Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

14 серпня 2024 року [PERSON] , в особі представника - адвоката Молчанової Ю.Ю. звернулися до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просили визнати за [PERSON] право власності на частку житлового будинку із надвірними будівлями загальною площею 48,8 кв.м., житловою площею 32,9 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування\~позивач зазначила,\~що є\~донькою [PERSON] ,\~яка померла\~2021\~році.\~За життя\~померлій належав\~житловий будинок\~із надвірними\~будівлями [ADDRESS] \~на підставі\~договору дарування\~від 07\~лютого 1987\~року,\~який посвідчений\~Першою Харківською\~державною нотаріальною\~конторою,\~реєстровий номер\~№ 1-ДН-156.\~Після смерті\~ [PERSON] \~відкрилася спадщина,\~яка складається\~із відповідного\~житлового будинку\~із надвірними\~будівлями.\~27\~січня 2022\~року приватним\~нотаріусом Орловською\~В.Г.\~була заведена\~спадкова справа\~після смерті\~ [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] ,\~що підтверджується\~витягом про\~реєстрацію у\~Спадковому реєстрі\~від 27\~січня 2022\~року.\~У зв`язку\~із воєнними\~діями ПН\~ [PERSON] \~змінила адміністративно\~-\~територіальну одиницю\~для ведення\~нотаріальної діяльності.\~У подальшому\~спадкову справу\~після смерті\~ [PERSON] \~вела ПН\~ХМНО Гуменна\~Л.П.\~Листом від\~16\~липня 2024\~року ПН\~ХМНО Гуменна\~Л.П.\~повідомила,\~що спадкоємцями\~після смерті\~ [PERSON] \~є позивач\~у справі,\~як \~донька на\~ частку\~спадщини;\~та онуки\~померлої доньки\~спадкодавця [PERSON] ,\~яка є\~рідною сестрою\~позивачки [PERSON] ,\~відповідачі у\~справі,\~як особи,\~які були\~зареєстровані разом\~із померлою\~за однією\~адресою на\~час відкриття\~спадщини,\~на \~частку спадщини.\~05\~серпня 2024\~року ПН\~ХМНО Гуменною\~Л.П.\~видано свідоцтво\~про право\~на спадщину\~за законом,\~реєстровий номер\~1794,\~відповідно до\~якого позивачу\~у справі\~ [PERSON] \~належить \~частка житлового\~будинку [ADDRESS] ,\~у порядку\~спадкування за\~законом після\~смерті матері,\~ [PERSON] .\~Право власності\~на \~частку спірного\~майна належним\~чином зареєстровано\~за позивачем\~у справі,\~ що\~підтверджується витягом\~з Державного\~реєстру речових\~прав від\~05\~серпня 2024\~року.\~Постановою від\~05\~серпня 2024\~року про\~відмову у\~вчиненні нотаріальної\~дії позивачу\~у справі\~відмовлено у\~видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за законом\~на іншу\~ частку\~спадкового майна.\~Обґрунтування відмови\~нотаріуса:\~ частку\~спірного майна\~спадкують онуки\~померлої відповідно\~до вимог\~статті 1266\~ЦК України,\~в рівних\~частинах кожен\~(по\~/\~частці)\~після смерті\~баби,\~мати яких,\~донька спадкодавця,\~померла [INFO] (раніше). Неможливість оформлення\~спадкових справ\~у нотаріуса\~та відмова\~у вчиненні\~нотаріальної дії\~з таких\~підстав і\~стали причиною\~звернення до\~суду із\~вказаним позовом.\~Померла [PERSON] \~за життя\~не залишила\~заповіту,\~тому спадкування\~після її\~смерті відбувається\~за законом.\~І дійсно,\~якщо б\~станом на\~листопад 2021\~року (дата\~смерті матері\~позивача)\~сестра позивача\~була б\~жива,\~то рідні\~сестри спадкували\~б після\~смерті матері\~у рівних\~частинах по\~ частині\~кожна. Онуки спадкодавця,\~відповідачі у\~справі,\~не зверталися\~до нотаріуса\~у межах\~передбаченого законом\~строку із\~заявами про\~прийняття спадщини. У постанові\~про відмову\~у вчиненні\~нотаріальної дії\~нотаріус зазначив,\~що онуки\~спадкодавця,\~відповідача у\~справі,\~спадщину фактично\~прийняли,\~оскільки були\~зареєстровані та\~проживали зі\~спадкодавцем на\~час відкриття\~спадщини за\~однією адресою\~та протягом\~строку,\~встановленого ст.\~1270\~ЦК України\~не заявили\~про відмову\~від спадщини.\~Разом із\~тим,\~ [PERSON] \~на час\~своєї смерті\~проживала та\~була зареєстрована\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~та була\~знята з\~реєстрації лише\~08.12.2021\~року у\~зв?язку із\~смертю,\~що підтверджується\~довідкою Департаменту\~реєстрації від\~08\~грудня 2021\~року. За життя\~спадкодавця у\~провадженні Червонозаводського\~районного суду\~міста Харкова\~перебувала цивільна\~справа №\~646/6821/18\~за позовом\~ [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] про\~визнання осіб\~такими,\~що втратили\~право користування\~житловим приміщенням.\~Звертаючись до\~суду із\~відповідним позовом,\~ [PERSON] зазначала,\~що чоловік\~померлої доньки\~-\~ [PERSON] ,\~та онуки\~-\~ [PERSON] \~та [PERSON] тривалий\~час не\~мешкають у\~вказаному житловому\~будинку,\~не сплачують\~комунальні послуги,\~не приймають\~участь в\~утриманні майна,\~особисті речі\~відсутні,\~виїхали за\~власним волевиявленням,\~просила визнати\~їх такими,\~що втратили\~право користування\~житловий будинок\~із надвірними\~будівлями [ADDRESS] .\~Рішенням Червонозаводського\~районного суду\~міста Харкова\~від 04\~грудня 2019\~року у\~справі №\~646/6821/18\~позовні вимоги\~ [PERSON] задоволено\~повністю:\~визнано такими,\~що втратили\~право користування\~житловим приміщенням\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~наступних осіб:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~(онук,\~відповідач 2\~у цій\~справі);\~-\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~(онук,\~відповідач 1\~у цій\~справі);\~-\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~(онука).\~Відповідне судове\~рішення набуло\~законної сили\~08\~січня 2020\~року.\~Тобто,\~ще за\~життя [PERSON] \~її онуки,\~відповідачі у\~справі,\~рішенням суду,\~що набуло\~законної сили,\~були визнані\~такими,\~що втратили\~право користування\~жилим приміщенням\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~та 08\~січня 2020\~року зазначених\~у рішенні\~суду осіб\~було фактично\~знято з\~реєстрації 08\~грудня 2021\~року,\~що підтверджується\~довідкою Департаменту\~реєстрації ХМР\~від 08.12.2021\~року,\~тобто вже\~після смерті\~ [PERSON] .\~Таким чином,\~відповідачі у\~справі станом\~на [INFO] (дата\~смерті [PERSON] )\~лише формально\~залишалися бути\~зареєстрованими за\~місцем проживання\~спадкодавця,\~адже задовго\~до цього\~покинули житлове\~приміщення за\~власною згодою,\~тривалий час\~там не\~проживали,\~не утримували\~майно,\~не несли\~жодних витрат\~з оплати\~житлово -\~комунальних послуг,\~за вказаною\~адресою фактично\~не проживали,\~і станом\~на 03.11.2021\~року вже\~було судове\~рішення,\~що набуло\~законної сили,\~про визнання\~відповідачів такими,\~що втратили\~право користування\~вказаним житловим\~приміщенням. Так,\~під час\~розгляду справи\~№ 646/6821/18\~судом та\~після цього,\~до самої\~смерті [PERSON] ,\~остання проживала\~разом із\~своєю донькою\~-\~ [PERSON] ,\~позивачем у\~справі.\~Онуки (відповідачі\~у справі)\~спадкодавця [PERSON] \~навіть не\~були присутні\~на похороні\~останньої. Для реалізації свого права на спадкування кожен із відповідачів відповідно до вимог ЦК України мав прийняти спадщину, звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] протягом б-місячного строку. Ані відповідач 1, ані відповідач 2 із відповідною заявою до нотаріуса не зверталися. Таким чином, єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] , є її донька, позивач у справі, [PERSON] , яка має право на все спадкове майно у цілому. З огляду на те, що нотаріус відмовився видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом, у відповідності до зазначених правових норм у позивача існують обґрунтовані підстави звернутися до суду з відповідним позовом. 19 серпня 2024 року ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова відкрито загальне\~позовне провадження\~у зазначеній\~справі та\~призначено до\~розгляду у\~підготовче судове\~засідання.Витребувано докази. 05.09.2024 року на виконання ухвали від 19.08.2024 приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гуменна Л.П. надала до суду належним чином засвідчені: копію матеріалів спадкової справи за № 08/2024, заведеної 27.01.2022 після [PERSON] , яка померла [INFO] . 02 жовтня 2024 року ухвалою суду задоволено клопотання про виклик свідків, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача адвокат Молчанова Ю.Ю. подала до суду заяву, у якій просить розглядати справу без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовільнити. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , в судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися у встановленому законом порядку, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна поштова кореспонденція, яка була повернута оператором поштового зв`язку у зв`язку із відсутністю адресата за адресою доставки. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано. Відповідно до постанови КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч. 3 ст. 131 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідачі не використали наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явилися у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у їх відсутності до суду не надходило. Відповідачами не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами не здійснюється. Крім того, суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши свідків в судовому засіданні, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] , про що зроблений відповідний актовий запис 409 (а.с.15). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу 15 червня 1995 року реєстратором Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського районного управління юстиції Полтавської області зроблено відповідний актовий запис №15, про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , після державної реєстрації шлюбу прізвище « [PERSON] » ( а.с.16). 26 січня 1999 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану м.Харкова зроблено запис №24, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] . Після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] » ( а.с.18) [PERSON] , яка народилась [INFO] , у віці 82 роки померла, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції зроблено актовий запис № 22045, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане 04 листопада 2021 року (а.с.21). Довідкою до форми №106/о №189 причиною смерть [PERSON] стала хронічна ішемічна хвороба серця (а.с.22) Відповідно до договору дарування від 07 лютого 1987 року, що посвідчений державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори Шептухою О.О., [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , на земельній ділянці розміром 484 кв.м., розташований жилий будинок, змішаний, жилою площею 32,9 кв.м. та надвірні будівлі : сарай літ. «В», вбиральна літ. «Б» та огорожа № 1-4, зареєстрованого в реєстрі за № 1-ДН-156, зареєстрованого 17 лютого 1987 року Харківським міським бюро технічної інвентаризації та записано в реєстрову книгу за реєстровим №53327 року. (а.с.23-26) Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 68277854 від 27.01.2022 приватним нотаріусом Орловською В.Г. до Спадкового реєстру було внесено запис про реєстрацію спадкової справи № 69045311 після [PERSON] , померлої [INFO] (а.с.27) Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] , про що зроблений відповідний актовий запис 10034 (а.с.19). 16.07.2024 [PERSON] отримала відповідь за вих. № 84/01-16 від приватного нотаріуса Гуменної Л.П. про те, що спадкоємцями після смерті [PERSON] є [PERSON] на частку спадщини, та внуки спадкодавця, які спадщину прийняли, проживаючи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , мати яких, дочка спадкодавця, [PERSON] , 1967 року народження, померла [INFO] , - на частку спадщини (а.с.28-29). Відповідно до ч. 1\~ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Зі свідоцтва про право на спадщину за законом серії НТМ747572, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу від 05.08.2024 року вбачається, що частку житлового будинку видано [PERSON] , а частку ще не видано, спадкова справа № 08/24, про що зроблений відповідний запис № 1794, що також підтверджується витягом з державного реєстру речових прав від 05.08.2024 року (а.с.30-31). Згідно з ч. 1 та 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Суд зазначає, що відповідно до заочного рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 04.12.2019 року, яке набрало законної сили 08 січня 2020 року, визнано [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право користування житловими приміщенням за адресою : [ADDRESS] ( а.с.35-37). Відповідно до довідки про зареєстрований у житловому приміщенні осіб з Реєстру територіальної громади м.Харкова станом на 15.08.2024 рік за адресою [ADDRESS] зареєстрована тільки [PERSON] (а.с.105). Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Такий висновок суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 22 березня 2023 року у справі № 463/6829/21-ц. [PERSON] звернулася до нотаріуса для оформлення права власності в порядку спадкування за законом на неохоплене заповітом майно частки житлового будинку з надвірними будівлями, проте їй відмовлено у нотаріальному оформленні майнових прав на спадкове майно, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на цей будинок. Зокрема, постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Гуменною Л.П. від 05.8.2024 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом частки житлового будинку за номером [ADDRESS] , яку спадкують відповідно до ст.1266 ЦКУ, внуки спадкодавця, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] . [INFO] , в рівних частках кожен по частці кожен, після смерті баби, померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , що проживала у місті за адресою: [ADDRESS] , мати яких, дочка спадкодавця, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] (а.с.32-33). Відповідно до ч.1 ст.68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Згідно з п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна (п. 4.16 глави 10 Порядку № 296/5). Відповідно до ч. 3 ст. 46 Закону України «Про нотаріат», неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Відповідно до п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК) Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином, обов`язковою підставою для визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є наявність реальних та достатніх перешкод для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , пояснили, що вони є сусідами, оскільки проживають навпроти будинку [ADDRESS] , знають позивачку та знали померлу [PERSON] , підтвердили те, що давно не бачили відповідачів, а [PERSON] проживала з померлою на день смерті. Перевіривши матеріали спадкової справи № 08/2024, після смерті [INFO] [PERSON] , що були направлені на адресу суду відповідно до ухвали про витребування доказів приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гуменною Л.П. листом від 02.09.2024 року № 115/02-14, що надійшли на адресу суду 05.09.2024 року та зареєстровані за вхідним № 37798, встановлено, що спадкова справа зареєстрована на підставі заяви позивача по справі [PERSON] , поданої 27 січня 2021 року. Згідно матеріалів спадкової справи № 08/2024 встановлено, що інших спадкоємців, які б фактично прийняли спадщину, або зверталися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини або з заявою про відмову від прийнятті спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не має (а.с.121-252). Відповідно до правил, обумовлених частинами 1 та 3 статті 1272 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємиць протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно зі ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі ст. 77-80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, а також те, [PERSON] не склала заповіту, з урахуванням того, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не були зареєстровані та фактично не проживали за однією адресою зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, не зверталися з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини або відмову від неї, та оскільки інших спадкоємців не має, оскільки позивач є єдиним спадкоємцем на прийняття спадщини, суд оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивачка, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що вказаний позов підлягає задоволенню. Позивачем вимоги щодо розподілу судових витрат не заявлялися, в зв`язку з чим, дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд не вирішує питання розподілу судових витрат між сторонами. Враховуючи викладене та

Outcome: approved