Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-19 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась адвокат Шикунова Аліна Олександрівна, діючи в інтересах [PERSON] , з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що 29 серпня 2019 року позивачка з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей немає. Позивачка зазначила, що сімейні стосунки з відповідачем не склались через несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення спільного господарства, у зв`язку з чим у сім`ї виникали постійні непорозуміння, які призвели до фактичного припинення шлюбних стосунків. Позивачка вказала, що сім`я розпалась і поновити її неможливо, а шлюб існує лише формально, тому подальше збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Вищевикладене й стало підставою для звернення позивачки до суду із вимогою про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу позивачка просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Ухвалою суду від 11.11.2024 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. З матеріалів справи вбачається, що поштове відправлення із вищевказаним судовим рішенням та копією позовної заяви з доданими до неї документами, направлене відповідачу за адресою його місця проживання зареєстрованою у встановленому законом порядку, повернулось на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». (а.с. 18) У строк, встановлений ухвалою суду від 11.11.2024, від відповідача відзив на позов не надійшов. Водночас, 02.12.2024, до початку розгляду справи по суті, від відповідача надійшла заява про визнання ним позовних вимог. Будь-які докази по справі, крім поданих позивачкою разом із позовною заявою, чи клопотання, від учасників справи на адресу суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 та ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом, з метою з`ясування чи не суперечить визнання відповідачем позовних вимог закону та чи не порушує таке визнання прав, свобод чи інтересів інших осіб, встановлено наступне. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 29.08.2019 Вінницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 29.08.2019, актовий запис № 360. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] . (а.с. 4) Також судом встановлено, що подружжя від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом у відповідності до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що визнання позовних вимог відповідачем є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Верховним Судом України в Постанові Пленуму № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи вищевикладенесуд вважає за можливе розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , тим самим задовольнивши визнаний відповідачем позов. Згідно із ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Адвокатом позивачки за дорученням останньої при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 1 211, 20 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією від 08.11.2024. (а.с. 7) Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зі змісту позовної заяви вбачається клопотання позивачки про залишення судових витрат за нею. При цьому судом прийнято до уваги, що у відповідності до ч. 1 ст.\~142\~ЦПК України,\~у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету в розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, а також положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір підлягає поверненню позивачці з державного бюджету в розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову 605, 60 гривень, а решта судового збору в сумі 605, 60 гривень, суд вважає за можливе залишити за позивачкою, враховуючи її клопотання. Доказів понесення інших судових витрат ні позивачкою, ні відповідачем не надано. На підставі викладеного та

Outcome: approved