Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-19 00:00:00

У вересні 2024 року [PERSON] (далі - позивач) звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 7 500 (семи тисяч п`ятсот) гривень щомісячно на кожного, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову зазначає про те, що 12.07.2006, між сторонами укладений шлюб у якому народились спільні діти: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 14.08.2024 у справі № 367/5602/24 шлюб між сторонами було розірвано. З моменту народження та по нинішній час фінансовим забезпеченням, здоров`ям, розвитком, навчанням та становленням особистостей спільних дітей займається позивач. З введенням у 2020 році дистанційної форми навчання спочатку у зв`язку із розповсюдженням Коронавірусу СОVID-19, а потім введенням військового стану на території України, стало необхідно залучати до навчального процесу дітей репетиторів: з математики для сина та англійської мови для доньки. З початку вересня 2024 року обоє дітей також займаються з репетитором німецькою мовою. Всі додаткові зайняття з репетиторами є платними. Відповідач не приділяє уваги навчанню дітей, не спілкується з ними та їх вчителями, не виділяє грошових коштів на оплату додаткових занять з репетиторами, купівлю навчального матеріалу та підручників. У зв`язку із зростаючим навантаженням на органи зору пов`язаним із дистанційною формою навчання, донька потребує постійного нагляду у лікаря-офтальмолога, що тягне витрати на придбання окулярів та періодичних оглядів лікаря для перевірки та контролю рівня зору дитини. Крім того, син та донька потребують постійного нагляду лікаря стоматолога. Позивач намагається забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей та в середньому на утримання сина та доньки позивачка витрачає в місяць приблизно 30 000 гривень. На сьогодні відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні спільних дітей. У власності відповідач має наступне нерухоме майно: квартира загальною площею 72,4 кв. м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; квартира загальною площею 119,4 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , якими володіє відповідач та які здаються останнім в оренду. Розмір доходу від здачі в оренду позивачу не відомий. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.09.2024 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Майстренка О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 02.10.2024 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, в якій відповідачу в порядку ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено 15-денний строк для подання відзиву з викладенням заперечення проти позову. 01 листопада 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву позивача, в якому представник позивача, адвокат Присяжнюк А.В. просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі, мотивуючи тим, що батько завжди опікувався дітьми, приділяв їм належну увагу, дбав про їх добробут. Відповідач є пенсіонером та учасником бойових дій і не має таких значних фінансових ресурсів, проте продовжує дбати про дітей. Відповідач не зберігав всіх квитанцій протягом життя, проте, 03.10.2024 ним було сплачено частину коштів за навчання сина [PERSON] . В силу свого невеликого доходу, щомісячної пенсії в розмірі 4958,00 гривень та субсидії як учасника бойових дій в середньому розмірі 1000,00 гривень, відповідач намагається допомагати дітям. Вимоги позивача вважає необгрунтованими та не підтвердженими належними доказами. В судовому засіданні, призначеному на 11.12.2024, представник позивача, адвокат Кучер Я.Г. підтримала поданий позов та просила його задовольнити. Представник відповідача, адвокат Присяжнюк А.В. просила відмовити у задоволенні позову. Вказала, що не заперечує можливості стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, проте в іншій сумі з урахуванням доходу відповідача. Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін та дослідивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд дійшов такого висновку. У ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Отже, предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На сьогоднішній день діти проживають разом із позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідачем доказів добровільного надання коштів на утримання дітей суду не надано, лише надано квитанцію до прибуткового касового ордеру №5036 від 03.10.2024 на суму 2600 грн. за навчання сина у приватному закладі вищої освіти "Київський міжнародний університет", тобто фактично матеріальної допомоги добровільно не надає нехтуючи своїм обов`язком щодо утримання дітей, не приймає участі у вихованні дітей, що не спростовано відповідачем в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, і виплачуються щомісячно. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Судом встановлено, що відповідач є пенсіонером за віком, учасником бойових дій, що підтверджено наданими суду копією пенсійного посвідчення та копією посвідчення учасника бойових дій. Отримує пенсію у розмірі 4958 грн. та субсидію у розмірі 1283,43 грн., що підтверджується виписками АТ «Ощадбанк», долученими до відзиву. Згідно інформації з Державного реєстру речових справ на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта [PERSON] , останньому на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] , та квартира за адресою: [ADDRESS] . Жодних доказів, у відповідності положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, щодо отримання відповідачем доходу від надання належного нерухомого майна в оренду позивачем суду не надано. Також позивачем не підтверджено працевлаштування позивача та отримання доходу у вигляді заробітної плати. Позивач просить суд стягнути на її користь на утримання дітей аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 7500 грн. на кожного з дітей, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. Зі змісту ч. 1 ст. 183 ЦПК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Беручи до уваги вищевикладене, суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість стягнення аліментів в розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 18 вересня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Крім того, на думку суду, вказаний розмір суми аліментів з врахуванням рівного обов`язку обох батьків на утримання та виховання дітей буде відповідати інтересам та потребам останніх. При цьому суд враховує, що відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Приписами ст. 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. За змістом ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що діти сторін проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог про стягнення аліментів, у зв`язку з чим вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь аліменти, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення повноліття дітей.

Outcome: partial