Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

Гурівська сільська рада діючи в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернулась до суду з цим позовом до відповідачки та просить позбавити її батьківських прав стосовно своєї дитини, а також стягнути аліменти на утримання дитини. Позов мотивує тим, що відповідачка є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Дитина [PERSON] проживає разом зі своєю бабою з 20 квітня 2010 року та перебуває на її повному утриманні. Відповідачка [PERSON] зловживає спиртними напоями, не виконує свої батьківські обов`язки, неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків. З відповідачкою неодноразово проводилась робота щодо належного виконання батьківських обов`язки. Відповідачка негативно характеризується за місцем проживання. Мати не цікавиться навчанням та виховання дитини. Раніше мати добровільно передала дитину на вихованні бабі. Відповідачка [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не надіслала, однак надіслала до суду письмову заяву про визнання позову. У судовому засіданні представник Гурівської сільської ради Кошман Д.В. позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, однак надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що в квітні 2010 року відповідачка у приміщенні сільської ради відмовилась від своєї дитини [PERSON] та передала дитину їй на виховання. З того часу виключно вона здійснює утримання та виховання дитини. У свою чергу відповідачка з того часу жодної допомоги на утримання дитини не надала, ніколи не цікавилась здоров`ям дитини, не відвідувала школу, не брала жодної участі у вихованні та утриманні дитини. Неповнолітній [PERSON] в судовому засіданні суду зазначив, що його мати має бути позбавлена батьківських прав стосовно нього. Тепер навчається в одинадцятому класі місцевої школи. Мати в його житті не брала жодної участі у вихованні, не утримувала його. По суті з народження проживав з дідом та бабою. З боку матері не вчинялось жодних дій щодо піклування про нього, про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, підготовку до самостійного життя. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідка, а також неповнолітньої дитини, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (чч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України). Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом установлено, що відповідачка [PERSON] є матір`ю дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідачка [PERSON] , згідно з характеристикою Гурівської сільської ради від 18 липня 2024 року № 40/14/3-35 характеризується за місцем проживання негативно, незаміжня, проживала разом з дітьми, вела та веде аморальний спосіб життя, легковажна, безвідповідальна, схильна до вживання алкогольних напоїв, сім`я проживає в антисанітарних умовах. [PERSON] проживає разом з бабою та перебуває на її утриманні. Неодноразово стосовно відповідачки надходили скарги про залишення дітей без нагляду дорослих. Відповідно до характеристики Товариства з обмеженою відповідальністю «Моя Дача» від 19 липня 2024 року, [PERSON] характеризується позитивно, сумлінно та відповідально ставиться до покладених на неї обов`язків, дисциплінована, дотримується трудової дисципліни та правил техніки безпеки, легко знаходить спільну мову з колегами, користується повагою та готова допомогти іншим. Згідно з інформацією відділення поліції № 1 (м. Долинська) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області від 22 липня 2024 року № 9567/111-2-24, [PERSON] неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, а саме: 20 вересня 2022 року за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення; 21 лютого 2023 року за ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення; 21 серпня 2023 року за ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення; 27 жовтня 2023 року за ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення; 3 липня 2024 року за ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення; 3 липня 2024 року за ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення; 15 липня 2024 року за ч. 3 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення. З листа Комунального закладу «Центр надання соціальних послуг» Гурівської сільської ради від 24 липня 2024 року № 01-14/129 слідує, що [PERSON] перебувала тричі під соціальним супроводом. За цей період відповідачкою періодично наводився лад в помешканні, однак вона не дотримується санітарно-гігієнічних вимог. Електромережу в будинку відремонтовано, борг за спожиту електроенергію погашено, проте сім`я має велику заборгованість за спожитий природний газ. Робота по запобіганню бродяжництву дітей результату не дала. Через вживання алкоголю мати не має авторитету в дитини. Під час соціального супроводу [PERSON] неодноразово було виявлено в стані алкогольного сп`яніння. Згідно з актом обстеження умов проживання [PERSON] , існує реальна загроза для дітей в сім`ї. Дитина [PERSON] згідно з характеристикою Комунального закладу «Боківський ліцей» Гурівської сільської ради від 22 липня 2024 року № 97 характеризується позитивно. Вихованням дитини займається баба та приймає активну участь в шкільному житті. Дитина забезпечена шкільним приладдям, одягом, комп`ютером. Мати взагалі не займається вихованням та утриманням дитини. За весь період перебування дитини в начальному закладі мати жодного разу не цікавилась його шкільним життям. Заявою від 20 квітня 2010 року, посвідченою секретарем Кіровської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, зареєстрованою в реєстрі за № 135, [PERSON] за неможливістю утримувати дитину, відмовилась від [PERSON] та віддала його на виховання бабі [PERSON] . Висновком Гурівської сільської ради є доцільним позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно її дитини. За змістом п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд установив, що відповідачка [PERSON] тривалий час, а саме більше десяти років із власною дитиною не проживає, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Ці обставини підтвердженні фактичними даними, що містяться у матеріалах цивільної справи. Окрім цього, суд також враховує визнання відповідачкою цього позову, а також думку самої дитини з приводу позбавлення відповідачки батьківських прав. З огляду на вищезазначене, суд уважає доведеним той факт, що відповідачка у справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а саме ухиляється від виконання обов`язків щодо піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Об`єктивних причин за яких відповідачка не виконувала покладені на неї батьківські обов`язки судом не встановлено та доказів з цього приводу матеріали справи не містять. За змістом ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з чч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом установлено, що у відповідачки є дитина щодо якої суд уважає є підстави для позбавлення її батьківських прав. Відповідачка зобов`язана утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Дитина сторін зважаючи на її вік, а саме те, що вона є неповнолітньою, відповідно має незадовільне матеріальне становище, що суд враховує при визначенні розміру аліментів. Суд виходить з презумпції фізичного здоров`я батьків та самої дитини, оскільки інших відомостей про це сторони не надали. Відповідачка працює, а відомості про її майновий стан у справі відсутні. Суд бере до уваги те, що відповідачка визнала позов у цій справі. Суд уважає визначити розмір аліментів, що будуть стягуватись з відповідачки на користь особи (суб`єкта), яка (який) виконує функції опікуна (піклувальника) дитини аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовну заяву пред`явлено до суду 30 липня 2024 року, відповідно починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Отже, суд дійшов висновку про задоволення цього позову. Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3, п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За змістом ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на час звернення до суду) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: позовної заяви немайнового характеру 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви майнового характеру 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», установлений у 2024 році розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня - 3028 грн. З огляду на вищезазначене, з відповідачки підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved