Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

У березні 2024 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , про визначення порядку користування квартирою [ADDRESS] , яка належить позивачу та відповідачу на праві власності у рівних частках. Позивач зазначає, що квартира є трикімнатною, загальною площею 73,6 кв.м., житловою площею 42,3 кв.м. Житлові кімнати у квартирі мають площу: 1 кімната - 18,6 кв.м. з лоджією; 2 кімната - 11,8 кв.м.; 3 кімната - 11,9 кв.м. Враховуючи розмір житлових кімнат у квартирі, позивач вважає, що їй може бути виділено у користування кімнату 1 площею 18,6 кв.м. з лоджією, а відповідачу може бути виділено у користування кімнату 2 площею 11,8 кв.м. та кімнату 3 площею 11,9 кв.м., а приміщення кухні, коридору, ванної кімнати, санвузлу та балкону - залишені у спільне користування сторін. Позивач зазначає, що за запропонованим варіантом порядку користування відповідач матиме можливість використовувати у власних інтересах житлові кімнати загальною площею 23,7 кв.м. (11,9 кв.м. + 11,8 кв.м. = 23,7 кв.м.), що на 2,55 кв.м. (23,7 кв.м. - 21,15 кв.м. = 2,55 кв.м.) більше за розмір її ідеальної частки у житловій площі квартири. Позивач користуватиметься житловою кімнатою, площею 18,6 кв.м., що на 2,55 кв.м. (21,15 кв.м. - 18,6 кв.м. = 2,55 кв.м.) менше за її ідеальну частку, проте з вказаної кімнати є вихід на лоджію, а тому такий порядок користування, на її думку, є найбільш відповідним інтересам сторін спору. 04.04.2024 року [PERSON] подала до суду зустрічний позовом до [PERSON] , про визначення порядку користування квартирою [ADDRESS] , у якому просила виділити у користування [PERSON] з ї неповнолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , житлову кімнату l площею 18, 5 кв.м. з лоджією, виділити у користування [PERSON] житлову кімнату 2 площею 11,8 кв.м, у спільному користуванні залишити житлову кімнату 3 площею 11,9 кв.м., кухню, балкон, коридор, ванну кімнату, санвузол. Вимоги зустрічного позову обґрунтовані тим, що в квартирі зареєстрована [PERSON] та її неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] . [PERSON] вже багато років не проживає в спірній квартирі, ніяким чином не намагалась вселитись для проживання, окрім цього її постійне місце проживання зареєстроване в квартирі [ADDRESS] . Вимоги [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою шляхом виділення їй кімнати 1 площею 18,6 кв.м. з лоджією, а [PERSON] залишити в користуванні дві інші кімнати, [PERSON] не визнає і повністю заперечує, та вказує, що кімнатою 1 площею 18,6 кв. м. користується [PERSON] та її неповнолітня донька. Вони проживають в цій кімнаті тривалий час, зробили там необхідні ремонтні роботи, укомплектували меблями, тому саме ця кімната повинна бути залишена [PERSON] та її доньці. На думку [PERSON] , у випадку, якщо [PERSON] будуть виділені обидві кімнати 2 та 3, то це значно погіршить права [PERSON] та її неповнолітньої доньки, тому кімнату 3 площею 11,9 кв. м. необхідно залишити в спільному користуванні. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом підтримала позовні вимоги та просили задовольнити їх в повному обсязі із мотивів, викладених в позовній заяві. Представник позивача за зустрічним позовом в судовому засіданні заперечувала проти задоволення первісної позовної заяви, та після узгодження з її довірителем [PERSON] , подала заяву у якій вказала, що [PERSON] погоджується на залишенні у її користуванні кімнату 1 площею 18,6 кв., і не заперечує щодо виділення [PERSON] в користування кімнату 2 площею 11,8 кв.м. та кімнату 3 площею 11,9 кв.м. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази судом встановлено наступне. Згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що квартира [ADDRESS] , належить [PERSON] та [PERSON] на праві власності у рівних частках, кожній належить по 1/2 частині помешкання. За технічними характеристиками квартира є трикімнатною, загальною площею 73,6 кв.м., житловою площею 42,3 кв.м. Житлові кімнати у квартирі мають площу: 1 кімната - 18,6 кв.м. з лоджією; 2 кімната - 11,8 кв.м.; 3 кімната - 11,9 кв.м. Крім того в квартирі є коридор площею 15,5 кв.м., санвузол площею 1,2 кв.м., ванна кімната площею 2,6 кв.м., кухня площею 8,9 кв.м. (а.с. 17). Згідно ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Як вбачається із матеріалів справи правовідносини між сторонами виникли з приводу користування майном, що перебуває в спільній частковій власності. Суд враховує, що відповідно до ст. ст. 47, 48 Житлового кодексу УРСРС жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. Норма жилої площі встановлюється в розмірі 13,65 кв.м. на одну особу. За таких обставин, враховуючи розмір квартири та кількість її співвласників усунути непорозуміння в користуванні майном шляхом виділення в натурі кожному його ідеальної частки без порушення прав інших співвласників неможливо, а тому єдиним можливим способом вирішення спору є визначення в судовому рішенні порядку користування вказаним майном. Суд звертає увагу учасників справи, що вимушене встановлення порядку користування квартирою не впливає на зміну розміру часток співвласників. При цьому, встановлюючи порядок користування квартирою суд враховує кількість осіб зареєстрованих у помешканні, їх вік, інтереси неповнолітньої дитини, стосунки в родині, порядок користування кімнатами, який склався між співвласниками і влаштовував сторони до подання позову. З матеріалів справи вбачається, що у вказаній квартирі, яка складається із 3-х житлових кімнат зареєстровані [PERSON] та її неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] . Також фактично в квартирі проживають [PERSON] та її неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні встановлено, що за тривалий час між сторонами склався усталений порядок користування квартирою за яким [PERSON] та її неповнолітня донька користуються більшою кімнатою 1 площею 18,6 кв., зробили там необхідні ремонтні роботи, укомплектували меблями. Як стверджує представник [PERSON] задля уникнення виникнення конфліктної ситуації [PERSON] вважає прийнятним відійти від відповідності реальних часток та передати [PERSON] у користування житлову кімнату 2 площею 11,8 кв.м. та кімнату 3 площею 11,9 кв.м. та залишити в користуванні [PERSON] кімнату 1 площею 18,6 кв. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: partial