Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-19 00:00:00

У вересні 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.06.2021 року о 14 год. 40\~хв. [PERSON] , керуючи транспортним засобом «MAN TGL8.180», д.н.з. [NUMBER] , по вул. Щаслива, 36, с. Петропавлівська Борщагівка, Бучанського району, Київської області, рухаючись заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно та здійснив наїзд на припаркований автомобіль «RENAULT SANDERO», д.н.з. [NUMBER] . В результаті ДТП транспортний засіб «RENAULT SANDERO», д.н.з. [NUMBER] , отримав значні механічні пошкодження, а власнику [PERSON] були завдані матеріальні збитки. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.11.2021\~року у справі № 369/12732/21 винною особою в скоєнні правопорушення, що мало наслідком настання вказаної ДТП, було визнано [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність винної особи на момент настання ДТП була застрахована в ТДВ «СК «КРЕДО». На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач повідомив ТДВ «СК «КРЕДО» про настання ДТП та надав йому документи, надання яких передбачається ст. 35 вказаного Закону, в тому числі заяву про страхове відшкодування. 18.11.2021 року ТДВ «СК «КРЕДО» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування за страховим випадком позивача у розмірі 5\~992,62 грн. Водночас, з метою об`єктивного визначення вартості матеріального збитку, завданого йому як власнику автомобіля «RENAULT SANDERO», д.н.з. [NUMBER] , позивач звернувся до СОД ФОП [PERSON] , який здійснив таку оцінку. Згідно звіту №144/04-22 від 16.04.2022 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «RENAULT SANDERO», д.н.з. [NUMBER] , становить 17\~462,44 грн. Таким чином, із вказаним розміром страхового відшкодування він не погоджується та вважає, що його право порушене, оскільки страхове відшкодування не відповідає дійсній вартості матеріального збитку завданого позивачу, і значно менше від того страхового відшкодування, на отримання якого він має право. Окрім того, згідно Звіту № 144/04-22 від 16.04.2022 року, наявна також і величина втрати товарної вартості транспортного засобу «RENAULT SANDERO», д.н.з. [NUMBER] , яка становить 7\~308,83 грн. Також, відповідно до п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Згідно умов полісу ОСЦПВВНТЗ № АР915954, розмір франшизи становить 2600 грн. Отже, з [PERSON] , як з особи, відповідальної за завдані збитки, підлягає стягненню величина втрати товарної вартості транспортного засобу і сума франшизи. Тому, просив суд стягнути з ТДВ «СК «КРЕДО» на користь [PERSON] невиплачену частину страхового відшкодування у розмірі 11\~469,82 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] величину втрати товарної вартості транспортного засобу у розмірі 7\~308,83 грн. і суму франшизи у розмірі 2\~600 грн., а всього 9\~908,83 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 8\~000 грн.; стягнути з відповідачів на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 10\~484,80 грн. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 жовтня 2022 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У встановлений судом строк сторони не надіслали заперечень щодо такого розгляду справи. 16 листопада 2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від ТДВ «СК «Кредо». Не погоджуючись з доводами позову, представник відповідача зазначив, що свої зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування перед позивачем ТДВ СК «Кредо» виконані в повному обсязі. Вважають, що підстави для проведення експертизи позивачем відсутні. Відповідно до Звіту №2013340/06/21 про оцінку колісного транспортного засобу від 19.06.2022 р. вартість відновлювального ремонту «RENAULT SANDERO», д.н.з. [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 0,35 та з врахуванням ПДВ, склала 8\~592,62 грн. Отже, з вирахуванням суми франшизи у розмірі 2\~600,00 грн., позивачу страховою компанією на виконання вимог Закону у повному обсязі відшкодовані збитки, понесені із ДТП, а саме у розмірі 5\~992,62 грн. Вказали, що оскільки Звіт №2013340/06/21 про оцінку колісного транспортного засобу «RENAULT SANDERO», д.н.з. [NUMBER] від 19.06.2022 р., на підставі якого Відповідачем було здійснено розрахунок страхового відшкодування, повністю відповідає вимогам закону та підлягає використанню, розрахунок страхового відшкодування Відповідачем здійснений із дотримання норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та без порушення своїх зобов`язань відповідно до вказаного Закону, отже підстави для доплати страхового відшкодування відсутні. Вимоги Позивача щодо відшкодування витрат на проведення експертизи вважають безпідставними. Оскільки пошкоджений автомобіль був оглянутий Відповідачем у передбачений Законом строк, підстави для стягнення витрат за проведене Позивачем автотоварознавчого дослідження відсутні. З приводу стягнення витрат на правничу допомогу та судового збору зазначили, що оскільки відповідачем не були порушені права Позивача, та з боку Відповідача не має порушень норм Закону, такі вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Тому, просили суд відмовити у задоволенні позову та у разі задоволення позовних вимог зменшити витрати на оплату витрат на правову допомогу до 1000,00 грн. 24 листопада 2022 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якому позивач вказав, що має обґрунтовані сумніви щодо розмірів страхового відшкодування. ЩО ПІДТВЕРДЖУЄТЬСЯ Звітом №\~144/04-22 від 16.04.2022 року, в якому вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу, кий дорівнює «0», транспортного засобу «RENAULT SANDERO», д.н.з. [NUMBER] , становить 17\~462,44 грн. Вважають, що розбіжності в звітах щодо вартості матеріального збитку виникли по-перше, в наслідок того, що у Звіті, на підставі якого Відповідач 1 виплатив страхове відшкодування, наявний коефіцієнт фізичного зносу, що дорівнює «0,35», хоча автомобілю Позивача на дату ДТП менше 7 років, і в жодних попередніх ДТП він не перебував, а тому нарахування на зносу на деталі є неправомірним. Окрім того, вважають, що вартість деталей, які підлягали заміні, була занижена, та відсутні малоцінні деталі. Крім того зазначили, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Разом із відповіддю на відзив подали клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи для з`ясування дійсного розмірі вартості матеріального збитку, завданого Позивачеві. 02 грудня 2022 року від ТДВ «СК «Кредо» до суду надійшли заперечення, де останні зазначають про те що відповідач, як сторона договору виконав його умови та просять залишити без задоволення позовні вимоги. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 грудня 2022 року здійснено перехід розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 26 січня 2023 року. За клопотанням позивача, ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 квітня 2023 року по справі призначено судову експертизу. На розгляд експертам поставлені питання: - Яка вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу без ПДВ транспортного засобу «Renault Sandero», д.н.з. [NUMBER] , який зазнав аварійних пошкоджень внаслідок ДТП, що сталася 04.06.2021 року, станом на 04.06.2021 року? - Яка вартість відновлюваного ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу без ПДВ транспортного засобу «Renault Sandero», д.н.з. [NUMBER] який зазнав аварійних пошкоджень внаслідок ДТП, що сталася 04.06.2021 року, станом на 04.06.2021 року? Проведення експертизи доручено експертам Київського науково - дослідного інституту судових експертиз (03057, м. Київ, вул. Смоленська 6), попереджено їх про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків, передбачену ст.ст.384, 385 Кримінального кодексу України. 01 грудня 2023 року до суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи №18524/23-54 від 16 листопада 2023 року, виконаний експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 грудня 2023 року провадження по справі поновлено та призначено розгляд справи. 07 листопада 2024 року до суду від позивача надійшла заява про зміну позовних вимог. Позивач зазначив, що відповідно до висновку експерта вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу без ПДВ транспортного засобу «RENAULT SANDERO», д.н.з. [NUMBER] , становить 11\~590,73 грн. Оскільки відповідач частково сплатив страхове відшкодування, тому до стягнення підлягає несплачена частина страхового відшкодування, з вирахуванням суми франшизи, у розмірі 2\~998,11 грн. Крім того, відповідно до висновку експерта, вартість відновлювального ремонту без ПДВ КТЗ «RENAULT SANDERO», д.н.з. [NUMBER] , складає 14\~790,56 грн. Тому, з Відповідача 2 підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і належною страховою виплатою у розмірі 5\~799,83 грн. Остаточно просила суд: стягнути з ТДВ «СК «Кредо» на користь [PERSON] невиплачену частину страхового відшкодування у розмірі 2\~998,11 грн.; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] майнову шкоду у загальному розмірі 5\~799,83 грн.; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 8\~000 грн.; - вирішити питання про розподіл судових витрат. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 березня 2024 року було прийнято заяву про зміну позовних вимог у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», [PERSON] про стягнення страхового відшкодування і збитків, завданих внаслідок ДТП. Судове засідання призначено на 08 травня 2024 року о 14\~год. 30 хв. Додаткових заперечень, пояснень зі сторони відповідачів до суду не надходили. У судове засідання позивач не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 30 квітня 2024 року до суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. Просили суд задовольнити позов, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не прибув, але у своєму відзиві від 16 листопада 2022 року просив суд розглядати справу за відсутності ТДВ «СК «Кредо» та його представника, а також просив суд відмовити у задоволенні позову. У судове засідання [PERSON] не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У судове засідання відповідач повідомлений також шляхом розміщення оголошення на сайті суду. Письмовий відзив на позов не подав, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, причини неявки суду не повідомив. У судове засідання сторони не з`явились. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] 04 червня 2021 року о 14 год. 40 хв. вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтями 124 та 122-4 КУпАП, а саме: керуючи транспортним засобом МАН, державний номерний знак [NUMBER] , по вул. Щаслива, 36, с. Петропавлівська Борщагівка, Бучанського району, Київської області, рухаючись заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно та здійснив наїзд на припаркований автомобіль RENAULT, державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок чого, автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, після чого місце дорожньо-транспортної пригоди залишив. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.11.2021\~року у справі № 369/12732/21 винною особою в скоєнні правопорушення, що мало наслідком настання вказаної ДТП, було визнано [PERSON] . Постанова набрала законної сили та не оскаржувалась. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, вина [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 04\~червня 2021 року не підлягає доказуванню. Цивільно-правова відповідальність винної особи на момент настання ДТП була застрахована в ТДВ «СК «КРЕДО», відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ №\~АР915954. На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач повідомив ТДВ «СК «КРЕДО» про настання ДТП та надав йому документи, надання яких передбачається ст. 35 вказаного Закону, в тому числі заяву про страхове відшкодування. 18.11.2021 року ТДВ «СК «КРЕДО» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування за страховим випадком позивача у розмірі 5\~992,62 грн. на підставі звіту №\~2013340/06/21 від 19.06.2021 року. Відповідно до Висновку №18524/23-54 від 16 листопада 2023 року за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи у даній цивільній справі, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу «Renault Sandero», д.н.з. [NUMBER] , який зазнав аварійних пошкоджень внаслідок ДТП, що сталася 04.06.2021 року, станом на 04.06.2021 року, складає 11\~590,73 грн. без врахування ПДВ на запасні частини та матеріали, а ринкова вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу вищезазначеного транспортного засобу складає 14\~790,56 грн. без врахування ПДВ на запасні частини та матеріали. Також, згідно з умовами договору страхування передбачено франшизу у розмірі 2\~600 грн. Відповідно, з боку страховика залишається сума недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 2\~998,11 грн. (11\~590,73 грн. 5\~992,62 грн. 2\~600 грн. = 2\~998,11\~грн., де 11\~590,73 грн. - вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу, станом на 04.06.2021 року; 5\~992,62 грн. сума сплаченого страхового відшкодування; 2\~600,00 грн. - франшиза за договором). Відповідно, з заподіювача шкоди підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і належною страховою виплатою у розмірі 5\~799,83 грн. (14\~790,56 грн. 11\~590,73 грн. + 2\~600,00 грн. = 5\~799,83 грн., де 14\~790,56 грн. - ринкова вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу, станом на 04.06.2021 року; 11\~590,73 грн. - вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу, станом на 04.06.2021 року; 2\~600,00 грн. сума франшизи). Так, нормами\~ст. 979 ЦК України\~визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з ч.1\~ст. 988 ЦК України\~страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно з п.3 ч.1\~ст.20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. У ч.1\~ст. 25 Закону України «Про страхування»\~визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Згідно з ч.1\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього кодексу, зокрема, договорів та інших правочинів (ч. 2\~ст. 509 ЦК України). Положеннями\~ст. 9 Закону України «Про страхування»\~передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Відповідно до п. 36.4. ст. 36 Закону виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна. Із змісту п. 34.4 ст. 34 Закону вбачається, що замовляти проведення дослідження з визначення вартості матеріального збитку транспортного засобу дозволяється, як потерпілому так і страховику. Обов`язок страховика, передбачений п. 34.2 ст. 34 Закону спрямований лише на звільнення потерпілого від додаткових витрат, про що свідчить п. 34.3 ст. 34 Закону. Таким чином, п. 34.4 Закону передбачено право потерпілої особи на самостійне залучення аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. Відповідно до ч.ч. 1, 6\~ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За положеннями статті 1194\~ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Вказана норма у главі 82\~ЦК України визначає особливості розподілу повної відповідальності (стаття 1166 ЦК України) між особою, яка заподіяла шкоду та її страховиком. Стаття 1194 ЦК України, встановивши межі відповідальності особи, яка заподіяла шкоду та застрахувала свою цивільну відповідальність у розмірі, що перевищує страхове відшкодування, тим самим покладає решту відповідальності на страховика. З огляду на вказане, стаття 1194\~ЦК України застосовується до будь-яких правовідносин, в яких бере участь особа, яка заподіяла шкоду та застрахувала свою цивільну відповідальність. Суд звертає увагу на те, що як право потерпілого на відшкодування заподіяної шкоди так і кореспондуючий обов`язок страховика (страхової компанії) здійснити його відшкодування виникає на підставі настання страхового випадку - ДТП. При цьому зазначений закон встановлює як підстави відшкодування шкоди і відмови страховика у такому відшкодуванні, так і процедури, за якими така шкода відшкодовується. Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Виходячи з наведеного, слід дійти висновку, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №\~1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком. Аналогічний правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20). Відтак, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, суд на підставі статті 1194\~ЦК України постановляє стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, на користь потерпілої особи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно зі ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до п. 12.1. cт. 12\~Закону №1961 -IV\~розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до п. 36.6. cт. 36\~Закону № 1961-IV\~Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Таким чином, розмір страхового відшкодування має бути зменшено на суму франшизи в розмір 2 600,00 грн. 18.11.2021 року ТДВ «СК «Кредо» страховим актом №\~2013340-1 було визнано настання цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого автомобіля за спричинення пошкоджень частин та деталей автомобіля «Renault Sandero», д.н.з. [NUMBER] , які сталися 04.06.2021 р., страховим випадком передбаченим Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Полісом, і призначене страхове відшкодування у розмірі 5\~992,62 грн. За правилом ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.1, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно роз`яснень, викладених в п. п. 4, 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 р. № 4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини…. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України) ». Як вбачається з матеріалів справи, пошкодження транспортного засобу позивача є наслідком настання страхового випадку, а саме ДТП, яке трапилося 04 червня 2021 року, про що Позивачем було у встановленому порядку та з дотриманням визначених Договором страхування строків повідомлено страховика, що не заперечується відповідачем. Таким чином, у даній справі наявні обставини з якими закон пов`язує виникнення обов`язку у страховика здійснити виплату страхового відшкодування позивачу. Зважаючи на норми ст.ст.77-80 ЦПК України, суд при вирішенні спору та визначення розміру завданого збитку, приймає до уваги саме висновок експерта, який проведений за матеріалами справи та який є висновком експерта зі спеціальних питань та є належним, допустимим та достатнім доказом на підтвердження дійсної вартості розміру майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу «Renault Sandero», д.н.з.\~ [NUMBER] . На підставі наведеного суд приходить до висновку, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу завданого власнику транспортного засобу ««Renault Sandero», д.н.з.\~ [NUMBER] без урахуванням ПДВ, складав 11\~590,73 грн. Відповідно до правової позиції Верховною Суду, викладеної в постанові від 16.10.2019 року по справі № 320/9174/15-ц: «За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 Закону №\~1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Крім того, статті 2, 22, 29, 36 Закону № 1961 -IV не містять заборони щодо доплати суми відшкодування, якщо після оцінки виявиться, що погоджена потерпілим та страховиком виплачена сума є значно меншою від оціненої майнової шкоди. Вказані статті обмежують страхову виплату лише встановленим у договорі лімітом відповідальності.» Частиною 2\~ст. 106 ЦПК України\~передбачено, що порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. Як вбачається з висновку експерта №18524/23-54 від 16 листопада 2023 року, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу «Renault Sandero», д.н.з. [NUMBER] , який зазнав аварійних пошкоджень внаслідок ДТП, що сталася 04.06.2021 року, станом на 04.06.2021 року, складає 11\~590,73 грн. без врахування ПДВ на запасні частини та матеріали, а ринкова вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу вищезазначеного транспортного засобу складає 14\~790,56 грн. без врахування ПДВ на запасні частини та матеріали. Зважаючи на норми ст.ст.77-80 ЦПК України, суд вважає, що\~ висновок судового експерта є належним, допустимим та достатнім доказом на підтвердження дійсної вартості відновлювального ремонту транспортного засобу «Renault Sandero», д.н.з. [NUMBER] станом на 04.06.2021 року. Таким чином висновок експерта №18524/23-54 від 16 листопада 2023 року щодо оцінки вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику автомобіля, є письмовим доказом, стосується предмету доказування та підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами у справі відповідно до положень ч.1\~ст.89 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення суми недоплаченого страхового відшкодування та майнової шкоди підлягають задоволенню. Як вказувалось вище, страхова компанія сплатила страхове відшкодування в сумі 5\~992,62 грн. Враховуючи право позивача на відшкодування шкоди, суд з урахуванням висновку №18524/23-54 від 16 листопада 2023 року, дійшов висновку про стягнення з Відповідача 1 суми недоплаченого страхового відшкодування, у розмірі у розмірі 2\~998,11 грн. (11\~590,73 грн. 5\~992,62 грн. 2\~600 грн. = 2\~998,11\~грн., де 11\~590,73 грн. - вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу, станом на 04.06.2021 року; 5\~992,62 грн. сума сплаченого страхового відшкодування; 2\~600,00 грн. - франшиза за договором); та з Відповідача 2 підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і належною страховою виплатою у розмірі 5\~799,83 грн. (14\~790,56 грн. 11\~590,73 грн. + 2\~600,00 грн. = 5\~799,83 грн., де 14\~790,56 грн. - ринкова вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу, станом на 04.06.2021 року; 11\~590,73 грн. - вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу, станом на 04.06.2021 року; 2\~600,00 грн. сума франшизи). Щодо моральної шкоди. У\~позові позивач також просить стягнути із відповідача 2 моральну шкоду у розмірі 8\~000,00 грн., яка спричинена йому внаслідок пошкодження належного йому автомобіля з вини відповідача 2, безпосереднього винуватця ДТП. Відповідно до\~ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав. Згідно ч.3\~ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно\~ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Пунктами 1,3\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995\~визначено, що встановлене\~Конституцією\~та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із\~законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Через звернення до суду за відшкодуванням матеріальних збитків, згідно п.3\~ст.23 ЦК України\~моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Позивач, вказує, що належний йому автомобіль був його основним засобом пересування. Пошкодження автомобіля в ДТП завдало позивачу душевних страждань та негативно вплинуло на його моральний стан, а відтак суд приходить до висновку про факт завдання моральної шкоди позивачу, та вважає, що моральна шкода підлягає частковому задоволенню у розмірі 4\~000,00 грн., що відповідає принципу розумності і справедливості. Щодо відшкодування судових витрат. Відповідно до ч. 1, ч. 3\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;\~3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За змістом ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій. Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити обґрунтованість рівня витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат. Як вбачається з матеріалів справи, 17 лютого 2022 року між адвокатом Конюшко Денисом Борисовичем та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги. Представником позивача на підтвердження наданих витрат на правову допомогу було надано також акт виконаних робіт №1 від 12 серпня 2022 року та квитанцією про оплату правничої допомоги від 17.02.2022 року. За приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У свою чергу, в підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо. Слід зазначити, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Дослідивши, додані представником позивача, докази щодо обсягу послуг, наданих адвокатом, а також враховуючи складність даної цивільної справи та часом витраченим адвокатом, кількість судових засідань, суд приходить до висновку про обґрунтованість понесених витрат позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 6\~000,00 гривень, а відтак подана заява підлягає задоволенню. Крім того, при розгляді справи позивачем понесені витрати на проведення оцінки пошкодженого транспортного засобу в сумі 2\~500,00 грн., та транспортно-товарознавчої експертизи в сумі 7\~169,40 грн., що в загальному розмірі становить 9\~669,40 грн. На підставі\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідачів на користь позивача покладаються судові витрати пропорційно задоволених вимог, тому підлягають стягненню: - витрати, пов`язані з оплатою судового збору - з ТДВ «СК «Кредо» у сумі 338,21\~грн.; з [PERSON] у сумі 1\~150,39 грн.; - витрати на складення звіту про оцінку та проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи з ТДВ «СК «Кредо» у сумі 3\~295,33 грн. (34,08%); з [PERSON] у сумі 6\~374,07 грн. (65,92%); - витрати на професійну правничу допомогу з ТДВ «СК «Кредо» у сумі 2\~044,80 грн.; з [PERSON] у сумі 3\~955,20 грн. Судом встановлено, що вищенаведені витрати знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з частковим невиконанням своїх зобов`язань ТДВ СК «Кредо» та [PERSON] , позивачем були понесені судові витрати, а тому такі витрати мають бути відшкодовані відповідачами на користь позивача. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У зв`язку із вищевикладеним, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову частково. Обґрунтовуючи судове рішення, крім іншого, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial