Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

У своїй заяві [PERSON] просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] , [INFO] , яка проживає по [ADDRESS] недієздатною та призначити його опікуном останньої. В заяві [PERSON] зіслався на те, що він є близьким родичем [PERSON] , яка проживає разом з ним та хворіє психічною недугою. Внаслідок цієї хвороби [PERSON] не може самостійно приймати рішення, її поведінка та мислення неадекватним. З метою забезпечення її особистих немайнових та майнових інтересів, її необхідно визнати недієздатною та призначити опікуна. У судовому засіданні заявник [PERSON] просив задоволити заяву та пояснив суду, що [PERSON] проживає разом з ним в одному будинку. Призначення його опікуном зумовлено необхідністю представництва ним інтересів для захисту майнових та немайнових прав хворої. На даний час, він має намір оформлювати спадщину на будинок в якому проживали батьки [PERSON] , однак звернувшись в нотаріальну контору отримав відмову, де вказано, що дії пов`язані із оформленням спадщини він зможе проводити після надання до нотаріальної контори рішення суду про призначення його опікуном. Крім того, із Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області на його запит щодо пенсійного забезпечення [PERSON] , йому повідомили, що таку інформацію він не може отримати, оскільки не має відповідних повноважень. Будь-яких осіб, окрім нього, які б могли бути опікуном [PERSON] немає, вона ніколи не була одружена та немає дітей. Протягом тривалого часу вони проживають однією сім`єю, він здійснює догляд за [PERSON] , яка повністю знаходиться на його утриманні. Єдиною близькою родичкою [PERSON] є її рідна сестра, його мати [PERSON] , однак вона є особою пенсійного віку, має проблеми із здоров`ям та немає можливості опікуватися сестрою. Оскільки [PERSON] є членом його сім`ї, тому саме він її доглядає, йому виплачується державна допомога на догляд [PERSON] . Він кошти витрачає виключно на її потреби, зокрема харчування та лікування. Відсутність рішення суду про визнання недієздатною [PERSON] ставить під загрозу захист її здоров`я, майнових та немайнових інтересів, оскільки вона за станом здоров`я не може самостійно їх здійснювати та реалізувати. [PERSON] необхідно влаштовувати у медичні заклади, крім того доставляти на профілактичні огляди до сімейного лікаря для чого він постійно використовує власний автомобіль. [PERSON] є пенсіонеркою, отримує соціальні виплати, однак в силу свого психічного стану не може розпоряджатися коштами. Фактично, він є розпорядником коштів [PERSON] , однак такі дії є не узаконеними, тому є необхідність в призначенні його опікуном офіційно, судовим рішенням. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не прибула, оскільки знаходиться на стаціонарному лікуванні. Представник [PERSON] адвокат Ошуст С.Є. просив заяву задоволити, визнати [PERSON] недієздатною, а опікуном призначити [PERSON] . У нього, як представника особи відносно якої вирішується питання визнання недієздатною немає жодних сумнівів, що таке є доцільним та необхідним. Саме [PERSON] є тою особою, що в повній мірі взяла на себе обов`язок доглядати за психічно хворою [PERSON] , тому йому слід судовим рішенням надати статус опікуна. Інших осіб, які можуть бути опікунами у [PERSON] немає. Представник заінтересованої особи Юречко І.З. в судовому засіданні не заперечила проти задоволення заяви щодо визнання [PERSON] недієздатною. У разі визнання [PERSON] недієздатною, опікуном слід призначити заявника [PERSON] . Інші особи, які б могли виконувати функцію опікуна [PERSON] відсутні. Заявник звернувся із заявою про призначення опікуна, його заява належним чином була розглянута, було проведено відповідне обстеження умов проживання, яке повністю підтвердило потребу призначення [PERSON] опікуна, яким слід призначити [PERSON] . [PERSON] повністю забезпечує [PERSON] продуктами харчування, купує їй одяг та ліки, возить на медичне обстеження до лікувальних закладів, оскільки в останньої є розумові розлади здоров`я. З огляду на введений у державі воєнний стан, розглядаючи заяву [PERSON] опікунська рада досліджувала можливість ймовірного зловживання з його сторони в цьому питанні, і прийшла до висновку про відсутність умислу у заявника уникнути обов`язку щодо захисту держави. [PERSON] є доглядальником, і йому виплачується державна допомога на догляд [PERSON] відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 02 серпня 2000 року №1192 «Про надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним», що вже надає йому законне право на відстрочку. В даному випадку призначення опікуном зумовлено об`єктивними обставинами, якими є те, що інших осіб, які можуть виконувати опікунські функції немає, надання [PERSON] статусу опікуна на підставі рішення суду є необхідним задля представництва інтересів, захисту майнових та немайнових прав хворої. Вислухавши учасників справи та вивчивши її матеріали, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. За змістом ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Виходячи зі змісту вказаної статті, обов`язковими умовами для визнання фізичної особи недієздатною, крім наявності в неї хронічного, стійкого психічного розладу, є нездатність такої особи усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Недієздатність це втрата здатності здійснювати особою цивільні права та обов`язки внаслідок тяжкого порушення психічного стану. Критерії недієздатності психічно хворих визначені в ЦК України. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є племінником [PERSON] , яка є інвалідом ІІ групи з дитинства. Актом обстеження матеріально-побутових умов від 07.03.2024 підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] проживають по [ADDRESS] , [PERSON] веде догляд за нею (а.с.15). Висновком судово-психіатричного експерта №331/2024 від 05.09.2024 підтверджено, що [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом залишкова шизофренія, що згідно МКХ-10, F20.5. [PERSON] не здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними. Питання її присутності в судовому засіданні виходить за межі компетенції судово-психіатричного експерта ( а.с.34-37 ). Отже, зважаючи на висновок судово-психіатричного експерта №331/2024 від 05.09.2024, суд вважає доведеним, що [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом, не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому наявна правова підстава для визнання її недієздатною. Вирішуючи питання про можливість призначення [PERSON] опікуном недієздатної [PERSON] суд прийшов до такого висновку. Статтею 300 ЦПК України, разом з іншим, встановлено, що суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Статтею 55 ЦК України передбачено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до вимог ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Положеннями статті 63 ЦК України передбачено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Статтею 64 ЦК України передбачено, що опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: 1) яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 2) поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування. При призначенні опікуна важливі та обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Як зазначено Верховним Судом у постанові від 07 квітня 2022 року у справі №712/10043/20, при призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Подання органу опіки та піклування не є рішенням за процесуальним статусом та має для суду лише рекомендаційний характер, і при постановленні судом рішення по справі не має пріоритетного значення, та може бути враховане на розсуд суду. Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88. Отже, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка. Системний аналіз наведених норм права указує, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність обгрунтованого подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18). При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб (п.3.1 Правил опіки та піклування). Серед інших осіб, які не можуть бути опікунами, є особи інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню (п.3.2 Правил). Документами, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна є: повідомлення державних, громадських організацій або заяви громадянина (громадян); копії свідоцтва про народження особи, що потребує опіки, або іншого документа, який підтверджує її вік; копія свідоцтва про смерть батьків або рішення суду про визнання громадянина безвісно відсутнім або оголошення їх померлими чи інших матеріалів, які підтверджують неможливість виховання дитини. Якщо опіка призначається над повнолітньою особою, - рішення суду про визнання даної особи недієздатною; акт обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна; довідки про стан здоров`я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника); довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку; акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки; довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна(піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки (п.3.3 Правил опіки та піклування). Як було зазначено вище, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі. Станом на сьогоднішній день саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення її опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому напрямку та належним чином мотивувати свій висновок про можливість призначення особи опікуном недієздатної особи та, перш за все, необхідність такого. 17.12.2024 на адресу суду надійшов Висновок комісії щодо опіки та піклування над повнолітніми особами, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки при виконавчому комітеті Дубівської сільської ради про доцільність призначення опікуном [PERSON] щодо [PERSON] (а.с.49-50). З наданого висновку вбачається, що з метою створення належних умов для реалізації прав, свобод та законних інтересів [PERSON] , 1962 року народження, орган опіки та піклування вважає за доцільне призначити опікуном [PERSON] , 1982 року народження, при умові визнання її недієздатною у судовому порядку. [PERSON] є одинокою, крім [PERSON] , 1982 року народження, з яким вона проживає в одному будинку, інших родичів, які можуть опікуватися нею немає. Між [PERSON] та [PERSON] існують теплі, сімейні відносини. В ході проведення обстеження матеріально-побутових умов створених [PERSON] для [PERSON] було проведено опитування сусідів, які дали пояснення, що [PERSON] є доброю і порядною людиною, здійснює догляд за [PERSON] , яка є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства внаслідок психічного розладу. [PERSON] повністю забезпечує [PERSON] продуктами харчування, купує їй одяг та ліки, возить на медичне обстеження до лікувальних закладів, отриману допомогу він витрачає виключно на потреби [PERSON] , тобто належним чином опікується нею. Органом опіки та піклування не встановлено жодних обставин, які б перешкоджали у призначенні [PERSON] , який повністю відповідає передбаченим законом критеріям, її опікуном. Висновок комісії підтверджує наявність у [PERSON] позитивного відношення та прив`язаності до особи, яка бажає стати опікуном, що свідчить про наявність довірливих та доброзичливих стосунків між ними, а відтак і про те, що призначення опікуном саме заявника відповідатиме інтересам хворої. Крім того, суду надано докази про створення заявником необхідних побутових умов недієздатній особі та забезпечення ним її доглядом та лікуванням. Слід зазначити, що у цій справі не встановлено інших, крім заявника, осіб, які можуть бути опікуном хворої [PERSON] , оскільки, як зазначено у висновку [PERSON] є одинокою, крім заявника [PERSON] немає інших родичів. Намагання [PERSON] здійснювати опіку над [PERSON] зумовлено об`єктивними обставинами. Відмовою державного нотаріуса Другої Рожнятівської державної нотаріальної контори від 29.11.2024 № 174/01-16 (а.с.54) підтверджено, що [PERSON] звертався в нотаріальну контору з метою оформлення спадщини за [PERSON] на нерухоме майно, яке залишилося після смерті її батьків. Нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] відмовлено, оскільки такі дії він зможе проводити тільки після надання до нотаріальної контори рішення про призначення його опікуном. Повідомленням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області від 06.12.2024 на запит від 02.12.2024 щодо пенсійного забезпечення [PERSON] , [PERSON] відмовлено в наданні такої інформацію, оскільки він не має відповідних повноважень представництва [PERSON] (а.с.55-57). За таких обставин, призначення [PERSON] опікуном [PERSON] , яка за станом свого здоров`я не може самостійно здійснювати свої права та виконувати обов`язки, є необхідним для представлення інтересів, захисту особистих немайнових і майнових прав хворої [PERSON] . Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи зазначене та беручи до уваги всі вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved