4812. Разом з цим, на підтвердження сплати ціни договору факторингу (відступлення права грошових вимог) позивачем не подано письмового доказу, який би свідчив про перерахування грошових коштів на рахунок клієнта (платіжного доручення, квитанції тощо). Додані до позову письмові документи - договір факторингу № 18022022 від 18.02.2022, акт прийому-передачі реєстру боржників та витяг з реєстру боржників № 18022022 від 18.02.2022 не містять інформацію про суму грошових коштів, які необхідно сплатити клієнту на виконання умов договору факторингу. Суд зауважує, що належними та допустимими доказами відступлення права вимоги є докази, які підтверджують належність виконання правонаступником своїх фінансових зобов`язань за договором відступлення прав вимоги, у зв`язку з чим перехід прав та обов`язків до правонаступника можуть підтверджувати відповідні первинні документи щодо повної оплати відступлення права вимоги (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 910/16109/14). Належних доказів\~із оплати відступлення права вимоги до нового кредитора - ТОВ «ФК «ЄАПБ», суду не надано. Частиною 1\~ст.\~4\~ЦПК України\~передбачено,\~що кожна\~особа має\~право в\~порядку,\~встановленому цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~ законних інтересів. Згідно з частиною 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Статтею 350 ГК України факторинг визначений як передання чи зобов`язання банку передати грошові кошти за плату в розпорядження іншої сторони, яка відступає або зобов`язується відступити банку своє право грошової вимоги до третьої сторони. У статті 1077 ЦК України зазначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, за договором факторингу відступлення права грошової вимоги може відбуватися виключно за плату. Відповідно до вимог ч. 1, 2 та 4 статті 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у постанові від 03.11.2021 (справа № 301/2368/14-и) зазначив, що вирішуючи питання про перехід до нового кредитора права грошової вимоги слід звернути увагу на наявність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором. На необхідність перевірки факту перерахування коштів на виконання умов договору про відступлення права вимоги також посилався Верховний Суд у постанові від 29.09.2021 в справі № 2-879/11 (провадження 61-10005св21) з огляду на умови такого договору, зокрема щодо набуття новим кредитором права вимога до боржника після здійснення оплати за вказаним договором. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з викладеного вище, надавши належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та взаємозв`язку, враховуючи недоведеність права вимоги позивача за грошовим зобов`язанням відповідача, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Судові витрати слід покласти на позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed