Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Білгород-Дністровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька в якому просить суд: - визнати [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , уродженця с. Чистоводне Білгород - Дністровський район, Одеська область, батьком дитини [PERSON] , [INFO] ; - зобов`язати Білгород - Дністровський Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород - Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса):виключити відомості про [PERSON] , як батька з актового запису про народження, номер відповідного актового запису 17; -Внести зміни до відповідного актового запису про народження за номером 17, про що 25 вересня 2009 року складено відповідний запис, зазначивши - в графі «батько» [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , уродженця с. Чистоводне Білгород - Дністровський район, Одеська область в графі «громадянство батька» - громадянин України;в графі «прізвище» змінити прізвище дитини « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] », а в графі « по батькові» змінити « [PERSON] » на « [PERSON] ». Короткий зміст та обґрунтування позову Обгрунтовуючи позов, позивач зазначаж, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. 09 квітня 2009 року шлюб між подружжям розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] , актовий запис №38. В період перебування у шлюбі [PERSON] мав інтимні стосунки з [PERSON] , вони таємно зустрічалися. Такі відносини між ними були тривалими. [PERSON] вказує, що після розірвання шлюбу подружжям [PERSON] , позивач з [PERSON] почали проживати разом. На той час [PERSON] чекала на народження дитини. [INFO] у [PERSON] народилася дитина: [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25 вересня 2009 року. Батьком народженого [PERSON] в свідоцтві про народження зазначено « [PERSON] ». 27 січня 2012 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що виконавчим комітетом Володимирівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області видано свідоцтво про шлюб, серії [NUMBER] , відповідний актовий запис за номером 02. Також позивач зазначає, що дитина [PERSON] , [INFO] , завжди називала позивача батьком і ставлення позивача до дитини було, як батька до сина. Але, попри все [PERSON] вважав, що біологічним батьком [PERSON] є [PERSON] . Згодом, позивач став помічати, що дитина схожа з ним за зовнішніми ознаками тощо. Декілька разів [PERSON] запитував у дружини щодо того, хто є біологічним батьком [PERSON] , але чіткої відповіді не отримував, оскільки мати дитини достеменно не була впевнена щодо батьківства. Спільно з дружиною [PERSON] позивачем було прийнято рішення про проведення лабораторного дослідження щодо біологічного батьківства відносно дитини [PERSON] . Так, відповідно до Висновку про біологічне батьківство №MGU1033 від 12 вересня 2024 року встановлено, що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] . Після того, як було проведено лабораторне дослідження і позивач дізнався, що він є біологічним батьком дитини [PERSON] бажає офіційно оформити батьківство. На підставі чого, позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить визнати його батьківство щодо дитини та внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Рух справи у суді Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.10.2024 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підтоговче судове засідання. Позивач та його представник в судове засідання не зявились, але надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, вимоги позову підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась, але надала заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала проти задоволення позову та зазначила, що біологічним батьком дитини є саме позивач та просила суд визнати його батьком і внести відповідні зміни до актового запису. Відповідач у судове засідання не зявився, повідомлявся, шляхом направлення судових повісток, причини неявки суду не відомі, будь-яких заяв або клопотань до суду не надходило. Представник третьої особи не зявився, повідомлявся, шляхом направлення судових повісток, причини неявки суду не відомі, будь-яких заяв або клопотань до суду не надходило. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч.1, 2 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи зазначене, суд вважає можливим у даній цивільній справі ухвалити заочне рішення. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, відзив, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування Судом встановлені наступні обставини. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. 09 квітня 2009 року шлюб між подружжям розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] , актовий запис №38. В період перебування у шлюбі [PERSON] мав інтимні стосунки з [PERSON] , вони таємно зустрічалися. Такі відносини між ними були тривалими. [PERSON] вказує, що після розірвання шлюбу подружжям [PERSON] , позивач з [PERSON] почали проживати разом. На той час [PERSON] чекала на народження дитини. [INFO] у [PERSON] народилася дитина: [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25 вересня 2009 року. Батьком народженого [PERSON] в свідоцтві про народження зазначено « [PERSON] ». 27 січня 2012 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що виконавчим комітетом Володимирівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області видано свідоцтво про шлюб, серії [NUMBER] , відповідний актовий запис за номером 02. Також позивач зазначає, що дитина [PERSON] , [INFO] , завжди називала позивача батьком і ставлення позивача до дитини було, як батька до сина. Але, попри все [PERSON] вважав, що біологічним батьком [PERSON] є [PERSON] . Згодом, позивач став помічати, що дитина схожа з ним за зовнішніми ознаками тощо. Декілька разів [PERSON] запитував у дружини щодо того, хто є біологічним батьком [PERSON] , але чіткої відповіді не отримував, оскільки мати дитини достеменно не була впевнена щодо батьківства. Таким чином, спір між сторонами виник у зв`язку з визнанням позивачем факту свого батьківства відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які детально врегульовані Сімейним кодексом України. Спільно з дружиною [PERSON] позивачем було прийнято рішення про проведення лабораторного дослідження щодо біологічного батьківства відносно дитини [PERSON] . Так, відповідно до Висновку про біологічне батьківство №MGU1033 від 12 вересня 2024 року встановлено, що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч.2 ст.122 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Відповідно до ч.3 ст.122 СК України подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. 27.01.2012 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюбу та остання змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27.01.2012 року, актовий запис №02. Позивач у позовній заяві зазначив, що неповнолітній [PERSON] завжди називав позивача батьком і ставлення позивача до дитини було, як батька до рідного сина, але, попри все позивач [PERSON] вважав, що біологічним батьком неповнолітнього [PERSON] є відповідач [PERSON] . Проте згодом, позивач став помічати, що дитина схожа з ним за зовнішніми ознаками, в звязку з чим, позивач декілька разів запитував у дружини [PERSON] щодо того, хто є біологічним батьком [PERSON] , але чіткої відповіді не отримував, оскільки мати дитини достеменно не була впевнена щодо батьківства. В звязку з чим, позивач спільно з дружиною прийняли рішення про проведення лабораторного дослідження щодо біологічного батьківства відносно дитини. Згідно висновку про біологічне батьківство №MGU1033 від 12.09.2024 року ймовірність батьківства [PERSON] відносно [PERSON] становить 99,9999993827%. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Згідно ст.7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. У відповідності до ч.1 ст.128 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Згідно ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Статтею 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Згідно п.6, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»(надалі Постанова), особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини (п.6 Постанови). Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч.3 ст.128 СК України приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду. У відповідності до вимог ст.76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що: «щодо предмету доказування у даній категорії справи, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved