Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

Позивачзвернувся до Чутівського районного суду Полтавської області із позовом до відповідачки [PERSON] про позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, мотивуючи позов тим, що дитина - [PERSON] , [INFO] , проживає лише з батьком [PERSON] з листопада 2023 року. Протягом рокувідповідачка дитину не відвідувала, не телефонувала, станом здоров`я та розвитком дитини не цікавилась, участі в матеріальному забезпеченні дитини не брала. Відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини не цікавиться здоров`ям дитини, не відвідує її, не підтримує дитину, не здійснює своїх батьківських обов`язків, направлених на підтримання нормального спілкування чи виховання дитини. З наведених підстав Виконавчий комітет Скороходівської селищної ради Полтавської області, як орган опіки та піклування, звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить позбавити відповідачку батьківських прав та стягнути з неї на користь батька дитини [PERSON] аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 15.10.2024 відкрито провадження у даній справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 26.11.2024 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду на 18.12.2024, в судове засідання викликано учасників справи, відповідачку повідомлено про місце, дату і час судового засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просила їх задовольнити повністю. Третя особа також позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. В судове засідання відповідачкане з`явилася, відзив на позов не подала, хоча заздалегідь повідомлялась належним чином про день та час розгляду справи за місцем останнього відомого проживання, про що наявні докази у справі, крім того, про розгляд даної справи судом відповідачка повідомлялись шляхомрозміщення оголошення на офіційномувеб-порталісудової влади. Таким чином, судом вжито належних заходів для повідомлення відповідачки про розгляд даної справи судом, однак, остання інтересу до розгляду справи не виявила, що вказує на її байдужість до вирішення питання щодо позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина. За наведених обставин, суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідачки. Під час судового розгляду судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 05.09.2020 Київським районним у м. Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми), батьками малолітнього [PERSON] [INFO] є [PERSON] (далі також - відповідачка) та [PERSON] (далі також - третя особа) (а.с. 6). Згідно з листом ВП № 1 ПРУП ГУНП в Полтавській області від 13.11.2023 № 22-11/115/103/01/05-2023, який надійшов 29.12.2023 до Служби у справах дітей Скороходівської селищної ради Полтавської області, 03.11.2023 о 07:51 год до відділення поліції № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення від гр. [PERSON] , що на залізничному вокзалі «Полтава-Південна» (м. Полтава, пл. Слави, 1) невідома жінка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, розпиває алкогольні напої, не дивиться за дитиною. 03.11.2023 о 10:40 год. до відділення поліції № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення з органів охорони здоров`я про те, що за адресою [ADDRESS] , мати в стані алкогольного сп`яніння завдала тілесних ушкоджень сину [PERSON] , 2020 р.н., діагноз: лінійний перелом кісток носу (виписка з медичної карти - а.с. 24). В ході проведення перевірки було встановлено особи громадянки [PERSON] та її малолітнього сина [PERSON] . Гр. [PERSON] перебувала з ознаками сильного алкогольного сп`яніння. В подальшому дитину разом з матір`ю було доставлено в ДМКЛ м. Полтава, після чого було розшукано батька дитини [PERSON] , який і залишився з дитиною в ЛОР відділенні ДМКЛ м. Полтава. Відносно матері [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП від 03.11.2023 та постанову про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 178 КУпАП (а.с. 34). З того часу [PERSON] не проживає з сином, та, за твердженням позивача, веде аморальний спосіб життя, вживає алкогольні напої. Однак, суд зазначає, що вказані факти не підтверджені відповідними доказами. Дитина має вроджене захворювання - вроджений птоз правого ока, 08.11.2023 була прооперована та потребує подальшого лікування (а.с. 25-26). Лікуванням, матеріальним забезпеченням та вихованням малолітнього [PERSON] повністю займається батько [PERSON] . 03.01.2024 внаслідок ухиляння матері [PERSON] від виконання батьківських обов`язків [PERSON] службою у справах дітей виконавчого комітету Скороходівської селищної ради Полтавської області взято на облік дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах,. Дитина проживає разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою фахівцями соціальних служб Скороходівської селищної ради проводилися моніторингові обстеження (акти обстеження умов проживаннявід 30.12.2023, 04.03.2024, 06.05.2024, 15.08.2024), якими встановлено, що малолітня дитина [PERSON] проживає в задовільних умовах тільки з батьком, його вихованням займається батько, мати з ними не проживає (а.с. 35-38). Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише за наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15, 16, 17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Між інтересами дитини і інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою і важливістю повинні переважати над інтересами батьків. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідачка за власною ініціативою самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього сина, без поважних причин залишивши його без материнської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідачки відносно малолітньогосина є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав. В порушення ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» мати не піклується про здоров`я своєї дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток, не приділяє уваги її навчанню, не готує до самостійного життя, безвідповідально відноситься до здоров`я дитини, не забезпечує матеріально, протягом тривалого часу (понад рік) дитину не відвідувала, станом здоров`я не цікавилася, бажання спілкуватися з дитиною та опікуватися нею не виявила. Тобто, їй дитина байдужа. Крім того, матеріали справи свідчать про жорстоке поводження відповідачки з дитиною, що ставить під загрозу стан здоров`я та безпеку дитини. З характеристики, наданої Іскрівським закладом дошкільної освіти «Іскринка» Скороходівської селищної ради 05.06.2024 на вихованця закладу [PERSON] [INFO] , вбачається, що останній відвідує заклад з 20.06.2022. До закладу хлопчика в охайному вигляді приводив і забирав батько [PERSON] . Також батько відвідував батьківські збори, брав активну участь у житті садочка. Зазначено, що батько і син мають тісний емоційний контакт. Мати ж, [PERSON] , систематично намагалася забирати дитину з садочка в стані алкогольного сп`яніння, на що отримувала відмову від вихователів. За період з листопада 2023 року по червень 2024 року мати з`являлася в закладі лише один раз 03.04.2024 (а.с. 27). Згідно з висновком, затвердженим рішенням виконкому Скороходівської селищної ради Полтавського району Полтавської області від 27.06.2024, наданим суду органом опіки та піклування виконкому Скороходівської селищної ради Полтавського району Полтавської області, останній вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки має місце свідоме нехтування обов`язками виховання дитини і така поведінка носить тривалий, систематичний та умисний характер. Позбавлення [PERSON] батьківських прав відповідає найкращим інтересам дитини (а.с. 40-41). Наведені вище факти, як кожен окремо, так і в сукупності, дають підстави вважати, що відповідачка своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття, не виконує та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Зовсім не цікавляться розвитком, станом здоров`я дитини, не дбає про її інтереси. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 150 та 180 СК України кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язання виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків. Верховний Суд неодноразово підкреслював, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, на який йдуть лише у виняткових випадках. А головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку (постанова КЦС від 20.12.2023 у справі №522/20260/21). Саме ці докази і вважатимуться законними підставами для задоволення позову (постанова КЦС від 29.11.2023 у справі № 607/15704/22). Суд, всебічно дослідивши та оцінившидокази, якими обґрунтовано позов, вважає, що позовні вимоги щодо позбавлення відповідачки батьківських прав підлягають задоволенню. При цьому, ухвалюючи рішення про позбавлення відповідачки батьківських прав, суд виходить з найкращих інтересів дитини, зокрема враховує стійке небажання матері брати участь у вихованні та утриманні дитини, що негативно впливає на здоров`я та розвиток дитини. Крім того, згідно з положеннями ст. 180 СК Українибатьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що малолітня дитина [PERSON] постійно проживає з батьком [PERSON] . Позивачем заявлено до стягнення з відповідачки на користь батька дитини [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дати подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст.ст. 180-182 СК України, оскільки батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, зазначений у позові розмір аліментів відповідає вимогам діючого законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 27 «Конвенції ООН про права дитини» від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи, що відповідачкою не надано відзив на позов та не надано доказів щодо участі її в утриманні та вихованні дитини, позовні вимоги щодо стягнення аліментів підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, зазначений у позові розмір аліментів відповідає вимогам діючого законодавства. Судовий збір підлягає стягненню з відповідачкина користь держави на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved