Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~У зазначеній заяві [PERSON] , яка діє в інтересах малолітнього сина [PERSON] , 2014 року народження, покликається на те, що у грудні 2018 року познайомилася із [PERSON] та стала з ним зустрічатися. На той час у шлюбі вона не перебувала, проживала разом із батьками, братом, сестрою, яка мала свою сім`ю, а також із своїм сином [PERSON] , [INFO] в будинку батьків, що в с. Золотолин Рівненського району Рівненської області. \~ \~ \~ \~Із 14 лютого 2019 року [PERSON] запропонував їй жити однією сім`єю та переїхав проживати до будинку її батьків. У [PERSON] із її малолітнім сином [PERSON] відразу склалися теплі, дружні відносини, дитина називала його батьком. Біологічного батька її син не знав, у свідоцтві про його народження батьком зазначений з її слів [PERSON] , відповідно до ст. 135 СК України. Аліментів на утримання дитини вона не отримувала. [PERSON] вважав [PERSON] своїм сином, власних дітей не мав, піклувався про нього, забезпечував матеріально, купував іграшки, одяг, займався його вихованням, разом із ним проводив дозвілля, водив у садочок, а пізніше до школи. \~ \~ \~ \~За час спільного проживання [PERSON] у будинку її батьків проводив ремонтні роботи, за спільні кошти придбали трактор, два мотоцикли, скутер. Він їздив на заробітки, забезпечував сім`ю матеріально. \~ \~ \~ \~27 жовтня 2022 року вони зареєстрували шлюб. \~ \~ \~ \~07 листопада 2022 року [PERSON] було призвано по мобілізації до лав Збройних Сил України. Військову службу він проходив у складі військової частини [NUMBER] як бойовий медик 2 аеромобільного взводу 9 аеромобільної роти 3 аеромобільного батальйону у званні молодшого сержанта. Під час проходження служби він продовжував дбати про свою сім`ю, матеріально підтримував, неодноразово переказував грошові кошти на картковий рахунок її матері, пізніше передав їй свою банківську картку для виплат. \~ \~ \~ \~26 травня 2023 року при виконанні бойового завдання [PERSON] отримав поранення не сумісне з життям, що спричинило його смерть. Вказує, що її малолітній син [PERSON] , [INFO] був членом сім`ї загиблого [INFO] військовослужбовця [PERSON] , знаходився на його утриманні та відповідно до ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст. 31Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», п. 3, 4, 5 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві має право на отримання одноразової грошової допомоги та пенсії. У позасудовому порядку довести факт перебування її малолітнього сина [PERSON] , 2014 року народження на утриманні [PERSON] не має можливості. Встановлення цього факту необхідне для отримання дитиною одноразової грошової допомоги та пенсії. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримала, покликаючись на обставини, викладені у заяві та просила їх задовольнити. Крім того, пояснила, що за час спільного проживання із [PERSON] вони вели домашнє господарство, разом виїжджали на заробітки, її син вважав його своїм батьком. Після призову на військову службу [PERSON] переказував грошові кошти на потреби сім`ї на банківську карту її матері, потім передав свою картку у її розпорядження. Його доходи і матеріальна допомога були значною у їх спільному сімейному бюджеті, він піклувався про її сина, забезпечував матеріально, купував іграшки, одяг, мобільний телефон, цікавився його розвитком та навчанням. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала. При цьому покликається на те, що її син [PERSON] у період 2021 -2022 років ніде не працював, на заробітки не виїжджав та не міг утримувати сім`ю. Його дружина [PERSON] неодноразово скаржилася, що він зловживав спиртним, погано ставився до її сина [PERSON] . Із позивачем він зареєстрував шлюб лише після того, як отримав повістку про призов. Вказала, що малолітній [PERSON] не міг перебувати на його повному утриманні, оскільки [PERSON] постійного, стабільного доходу не мав, проживав за рахунок випадкових заробітків. Представник відповідача Міністерства оборони України у судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. У відзиві на позовну заяву вказав, що проти позову заперечує, оскільки фактично шлюб позивача [PERSON] із [PERSON] , який загинув під час виконання бойового завдання [INFO] , тривав лише сім місяців, з яких вони разом проживали не більше десяти днів. Доказів того, що малолітній син позивача [PERSON] перебував на його утриманні не надано. Просив у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у судове засідання не з`явився, просив справу розглядати у його відсутності. У відзиві на позовну заяву просив закрити провадження у справі, оскільки її розгялд слід проводити за правилами окремого провадження. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення. Згідно зі\~ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі Згідно положень ч.1\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до п .2 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Згідно правових висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі №520/6518/17, постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №210/2422/16-ц, повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги п.8\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», відповідно до якого встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення у судовому порядку факту перебування на утриманні. Така довідка оцінюється судом за правилами\~ст.62 ЦПК України. Відповідно до\~ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 року\~у випадках, зазначених упідпунктах 1-3пункту 2\~статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно доЗакону України«Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»\~за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення). Згідно із ч.1\~ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 року\~одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2\~статті 16 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження\~призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання,за їх особистою заявою або заявою їх законних представників. Згідно із\~ст.29 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 року\~пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби. Відповідно до\~ст.30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 року\~право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Разом із тим, згідно із ч.1\~ст.31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 року\~члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Відповідно до п.6 ч.1, ч.4 ст.10-1 Закону України України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-ХІІ від 22.10.1993 року до сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України належать сім`ї осіб, які загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. До членів сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, зазначених у цій статті, належать, зокрема, утриманці загиблого (померлого), яким у зв`язку з цим виплачується пенсія. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У частині першій\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що у свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , матір`ю вказана [PERSON] (позивач у справі), батьком [PERSON] . Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 19.05.2016 року вбачається, що відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] внесено відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Позивач [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 27.10.2022 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 27.10.2022 р. Костопільським відділом ДРАЦС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 31.05.2023 р. вбачається, що [PERSON] помер [INFO] . Із витягу з наказу № 2615 від 14.06.2023 року командира військової частини [NUMBER] вбачається, що молодший сержант [PERSON] 26.05.2023 року при виконанні бойового завдання за призначенням під час воєнних дій на території України поблизу міста Бахмут Донецької області під час артилерійського обстрілу отримав поранення не сумісні з життям. У довідці Золотолинського старостинського округу №4 від 31.05.2023 року вбачається, що [PERSON] на момент смерті проживав та був зареєстрований по [ADDRESS] разом із дружиною [PERSON] , її сином [PERSON] , братом дружини [PERSON] , сестрою дружини [PERSON] та її дочкою [PERSON] . Із пояснень сторін та показань свідків, довідки Золотолинського старостинського округу № 4 від 12.03.2024 р. встановлено, що [PERSON] став проживати однією сім`єю з позивачем із лютого 2019 року, в будинку її матері [PERSON] , що по [ADDRESS] . У реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування містяться відомості, що позивач у період травня 2019 року липня 2021 року доходів не мала. Із повідомлення Костопільського районного суду Рівненської області від 16.08.2023 року, довідки Костопільського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області від 15.08.2023 р. вбачається, що до суду заяви [PERSON] у період з 01.06.2014 року не надходили, виконавчі провадження про стягнення аліментів на користь [PERSON] в Костопільському ВДВС відсутні. Із грошового атестату військовослужбовця [PERSON] , довідки про розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення вбачається, що він у період грудня 2022 року квітня 2023 року мав постійний, стабільний дохід. У виписці по картковому рахунку матері позивач а [PERSON] вказано, що у грудні 2022 року [PERSON] здійснював переказ грошових коштів на її рахунок в сумі відповідно 10050 грн., 19050 грн., 6030 грн. Свідок [PERSON] , матір позивача, у судовому засіданні показала, що [PERSON] став проживати з її дочкою [PERSON] із січня 2019 року. Вони проживали у її будинку. Він піклувався про сім`ю, у нього склалися гарні стосунки із пасинком малолітнім [PERSON] . [PERSON] їздив на заробітки, проводив в її будинку поточний ремонт, купував дитині іграшки, телефон, планшет, велосипед, брав участь у веденні спільного господарства. Із лютого 2022 року постійних доходів не мав, але підробляв в односельчан. Після призову на військову службу він перераховував грошові кошти на потреби сім`ї на її картку, пізніше свою банківську картку віддав дружині. Свідок [PERSON] , сестра позивача, у судовому засіданні показала, що [PERSON] за час спільного проживання із [PERSON] піклувався про її малолітнього сина [PERSON] , називав його своїм сином, купував дитині іграшки, одяг, продукти харчування. Він разом із дружиною їздили на заробітки, мали спільний бюджет. Після призову на військову службу він неодноразово перераховував грошові кошти на картковий рахунок її матері для потреб сім`ї, пізніше передав свою банківську картку дружині. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що позивач із [PERSON] разом стали проживати з 2019 року, вона знала цю сім`ю, оскільки товаришували. Її чоловік разом із [PERSON] їздив на заробітки в м. Київ. У [PERSON] склалися гарні взаємини із сином позивача, дитина називала його батьком. Він із дружиною їздив також на заробітки в Польщу, вони разом утримували малолітнього [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що [PERSON] знав тривалий час, разом їздили на заробітки. Він піклувався про сина своєї дружини [PERSON] купував іграшки, цукерки. Коли почалася війна, з лютого 2022 року на заробітки не виїжджали. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що її брат [PERSON] не мав достатніх доходів для того, щоб утримувати сина своєї дружини [PERSON] та дитина на його повному утриманні та забезпеченні не перебувала. Він постійного місця роботи та стабільних доходів не мав, у період 2019 - 2020 років виїжджав на тимчасові заробітки. По можливості він забезпечував свою сім`ю матеріально. Інколи зловживав спиртним, часто дружина його виганяла з дому і він приїжджав до матері. Із лютого 2022 року він на заробітки не виїжджав, достатньо коштів не мав. Після призову 07.11.2022 року на військову службу він самостійно купував собі спорядження, аптечку, інше необхідні речі, тому не мав можливості забезпечувати дитину у повному обсязі. [INFO] [PERSON] загинув під час виконання бойового завдання. Малолітній [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що [PERSON] вважає своїм батьком, він піклувався про нього, купував іграшки, телефон, планшет, велосипед. Вони разом проводили дозвілля, [PERSON] відвідував школу. Таким чином із пояснень сторін та показань свідків вбачається, що позивач разом із [PERSON] виїжджала на заробітки, займалися веденням підсобного господарства та останній не мав можливості самостійно у повному і необхідному обсязі забезпечувати дитину, його доходи не були стабільними та достатніми для повного утримання пасинка, а також єдиним джерелом його матеріального забезпечення. Відповідно до ч. 2 ст. 100 ЦПК України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України\~"Про електронні документи та електронний документообіг"\~та\~"Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Враховуючи наведене, суд не бере до уваги надані позивачем електронні докази, зокрема аудіозапис розмови позивача з відповідачем [PERSON] , фотографії та відеозапис, оскільки вони не містять кваліфікованого електронного підпису та не відповідають вимогам ч. 2 ст. 100 ЦПК України. Оцінивши наведені докази у їх сукупності та взаємозв`язку суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених вимог, оскільки позивачем не надано достатніх і переконливих доказів того, що її малолітній син [PERSON] перебував на повному утриманні загиблого військовослужбовця [PERSON] та матеріальна допомога останнього була основним, єдиним і постійним джерелом засобів для існування дитини. За наведених обставин суд вважає за вірне у задоволенні позову відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed