Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідачів, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. [PERSON] звернувся до Галицького районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , Галицької міської ради та просить суд: - визнати недійсним Свідоцтво про право власності на земельну ділянку [PERSON] площею 0,0266 га., що по [ADDRESS] , видане 18 червня 2014 року, кадастровий номер 2621210100:01001:0535; - визнати недійсним Договір купівлі-продажу земельної ділянки, що по [ADDRESS] , кадастровий номер 2621210100:01001:0535, укладений 02 червня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] ; - зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод у користуванні приміщенням його гаражу, що за адресою: [ADDRESS] , а саме демонтувати огорожу та вивести ґрунт. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він є власником гаража площею 22.5 кв. м. та земельної ділянки площею 0.01 га, на якій даний гараж побудований, що за адресою: [ADDRESS] . Навпроти гаражу наявне приміщення колишньої ветеринарної лаболаторії. Між гаражем та приміщенням ветеринарної лабораторії наявна проїзна дорога, яка впирається до сусідньої ділянки, на якій наявні складські приміщення [PERSON] . В червні\~2020 року йому стало відомо, що сусідське приміщення колишньої ветеринарної лабораторії та ділянку під такою придбала відповідач [PERSON] і така має намір огородити земельну ділянку. Незнаючи меж земельної ділянки не надав цьому увагу. В червні 2021 року відповідачем [PERSON] завезена на ділянку колишньої ветлабораторії землю, таким чином, що земля розвантажена на відстані 1.5 від воріт гаражу і як наслідок в`їзд в гараж був заблокований. Після приходу комісії з Галицької міської ради Николин А.П. більше землі не завозила, він відгорнув наявну землю так, що зміг заїздити у гараж. 29 липня 2021 року відповідач [PERSON] розпочала роботи по монтажу огорожі земельної ділянки, а саму бетонного фундаменту, металевих стовпців та сітки. Була огороджена частина проїзду, таким чином, що ширина проїзду унеможливлює здійсненні маневру заїзду у гараж. Відтак, для відновлення свого права, як власника земельної ділянки та гаражу вважає за необхідне постановлення судом рішення про задоволення його позовних вимог. В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав зазначених у поданих заявах по суті спору. Відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву, яким позов заперечила. Заперечуючи позов покликалась на те, що земельна ділянка та приміщення житлового будинку нею набуті у власність правомірно, відтак відсутні підстави для задоволення позову. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась. Представником такої адвокатом Равриком І.Д. подано заяву про розгляд справи у його та відповідача [PERSON] . Відповідач [PERSON] належно повідомлявся про час та місце розгляду справи, в судові засідання не з`являвся. Судом ухвалено рішення щодо подальшого руху справи. Представники відповідача - Галицької міської ради Гречух О.Ю. та Базилів М.М. при розгляді справи позов заперечили. Заперечуючи позов покликались на те, що генеральним планом м. Галич, Івано-Франківської обл. не передбачено проїзду між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] . Земельна ділянка [PERSON] має прямокутну форму і однією стороною межує з земельної ділянкою [PERSON] , а трьома з комунальними землями, які є землями громадської забудови. При необхідності використання позивачем сусідніх земельних ділянок законодавчо визначено встановлення сервітуту. Окрім цього, до часу передачі земельної ділянки за адресою [ADDRESS] у власність позивача [PERSON] в такого земельна ділянка для обслуговування гаража перебувала у користуванні на підставі Договору оренди і заїзд до гаражу був передбачений з протилежного боку. Просили в позові відмовити. 2.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] є власником гаражу площею 22.5 м.кв., розташованого за адресою: [ADDRESS] , що стверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 19 лютого 2009 року (т.1. а.с. 16). [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0.01 га з цільовим призначенням: для обслуговування гаража, розташованої за адресою: [ADDRESS] має прямокутну форму і однією стороною межувала на час формування з земельної ділянкою [PERSON] , а трьома з землями запасу Галицької міської ради. Кадастровий номер земельної ділянки: 2621210100:01:001:0430. Обставини стверджуються Державним актом на право власності на земельну ділянку від 28 січня 2010 року (т.1. а.с. 17-18). [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0.0266 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Кадастровий номер земельної ділянки: 2621210100:01:001:0535. Земельна ділянка набута у власність [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 02 червня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а.с. 35-36). Земельна ділянка, площею 0.0266 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташована за адресою: [ADDRESS] . Кадастровий номер земельної ділянки: 2621210100:01:001:0535 належала [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності від 18 червня 2014 року (т. 3 а.с. 81-82). Відповідно до кадастрового плану земельної ділянки площею 0.0266 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки: 2621210100:01:001:0535, опис меж такої: А-Б землі [PERSON] ; Б-В землі міської ради (заїзд); В-Г землі міської ради (вул. Караїмська); Г-А землі міської ради (громадська забудова) (т. 3 а.с. 83-84). 01 серпня 2023 року та 09 серпня 2023 року вчинено процесуальну дію - огляд речового доказу за його місцезнаходженням. Проведеним оглядом земельної ділянки, що перебуває у комунальній власності, що за адресою: [ADDRESS] і розташована між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] (далі - ділянка 1), встановлено наступне. Зі сторони [ADDRESS] , оцінюється як від основної дороги, наявна земельна ділянка просіка, поросла травою, яка скошена, і придатна для проходу, проїзду. При вході на дану земельну ділянку просіку, візуально фактично межі такої визначаються: -з лівого боку огорожею земельної ділянки [PERSON] ; -з правого боку зрізом чагарників, гаражем [PERSON] (зі слів [PERSON] межа його земельної ділянки проходить по зрізу чагарників); Визначена при огляді ширина ділянки між гаражем [PERSON] та огорожею [PERSON] становить 4 метри 30 см. Оглядувана земельна ділянка протяжна до в`їзду на земельну ділянку, що перебуває у комунальній власності - користуванні [PERSON] не має наскрізного проїзду та проходу. Проведеним оглядом садибного (індивідуального) житлового будинку та земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що за адресою: [ADDRESS] та належать [PERSON] , встановлено наступне. Земельна ділянка прямокутної форми. Зі сторони вул. Караїмська наявні тверді межові знаки огорожа на стрічковому фундаменті та ворота. Зі сторони Ділянки 1 наявні тверді межові знаки огорожа на стрічковому фундаменті. Навпроти гаражу [PERSON] наявний розрив фундаменту. По кутах ділянки зі сторони Ділянки 1 наявні металеві стовпи не задіяні в огорожі. Зі слів [PERSON] дані стовпи були наявними при купівлі нею земельної ділянки та як тверді межові знаки визначали межі такої. Зі сторони земельної ділянки, що перебуває у користуванні [PERSON] наявні тверді межові знаки огорожа. На земельній ділянці наявна цегляна будівля. Завезений ґрунт, складований у купи, які поросли травою. Проведеним оглядом гаража та земельної ділянки з цільовим призначенням для обслуговування гаража, що за адресою: [ADDRESS] та належать [PERSON] , встановлено наступне. Зі слів [PERSON] межа його земельної ділянки зі сторони Ділянки 1 проходить по зрізу чагарників. З цієї ж сторони влаштований в`їзд у наявний на оглядуваній ділянці металевий гараж. Ділянка не огорожена, відсутні інші межові знаки, поросла деревами, чагарниками. Проведеним оглядом земельна ділянка, що за адресою: [ADDRESS] , що перебуває у комунальній власності - користуванні [PERSON] , встановлено наступне. Земельна ділянка прямокутної форми, огороджена по периметру. Зі сторони Ділянки 1 влаштовано в`їзд на таку. На ділянці розміщено складські приміщення. Ділянка частково поросла деревами, чагарниками. Проведені експерименти. Спроба в`їзду [PERSON] у гараж у спосіб руху автомобіля вперед виявилась невдалою у зв`язку з недостатньою шириною Ділянки 1 для здійснення маневру ширина 4,3 метри. Зі слів [PERSON] до часу побудови огорожі ділянки [PERSON] в`їзд до його гаражу був влаштований наступним чином: - початок з вул. Караїмська в місті наявних воріт [PERSON] ; - продовження такого вздовж ділянки [PERSON] ; - в місці насипаних куп ґрунту була можливість маневрувати для в`їзду в гараж, виїзду з такого (маневр правого повороту, розвороту). В силу частини 5 статті 85 ЦПК України, оскільки огляд здійснювався за відсутності хоча б однієї зі сторін, судом забезпечено відеофіксацію огляду технічними засобами (т. 1 а.с. 121-122). За результатами проведених будівельно-технічної та земельно-технічної експертиз експертом встановлено наступне: -фактичне землекористування земельної ділянки, що за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки: 2621210100:01:001:0535 не відповідає правовстановлюючим документам, документам із землеустрою та даним ДЗК. Згідно додатку № 2 огорожа земельної ділянки втягнута зі сторони гаража [PERSON] -фактичний заїзд автомобілем до гаража, що за адресою: [ADDRESS] у відповідності до ДБН у зв`язку з наявною фактичною огорожею земельної ділянки, за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 2621210100:01:001:0535 технічно неможливий. Згідно вимог ДБН В.2.3-15:2007 «Автостоянки та гаражі для легкових автомобілів» ширина внутрішнього проїзду для легкових автомобілів середнього класу повинна становити 7.7 метри (т. 2 а.с. 201-214). 3.Чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень частини першої\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (пункт 1 частини третьої статті 223 ЦПК України). Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи, належність повідомлення відповідачів, наявність клопотання про розгляд справи у відсутності відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів [PERSON] та [PERSON] , їх представників. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Частиною 2 статті 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; Приймаючи рішення в розрізі позовних вимог, суд враховує наступне. В частині вимог - визнати недійсним Свідоцтво про право власності на земельну ділянку [PERSON] площею 0,0266 га., що по [ADDRESS] , видане 18 червня 2014 року, кадастровий номер 2621210100:01001:0535. Як встановлено судом, земельна ділянка розташована за адресою: [ADDRESS] належала [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності від 18 червня 2014 року. Відповідно до кадастрового плану земельної ділянки опис меж такої - Б-В землі міської ради (заїзд), межа зі сторони гаража [PERSON] . Фактичний заїзд автомобілем до гаража [PERSON] технічно неможливий. Згідно вимог ДБН В.2.3-15:2007 «Автостоянки та гаражі для легкових автомобілів» ширина внутрішнього проїзду для легкових автомобілів середнього класу повинна становити 7.7 метри. Тобто, земельна ділянка при передачі у власність [PERSON] сформована в частині за рахунок наявного проїзду. Відповідно до пункту «а» частини 4 статті 83 ЗК України, до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо). Враховуючи незаконність передачі у власність [PERSON] частини проїзду і формування за рахунок такого земельної ділянки площею 0,0266 га., що по [ADDRESS] , кадастровий номер 2621210100:01001:0535, слід визнати недійсним Свідоцтво про право власності на земельну ділянку [PERSON] площею 0,0266 га., що по [ADDRESS] , видане 18 червня 2014 року., В частині визнати недійсним Договір купівлі-продажу земельної ділянки, що по [ADDRESS] , кадастровий номер 2621210100:01001:0535, укладений 02 червня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] . Згідно з частинами першою та другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондиційного зобов`язання. Характерною особливістю кондиційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондиційному зобов`язанні не має правового значення чи вибуло майно, з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним. Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: - набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); - набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 ЦК України, свідчить про необхідність установлення так званої "абсолютної" безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Кондиція - позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави. Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондиційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно (ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ Верховного Суду України у справі за N 6-3090 цс15). З огляду на те, що позивач, як користувач проїзду земельної ділянки місця загального користування, має право на захист іншого речового права щодо земельної ділянки права користування і підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала, тому позов в цій частині слід задовольнити. В частині зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди у користуванні приміщенням гаражу [PERSON] , що за адресою: [ADDRESS] , а саме демонтувати огорожу та вивести ґрунт. Приймаючи рішення в цій частині, суд враховує положення частини 1 статті 4 ЦПК України, за змістом якої, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів з урахуванням визначеного пунктом 4 частиною 2 статті 16 ЦК України способу захисту цивільних прав та інтересів - відновлення становища, яке існувало до порушення. Як встановлено судом, фактичний заїзд автомобілем до гаража, що за адресою: [ADDRESS] у відповідності до ДБН у зв`язку з наявною фактичною огорожею земельної ділянки, за адресою: [ADDRESS] , адастровий номер: 2621210100:01:001:0535 технічно неможливий. Згідно вимог ДБН В.2.3-15:2007 «Автостоянки та гаражі для легкових автомобілів» ширина внутрішнього проїзду для легкових автомобілів середнього класу повинна становити 7.7 метри. Відтак, позов в цій частині слід задовольнити частково, зокрема зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди у користуванні приміщенням гаражу [PERSON] , що за адресою: [ADDRESS] , а саме демонтувати огорожу та вивести ґрунт з території проїзду, щоб загальна ширина проїзду від вулиці Караїмської і до завершення такого від воріт гаража і паралельно таким складала не менше 7,7 метрів. Судовий збір та інші витрати слід покласти на сторони в порядку, визначеному статтею 141 ЦПК України. Відповідно до частин 1-2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 2\~724 грн. враховуючи 3 вимоги немайнового характеру та 19\~118 грн. за проведення експертизи. Позовні вимоги: - визнати недійсним Свідоцтво про право власності на земельну ділянку [PERSON] площею 0,0266 га., що по [ADDRESS] , видане 18 червня 2014 року, кадастровий номер 2621210100:01001:0535, вимоги до [PERSON] та Галицької міської ради задоволені повністю. Висновок експертизи для таких має значення; - визнати недійсним Договір купівлі-продажу земельної ділянки, що по [ADDRESS] , кадастровий номер 2621210100:01001:0535, укладений 02 червня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] - вимоги до [PERSON] та Николин задолені повністю. Висновок експертизи для таких не має значення; - зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод у користуванні приміщенням його гаражу, що за адресою: [ADDRESS] , а саме демонтувати огорожу та вивести ґрунт - вимоги до [PERSON] задоволені частково. Висновок експертизи для таких має значення. Визначаючи пропорцію на користь [PERSON] підлягать стягненню: -з Галицької міської ради 4\~779 грн. 50 коп. за проведення експертизи та 454 грн. сплаченого судового збору; -з [PERSON] 4\~779 грн. 50 коп. за проведення експертизи та 908 грн. сплаченого судового збору; -з [PERSON] 4\~779 грн. 50 коп. за проведення експертизи та 908 грн. сплаченого судового збору. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, суд вважає виконаним свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На підставі наведеного та

Outcome: partial