Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

Описова частина Зміст позовних вимог [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Чернівці із позовною заявою до [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що позивач, маючи намір придбати квартиру за адресою [ADDRESS] , передала її власнику [PERSON] , в якості завдатку, 500 (п`ятсот) доларів США, що підтверджується власноруч написаною останнім розпискою від 22.02.2022. Відповідно до розписки відповідач зобов`язувався продати квартиру до 21.03.2022. В разі відмови від продажу квартири [PERSON] зобов`язався повернути позивачу отримані кошти у подвійному розмірі. Станом на 21.03.2022, враховуючи введення Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні воєнного стану та повне припинення функціонування Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що стало причиною призупинення вчинення нотаріусами України нотаріальних дій щодо посвідчення правочинів відчуження нерухомого майна, позивач з розумінням віднеслась до неможливості укладення договору купівлі-продажу з незалежних від продавця обставин. Проте, сторони в подальшому домовились, що відчуження квартири буде здійснено одразу після настання такої можливості, а тому позивач очікувала на неї. Можливість посвідчення нотаріусами договорів купівлі-продажу нерухомого майна з`явилась після прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 19.04.2022 № 480 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо діяльності нотаріусів та функціонування єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану», частиною 2 якої внесено зміни в постанову Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану». Однак, звернення позивачки до відповідача щодо виконання зобов`язання по продажу квартири останній почав ігнорувати: спершу повідомляв, що зайнятий, а згодом перестав відповідати на телефонні дзвінки і повідомлення. Прибувши безпосередньо до квартири, яку мала придбати [PERSON] , остання там побачила людей, які повідомили, що проживають в ній на умовах найму (оренди), а про її продаж [PERSON] їх не повідомляв. 14.09.2022 [PERSON] надіслала відповідачу досудову претензію щодо повернення сплачених йому коштів, однак, остання по цей час залишилась проігнорованою, що свідчить про самоусунення [PERSON] від виконання взятих на себе зобов`язань і відсутність бажання відчужити позивачці квартиру, а тому вона змушена звернутись за захистом свого права із цим позовом до суду. Оскільки договору купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства між сторонами укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана позивачкою грошова сума у загальному розмірі 500 доларів США є авансом, який підлягає поверненню, а не завдатком. Таким чином, враховуючи невиконання зобов`язання щодо відчуження квартири, відповідач повинен повернути позивачці отриманий від неї аванс в розмірі 500 доларів США. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 ст. 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 ст. 549 ЦК України). Частинами 1 та 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом\~неустойки є\~грошова сума,\~її розмір\~встановлюється договором або актом цивільного законодавства. На підставі викладеного, позивач просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аванс в розмірі 500 (п`ятсот) доларів США та неустойку (штраф) в розмірі 500 (п`ятсот) доларів США, а також понесені нею судові витрати. Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 20.01.2023 суддя ухвалою відкрила провадження у справі № 727/32/23 та призначила справу до розгляду. 29.03.2023 представник відповідача надав письмове клопотання про зупинення провадження, що було розглянуто на підставі ухвали суду від 26.05.2023. 01.04.2024 позивач надав клопотання про поновлення провадження у справі. 02.04.2024 ухвала суду про поновлення провадження у справі. 01.05.2024 представник відповідача надав клопотання про зупинення провадження, що було вирішено на підставі ухвали суду від 05.08.2024. 03.05.2024 представник позивача надав заперечення на клопотання про зупинення провадження. 26.08.2024 представник відповідача надав заяву про припинення представництва та захист інтересів відповідача у цій справі. Доводи особи, яка подала позов Позовна заява мотивована тим, що відповідач неналежним чином виконав умови договору позики, результаті чого має заборгованість, яку в добровільному порядку не погашає. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, в судовому засіданні представлений адвокатом Загарієм О. Д. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, підтвердив викладені факти, просив суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, до суду клопотання про відкладення розгляду справи або відзив на позовну заяву не надав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивач [PERSON] є його мамою, яка вирішила купити квартиру у [PERSON] за 44500 доларів США. Втім, почалась війна та не працювали реєстри, тому не мали можливості класти договір купівлі продажу, тому [PERSON] передала [PERSON] аванс (завдаток) у сумі 500 доларів США, на підтвердження чого була написана розписка 22 лютого 2022 року в його присутності та [PERSON] . Втім, договір купівлі-продажу укладений не був та гроші у розмірі 500 доларів США не повернуті. В досудовому порядку його мати намагалась вирішити це питання, але [PERSON] ігнорував її. Вислухавши представника позивача та свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, встановленими наступні фактичні обставини справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи вбачається, що згідно з розпискою від 22.02.2022, [PERSON] отримав 500 (п`ятсот) доларів США в якості завдатку за умови відчуження ним квартири за ціною 44500 за адресою: [ADDRESS] від [PERSON] . В якості відмови від продажу зобов`язується повернути у двійному розмірі. Оформлення договору кінцевого терміну 21.03.2022. Присутні свідки [PERSON] , [PERSON] . Мотивувальна частина Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком передбачені вимогами ст. 571 ЦК України, зокрема: якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора; якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості; сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором; у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. За змістом наведених норм ЦК України завдаток є доказом існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання. Згідно з положеннями статей 546, 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами. Відповідно до частини 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Згідно зі ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Оскільки договору купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства між сторонами укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана позивачкою грошова сума у загальному розмірі 500 доларів США є авансом, який підлягає поверненню, а не завдатком. Враховуючи наведене та положення ст. 570 ЦК України правильним є висновок про те, що сума, яка названа завдатком в розписці від 22.02.2022р., фактично є авансом, оскільки сторонами не дотримано умов, визначених ст. 570 ЦК України, а саме не укладено договору купівлі-продажу на виконання якого передано кошти. Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 17.06.2021р. у справі № 711/5065/15-ц та узгоджується із висновками цього ж суду у постановах від 09.12.2020р. у справі № 211/5994/17, від 30.01.2019р. № 461/5297/16-ц, висновками Верховного Суду України у постановах від 25.09.2012р. у справі № 6-82цс13 та від 13.02.2013р. у справі № 6-176цс12. Таким чином, враховуючи невиконання зобов`язання щодо відчуження квартири, відповідач повинен повернути позивачці отриманий від неї аванс в розмірі 500 доларів США. Щодо відповідальність відповідача за відмову від виконання зобов`язання щодо продажу квартири. Згідно з\~частиною 1\~ст.\~509\~ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 1 ст. 546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Згідно частини 1 ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Відповідно до\~ст.\~549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 ст. 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 ст. 549 ЦК України). Частинами 1 та 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом\~неустойки є\~грошова сума,\~її розмір\~встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Статтями 627, 628 ЦК України визначено, що сторони вільні в укладенні договору, визначенні його умов; зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства; договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору та може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. З аналізу наведених норм вбачається, що сторони, які вільні в укладенні договору, в розписці\~від 22.02.2022р.\~письмово визначили\~стягнення (відповідальність)\~за невиконання\~відповідачем зобов`язання\~у вигляді\~штрафу в\~твердій грошовій\~сумі - повернення отриманих коштів (авансу) в подвійному розмірі, тобто ще 500 доларів США, що не суперечить загальним засадам цивільного законодавства та узгоджується із правовім висновком Верховного Суду у постанові від 28.11.2018 у справі № 635/1829/15-ц. Щодо можливості стягнення коштів в іноземній валюті Велика Палата Верховного Суду, розглянувши 16.01.2019р. справу № 373/2054/16, дійшла висновку, що заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Суд має\~право ухвалити\~рішення про\~стягнення грошової\~суми в\~іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини 1 ст. 1046, частини 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Висновки щодо можливості ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті і порядку визначення у рішенні еквівалента суми боргу в національній валюті містяться також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018р. у справі № 761/12665/14-ц, від 16.01.2019р. у справі № 464/3790/16-ц. Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що позов\~підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved