Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

25 листопада 2024 року позивач звернувся у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами", в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., вчиненого 21 грудня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №23463 про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості в розмірі 19335 грн. 59 коп. [PERSON] в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з постанови про відкриття виконавчого провадження серії ВП № 68634261 від 15 лютого 2022 року, винесеної державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Ходневич А.М. йому стало відомо, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. вчинено виконавчий напис від 21 грудня 2021 року про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості в розмірі 19335 грн. 59 коп. Вказаний виконавчий напис вважає незаконним та таким, що не підлягає виконанню. Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав заяву відповідно до якої просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, явку свого представника в судове засідання не забезпечив, директор Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~"Фінансова\~компанія управління\~активами" подав до суду заяву про визнання позову, в якій вказує на те, що позовні вимоги [PERSON] визнає та просить стягнути з Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~"Фінансова\~компанія управління\~активами" на користь позивача лише половину судового збору (а.с. 28). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без її участі не подала. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Відділ державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, явку представника в судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без їх участі не подали. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали справи приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Так, 21 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., на підставі статі 87 Закону України "Про нотаріат" та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №23463, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" заборгованості в розмірі 19335 грн. 59 коп., відповідно до кредитного договору №SAMDN34000022826609 від 30 липня 2014 року, що підтверджено копією відповідного виконавчого напису (а.с. 7). Згідно копії постанови ВП №68634261 від 15 лютого 2022 року про відкриття виконавчого провадження, винесеної державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Ходневич А.М., постановлено стягнути з боржника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" заборгованості в розмірі 19335 грн. 59 коп., на підставі виконавчого напису №23463 від 21 грудня 2021 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. (а.с. 16). Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 цього ж Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 (далі Перелік документів). Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" вищевказаний Перелік документів доповнений п. 2, який передбачав стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів з підстав, що випливають з кредитних відносин. За умовами вказаного пункту Переліку документів, для одержання виконавчого напису по кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Поряд з цим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа № 826/20084/14), яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року та постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року, а відповідно набрала законної сили в день її прийняття, постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", серед іншого, в частині доповнення Переліку документів пунктом 2 визнано незаконною та нечинною. За таких обставин, пункт 2 Переліку документів, який передбачає стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів з підстав, що випливають з кредитних відносин втратив чинність з 22 лютого 2017 року. З цього часу, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Таким чином, вчиняючи 21 грудня 2021 року виконавчий напис, зареєстрований за №23463, приватний нотаріус Солонець Т.М. неправомірно керувалася пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року, яка на той час уже була нечинною. Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису, зареєстрованого за № 5820 таким, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Такий висновок суду повністю узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду викладеною у постанові від 21 вересня 2021 року по справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Враховуючи, що позов підлягає задоволенню, в силу вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати покладаються на відповідача. Оскільки, відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, згідно положень ч.1 ст.142 ЦПК України, з нього підлягає стягненню лише 50 відсотків судового збору. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави. Враховуючи,\~що позивач\~при подачі\~позову від\~сплати судового\~збору був\~звільнений,\~то стягнути\~з відповідача\~50\~відсотків судового\~зборунеобхідно в дохід держави. Згідно ч.3 ст.4 ЗУ "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Тому, з відповідача підлягає стягненню на користь держави 50 відсотків судового збору із застосовуванням коефіцієнту 0,8 для пониження розміру ставки судового збору, що становить 484 грн.48 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved