Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовано тим, з відповідачем [PERSON] позивачка зареєструвала свій шлюб 03.09.2016, про що у Виконавчому комітеті Вербовецької сільської ради Виноградівського району Закарпатської області зроблено актовий запис №3. Від подружнього життя у нас народилася дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Спільне подружнє життя у них з відповідачем не склалося. Різні характери та погляди на сімейне життя, відсутнє взаємопорозуміння та повага одне до одного і вже тривалий час разом не проживають. Шлюбних стосунків не підтримують та спільного господарства не ведуть., Шлюб носить формальний характер. Позивачка вважає, що надавати час для примирення немає потреби. У зв`язку з наведеним позивачка просить шлюб розірвати. Разом із позовною вимогою про розірвання шлюбу позивачка просить суд вирішити питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. Домовленості про сплату аліментів між ними немає. Діти на даний час і в подальшому будуть проживати з позивачкою, а тому вона змушена звернутися з вимогою про сплату аліментів на їх утримання у твердій грошовій сумі. Вказує, що відповідач є працездатною, фізичною здоровою людиною, має нерегулярний дохід, інших не працездатних осіб чи утриманців, крім спільних з позивачкою дітей у нього не має. Інших дітей, чи осіб які потребують його утримання у відповідача немає. Просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі по 4500 гривень на кожну дитину. Позивачка про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду від нього не надходило, відзив на позов не подав. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо такого вирішення справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає частковому задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивачка в своїй заяві. Так, в судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03.09.2016 у Виконавчому комітеті Вербовецької сільської ради Виноградівського району Закарпатської області за актовим записом № 3, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 03.09.2016. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей - дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу стали різні характери та протилежні погляди на сімейне життя. Шлюб сторін носить формальний характер, шлюбно-сімейні відносини між ними припинено, спільне господарство не ведеться. Крім того між сторонами не досягнуто згоди щодо утримання неповнолітніх дітей. Діти на даний час і в подальшому проживатимуть разом з матір`ю, позивачкою по справі, про що свідчить довідка Виконавчого комітету Вилоцької селищної ради Берегівського району від 17.10.2024 року № 726. Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані нормами\~Сімейного кодексу України. Відповідно до вимог ст.112 СК України\~ суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя сторін. У відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). За змістом\~ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто обов"язок утримувати дитину є рівним для обох батьків. За вимогами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 184 Сімейного кодексу України\~встановлено, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач є працездатним і може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дітей, передбачених ст.188 СК України, не встановлено, а тому суд вважає, що відповідач, як батько, зобов`язаний брати участь в утриманні дітей. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність у сторін неповнолітніх дітей та обставини життя подружжя, з врахуванням того, що сторони шлюбним життям не живуть, подальше збереження шлюбу між ними є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивачки до суду та до розгляду справи у суді наміри позивачки розірвати шлюб не змінилися, суд встановив справжнє прагнення позивачки до розірвання шлюбу, а відтак суд приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін і їх дітей, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, у зв`язку із чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача, як аліменти на дітей сторін, суд приймає до уваги встановлені у справі обставини,

Outcome: approved