Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

Зміст позовних вимог та суть справи 28.10.2024 до Підгаєцького районного суду Тернопільської області через систему Електронний суд надійшла позовна заява [PERSON] , подана через представницю - адвокатку Луцишин Ганну Михайлівну (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №000553 від 28 червня 2024 року, ордер на надання правничої допомоги серії ВО №1088533 від 11.10.2024) до [PERSON] про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Позивачка просить визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (сестри бабусі), яка померла [INFO] , строком три місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування позову, [PERSON] вказала, що за життя її померла родичка, [PERSON] , склала заповіт, в якому на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, а також все те, на що вона за законом мала би право, заповіла позивачці. Спадкодавиця [PERSON] проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . На час смерті вона проживала одна, була одинокою особою, своєї сім`ї не мала, що підтверджується довідками № 276 від 31.07.2024 року та №322 від 25.09.2024 року, виданими Вербівським старостинським округом Тернопільського району Тернопільської області. Найближчою родичкою\~померлої є\~її племінниця\~ [PERSON] ,\~яка є\~відповідачкою у\~цій справі\~і є\~матір`ю позивачки. Крім позивачки, інших спадкоємців, в тому числі, які б мали право на обов`язкову частку у спадковому майні, що залишилося після смерті [PERSON] немає і ніхто на спадкове майно не претендує. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка з кадастровим номером 6124886200:01:001:0798, площею 0,75 га, яка знаходиться на території Вербівської сільської ради Підгаєцького (на даний час Тернопільського) району Тернопільської області та земельна ділянка з кадастровим номером 6124886200:01:001:0337, площею 1,245 га, яка знаходиться на території Вербівської сільської ради Підгаєцького (на даний час Тернопільського) району Тернопільської області. Належність вищевказаних земельних ділянок на праві власності [PERSON] підтверджується інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 01.10.2024. Після звернення позивачки до завідувача Підгаєцької державної нотаріальної контори Нискоклона В.І. (через представника по довіреності) про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, останнім було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини у зв`язку з пропущеним строком для прийняття спадщини та рекомендовано продовжити строк для прийняття спадщини в судовому порядку. Також, нотаріус зазначив, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавались. Позивачка у встановлений законом шестимісячний строк не звернулась до нотаріальної контори та пропустила строк на прийняття спадщини у зв`язку з поважною причиною, а саме через необізнаність про наявність заповіту. Про наявність заповіту, складеного на її ім`я, останній стало відомо лише в 2024 році, однак у зв`язку з воєнними діями на території України, вона разом з дітьми виїхала за кордон, де і дізналася про зупинення перебігу строку для прийняття спадщини на час воєнного стану, але не маючи достатніх знань законодавства, не володіла точною інформацією про строк такого зупинення. Тому позивачка просить суд визнати дані обставини пропуску поважними та надати їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , строком три місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. Процесуальний рух справи Ухвалою від 30 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою від 27 листопада 2024 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду, задоволено клопотання представниці позивачки про долучення доказу та виклик свідка. 11 грудня 2024 року в судове засідання позивачка не з`явилася, однак її інтереси представляла адвокатка Луцишин Ганна Михайлівна. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась. 27 листопада 2024 через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в с.Вербів Підгаєцької територіальної громади Тернопільського району Тернопільської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 21 лютого 2023 року Підгаєцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного-Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відповідний актовий запис № 45 (арк.спр.4). Відповідно до заповіту від 23.03.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за №17 та посвідченого секретарем Вербівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області Добрянською О.Д., спадкодавиця [PERSON] все своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, а також все те, на що вона за законом мала би право, заповіла [PERSON] (арк.спр.5\~зв.). Згідно письмового роз`яснення завідувача Підгаєцької державної нотаріальної контори Нискоклона В.І. № 594/01-16 від 04.09.2024 про відмову у вчинені нотаріальної дії, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з причин пропуску шестимісячного строку для подання за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття та рекомендовано продовжити строк для прийняття спадщини в судовому порядку (арк.спр.8). За даними Спадкового реєстру після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа не заводилась (арк.спр.8\~зв.). Відповідно до даних довідки № 276 від 31.07.2024 року, виданої старостою Вербівського старостинського округу Тернопільського району Тернопільської області, [PERSON] проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . На час смерті вона була зареєстрована та проживала одна (арк.спр. 4\~зв.). Цей факт, що померла [PERSON] була одинокою особою і своєї сім`ї не мала, підтверджується також довідкою №322 від 25.09.2024 року, виданою Вербівським старостинським округом Тернопільського району Тернопільської області (арк.спр. 5). Відповідно до довідки №424 від 25.11.2024 року, виданої заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів Іваном Керницьким та діловодом Вербівського старостинського округу Марією Джулинською, організацію поховання [PERSON] , яка померла [INFO] , здійснила за власні кошти її племінниця [PERSON] (арк.спр.20). Згідно інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 01.10.2024 року земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 6124886200:01:001:0798, площею 0,75 га та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 6124886200:01:001:0337, площею 1,245 га, які знаходяться на території Вербівської сільської ради Підгаєцького (на даний час Тернопільського) району Тернопільської області, належать померлій [PERSON] (арк.спр.6-7). Свідки, допитані в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] , повідомили, що [PERSON] є племінницею [PERSON] , яка померла [INFO] . За життя останньої [PERSON] допомагала їй і доглядала за нею, а після її смерті організувала і матеріально забезпечила поховання. Дочка [PERSON] - [PERSON] , яка є позивачкою у цій справі, - за життя [PERSON] проживала в Харкові, але після повномасштабного вторгнення росії виїхала за кордон, де знаходиться і зараз. Саме через те, що вона проживає закордоном, вона вчасно не дізналася, що [PERSON] залишила заповіт, яким розпорядилася всім своїм майном на випадок своєї смерті на користь [PERSON] . Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Дослідивши та перевіривши письмові докази у справі, суд дійшов таких висновків. В силу ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з п. 1 ч.2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. За ч.6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам ст. 206 цього Кодексу. Відповідно до ч.1, ч.4\~ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вищенаведене, суд не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. На цьому наголосив Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 25 травня 2022 року у справі № 675/2136/19. Предметом спору у цій справі є визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємиці за заповітом [PERSON] , оскільки остання пропустила строк для її прийняття. За загальними правилами право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Статтею 1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Частина перша ст. 1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. За нормою ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила ч.3 статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1)\~у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2)\~ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1)\~тривала хвороба спадкоємців; 2)\~велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3)\~складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4)\~перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5)\~необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Позивачка, в обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, посилається на те, що після смерті [PERSON] вона не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк, оскільки не знала про існування заповіту, складеного на її користь, та про існування спадкового майна. Про наявність заповіту, складеного на її ім`я, позивачці стало відомо лише в 2024 року, однак у зв`язку з воєнними діями на території України, вона разом з дітьми змушена була виїхати за кордон. У постановах від 25 березня 2020 року у справі № 296/12396/18 (провадження № 61-10481 св 19), від 17 грудня 2021 року у справі № 315/386/19 (провадження № 61-15100св21), від 29 січня 2024 року у справі № 552/4825/22 (провадження № 61-16505 св 23), від 07 лютого 2024 року у справі № 474/454/18 (провадження № 61-14756св23), від 21 лютого 2024 року у справі № 760/4267/21 (провадження № 61-14640 св 23) Верховний Суд вказував, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а також те, що при вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 26 червня 2024 року у справі №\~686/5757/23 (провадження № 14-50цс24) зауважила, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту, проте таку необізнаність суд не повинен ототожнювати з незнанням спадкоємця про його право на спадкування загалом, оскільки в такому випадку особа з незалежних від неї причин не вчиняє юридично значущих дій, які пов`язані з набуттям нею певних прав, що випливають із спадкування. Втім, у контексті цієї справи суд визнає, що позивачка не є спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] , а тому з об`єктивних причин не могла знати про наявність складеного на її ім`я заповіту. Суд в ході судового розгляду не здобув даних щодо наявності інших спадкоємців після смерті [PERSON] , які б прийняли спадщину, чи претендували на майно, оскільки спадкова справа не була заведена. Право позивачки на прийняття спадщини ніким не оспорюється, в тому числі відповідачкою, тому відмова у позові фактично порушила б законне право позивачки на отримання спадкового майна, яке залишилось після смерті спадкодавиці, що б порушило принцип справедливості при вирішенні цієї справи. Таким чином, оцінивши докази, їх належність, допустимість, достовірність, суд дійшов висновку, що заява про прийняття спадщини не була подана позивачкою з поважних причин. Позовні вимоги слід задовольнити, адже у цій\~справі має\~місце не\~лише визнання\~позову,\~але й\~законні підстави\~для задоволення\~позову,\~які в\~даній справі\~встановлені судом\~і знайшли\~своє підтвердження\~в повному\~обсязі. Крім позивачки ніхто не претендує на спадкове майно і протягом шестимісячного строку після смерті спадкодавиці ніхто для прийняття спадщини до Підгаєцької державної нотаріальної контори не звертався. Суд вважає, що додатковий строк тривалістю три місяці буде достатнім для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі ст.ст.\~1216,\~1217,\~1220,\~1222-1223,\~1258,\~1261,\~1268-1270,\~1272 ЦК України,

Outcome: approved