Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

20.08.2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив суд стягнути з АТ «Криворізький залізорудний комбінат» на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві грошові кошти у розмірі 390 500,00 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб. В обґрунтування позову зазначено, що протягом 24 років 06 місяців позивач працював на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, у зв`язку з чим, з вини Відповідача отримав хронічне професійне захворювання, а з 01.07.2024 року йому встановлена ІІІ група інвалідності бестроково, з причини професійного захворювання із втратою працездатності 65% безстроково, визначено потребу у медикаментозному лікуванні, забезпечення виробами медичного призначення; протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження, в умовах вібрації, виробничого пилу. Наведені обставини призвели до зміни образу і якості життя. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди Позивач оцінив в 390 500 грн., тобто 55 мінімальних розмірів заробітної плати ( 55 х 7100,00 грн.). 22.08.2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. 04.09.2024 року представник відповідача надала відзив, в якому просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на відсутність вини Відповідача, відсутність протиправної поведінки Відповідача, зазначивши, що Позивач був забезпечений колективними та індивідуальними засобами захисту, оскільки все гірниче обладнання, яке в процесі роботи утворює пил, обладнується пиловловлюючими пристроями, та умови праці, в яких працював Позивач, є наслідком недосконалості технології розробки корисних копалин підземним способом, в результаті чого на робочому місці параметри шкідливих факторів перевищували гранично-допустимий рівень, про що позивач був повідомлений та погоджувався на такі умови праці, у зв`язку з чим отримував пільги. Позивачу встановлено 65% втрати професійної працездатності та потребу у спостереженні у сімейного лікаря та невролога, але дані про стрес, депресію чи інші негативні прояви психологічного стану, які зазнав потерпілий в результаті професійного захворювання у зазначеній довідці та матеріалах справи - відсутні. Крім того, вважає розмір моральної шкоди, заявлений Позивачем значно завищеним та вважає, що сума грошового відшкодування моральної шкоди підлягає оподаткуванню у відповідності до вимог чинного законодавства. Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Так, судом встановлено, що Позивач перебував в трудових відносинах з підприємством відповідача 24 роки 06 місяців, а саме: з 24.12.1997 року по 22.06.2005 рік - підземним газоелектрозварником, дільниця № 21, №23 шахта «Родина», ВАТ «Кривбасзалізорудком»; 23.06.2005 року по 01.12.2005 рік - підземним електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування, дільниця №28, шахта «Родіна», ВАТ «Кривбасзалізорудком», 02.12.2005 року по 27.06.2022 року - підземний кріпильник, дільниця №21, АТ «Кривбасзалізорудком» ( а.с. 9-11). Відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААА № 130123 від 30.07.2024 року позивачу [PERSON] первинно встановлено 65% втрати професійної працездатності (40 % по радикулопатії, 15% - вібраційна хвороба, 10% ХОЗЛ. Визначено потребу у санітарно-курортному лікуванні, медикаментозному лікуванні, забезпечення виробами медичного призначення (а.с.25). Відповідно до довідки МСЕК 12 ААГ №573765 від 30.07.2024 року позивачу [PERSON] з 01.07.2024 року встановлено третю групу інвалідності безстроково, визначено необхідність у спостереженні сімейного лікаря, невролога, протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження, в умовах вібрації, виробничого пилу (а.с. 26). 22.04.2024 року складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) [PERSON] . 1. Радикулопатія попереково-крижова L5, L5, S1 з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м?язово-тонічним синдромами, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня). 2. Вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації з синдром вегетативно-сенсорної полінейропатії верхніх кінцівок, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня), остеоартрозом дрібних суглобів кистей та трофічними розладами на кистях. 3. Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. Легенева недостатність першого-другого ступеня. Зазначений Акт був складений на підставі інформаційної довідки про умови праці від 15.02.2023 №ПС/3.1/4191-23, підготовленої Південно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці та згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 №248. Обставиною виникнення профзахворювань [PERSON] стало: працюючи підземним кріпильником на дільниці №28 шахти «Криворізька» («Родіна») АТ «КРИВБАСЗАЛІЗОРУДКОМ» у період з 02.12.2005 по 27.06.2022, [PERSON] в підземних умовах шахти виконував комплекс робіт з кріплення горизонтальних гірничих виробок, очисних забоїв та виробок з кутом нахилу усіма видами кріплення. В підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати засоби малої механізації для переміщення вантажів з причин технологічного обмеження робочого простору, що перешкоджає їх застосуванню, внаслідок чого умови праці характеризувалися фізичним перевантаженням. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, порушень в роботі систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, підпадав під вплив аерозолів фіброгенної дії, та рівнів вібрації локальної, що перевищували нормативні значення. Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 14.03.2024 №417 підставою для встановлення професійного характеру захворювання також є професійний маршрут: З 23.06.2005 по 01.12.2005 - підземний електрослюсар (слюсар) черговий та з ремонту устаткування шахти «Родіна» відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат». Причиною виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) стало: важкість праці, вібрація локальна, Пил переважно фіброгенної дії. Згідно інформаційної довідки про умови праці від 15.02.2023 №ПС/3.1/4191-23, підготовленої Південно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці та згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 №248, умови праці [PERSON] відносяться: -за показниками мікроклімату- - до 3 класу 1 ступеня «Шкідливі»; -за показникам рівня шуму - до 3 класу 3 ступеня «Шкідливі»; -за показниками рівня вібрації локальної - до 3 класу 1 ступеня «Шкідливі»; -за показниками важкості праці - до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі»; -за показниками напруженості праці - до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі»; Загальна оцінка : умови праці відносяться до 3 класу 3 ступеня «Шкідливі» (а.с.15-22). Професійне захворювання [PERSON] підтверджується виписками-епікризами, виписками з медичної карти стаціонарного хворого (а.с. 23-24, 28-33). Частиною 4 ст. 43 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. У ст. 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Ст. 4 Закону України «Про охорону праці» визначено, що державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2, ч.3-5 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Конституційний Суд України у пункті 4.1 Рішення від 27 січня 2004 року у справі № 1-9/2004 за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» зазначив, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні і фізичні страждання. Втрата працездатності, яка встановлена висновком медико-соціальною експертною комісією, вже сама по собі свідчить про спричинення моральної шкоди, оскільки стан здоров`я потерпілого погіршено. Отже, аналізуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені по справі обставини, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем, як роботодавцем, на якого покладається обов`язок забезпечувати безпечні і нешкідливі умови праці, права позивача на належні, безпечні і здорові умови праці, що полягало у виконанні робіт у небезпечних для здоров`я умовах, яке призвело до заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань, порушення нормальних життєвих зав`язків, з причини отримання внаслідок наведених факторів професійного захворювання, що призвело до втрати працездатності на 65% та встановлення ІІІ групи інвалідності з переоглядом 10.07.2026 року, що вимагає постійного лікування, тобто суд вважає доведеним наявність моральної (немайнової) шкоди; доведеним обов`язок саме відповідача, як заподіювача такої шкоди по її відшкодуванню; доведеним наявність причинного зв`язку між шкодою і діями (бездіяльністю) відповідача та права позивача на відшкодування такої шкоди. При цьому посилання представника відповідача на наявність Окремої думки до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) (а.с. 21-22), суд до уваги не приймає, оскільки вважає доводи, наведені в Окремій думці такими, що не відповідають встановленим по справі обставинам; Посилання представника відповідача на п. 20 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), в якому зазначено, що неможливо визначити конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, суд до уваги не приймає, оскільки позов заявлено не до посадової особи підприємства, а до юридичної особи. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує заявлений позивачем розмір грошового відшкодування завданої моральної шкоди, яку він оцінив в 390500,00 грн., враховуючи період роботи позивача на підприємства відповідача в шкідливих умовах, який становить 24 років та 06 місяців, характер отриманих позивачем професійних захворювань, відсоток втрати працездатності, який позивачу встановлений у 65% безстроково, встановлення позивачу у зв`язку з наявністю наведеного професійного захворювання ІІІ групи інвалідності безстроково; тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, глибину фізичних та душевних страждань позивача за наведених обставин, а також враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд погоджується з наведеним позивачем розрахунком грошового відшкодування завданої моральної шкоди та задовольняє позов частковому задоволенню в розмірі 300 000 грн. яка оподаткуванню не підлягає, в іншій частині позов задоволенню не підлягає за необґрунтованістю. Оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок отриманого професійного захворювання чинним законодавством не передбачено (постанова Верховного Суду від 21 червня 2022 року по справі № 599/645/21), тому зазначена сума відшкодування підлягає стягненню з відповідача без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 3000,00 гривень. З огляду на вищевикладене,

Outcome: partial