Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з даним позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів стягуваних з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] та стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням в даній справі законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивачка проживала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бершадського районного суду 20.09.2017 року було розірвано. За час перебування в шлюбі у них народились двоє дітей - дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Бершадського районного суду від 25 січня 2018 року з відповідача стягувались аліменти на користь позивачки на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 04.12.2017 року і до повноліття старшої дитини. Старша дитина досягла повноліття [INFO] , у зв`язку з чим нарахування аліментів з 01.03.2024 року здійснюється в розмірі 1/6 частини, тому позивачка змушена звернутись до суду для збільшення розміру аліментів на другу дитину, яка не досягла повноліття до 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника щомісячно. Відповідач має постійне місце роботи, оскільки перебуває на службі в Збройних Силах України, є працездатною особою, доводів на предмет скрутного матеріального становища чи незадовільного стану здоров`я які б унеможливлювали ним сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини у нього немає і тому у нього є можливість сплачувати аліменти. Представник позивачки, адвокат Мазур С.М., надала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи в її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, двічі надсилав до суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату в зв`язку з неможливістю з`явитися в судове засідання, так як проходить службу в Збройних Силах України, про що надав довідку військової частини [NUMBER] від 13.05.2022 про те, що він дійсно проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] [ADDRESS] з 24.02.2022. Однак дана довідка датована ще 2022 роком. Жодних доказів, що [PERSON] проходить військову службу в зоні бойових дій за межами Чернігівської області, що позбавляє його можливості прийняти участь в судовому засіданні в тому числі в режимі відеоконференції суду не надано. Крім того, дана справа перебуває в провадженні суду з липня 2024 року та її судовий розгляд неодноразово відкладався для надання відповідачу можливості реалізувати свої процесуальні права, однак він жодного разу в судове засідання не з`явився, правом на подачу відзиву на позовну заяву чи клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, а також прийняти участь у розгляді справи через представника не скористався. За наведеного підстави для задоволення клопотання про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка проживала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бершадського районного суду 20.09.2017 року було розірвано. Згідно виконавчого листа №126/3397/17 від 16.03.2018, виданого Бершадським районним судом Вінницької області відповідача [PERSON] стягувались аліменти на користь позивачки на утримання двох неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 04.12.2017 року і до повноліття старшої дитини, що підтверджується розрахунком заборгованості наданим державним виконавцем Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області О. Цахло. З вказаного розрахунку вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем зі сплати аліментів становить 76025,84 грн. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що у зв`язку з досягненням дочкою [PERSON] [INFO] , повноліття Броварським відділом ДВС у Броварському районі Київської області з 01.03.2024 року з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] стягуються аліменти в розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, про що свідчить досліджений вище розрахунок боргу по аліментах. У зв`язку з тим, що на даний час аліменти на утримання сина стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, позивач звернулась до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ ( 78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків. Частиною 3 ст.183 СК України передбачено, що якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Аналіз вказаної норми свідчить, що батьки після досягнення повноліття найстаршою дитиною можуть звернутися з позовом до суду про визначення розміру аліментів на інших дітей, а отже, це може бути як позов як про збільшення розміру аліментів, так і про зменшення. У випадку, якщо з таким позовом ніхто не звернувся, то аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану. Погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2ст. 182 СК. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не надано доказів, що спростовують його можливість сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. Вирішуючи питання щодо збільшення розміру аліментів, які мають стягуватись з відповідача, судом враховано інтереси дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, має постійне місце роботи, оскільки проходить службу в ЗСУ. Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги обов`язок обох батьків утримувати до повноліття своїх дітей, повноцінно забезпечувати їх інтереси, враховуючи, що старша дочка досягла повноліття, суд вважає можливим визначити розмір аліментів у заявленому позивачем розмірі. Зазначений розмір аліментів, на переконання суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом щодо захисту прав неповнолітньої дитини. З огляду на те, що позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з даною позовною заявою, суд вважає за необхідне згідно ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1211 грн.20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved