Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-12 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. У листопаді 2024 року Орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради, в інтересах неповнолітньої [PERSON] , [INFO] звернувся до Малиновського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] , Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору з боку позивача Служба у справах дітей Одеської міської ради, у якому просив суд: відібрати неповнолітню [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав; стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду, з перерахуванням коштів на особистий рахунок дитини. Зокрема, обґрунтовуючи позовні вимоги Орган опіки та піклування вказав, що у нього на контролі перебуває питання щодо невідкладного відібрання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із тим, що відповідачем належним чином відносно дитини не виконуються батьківські обов`язки, відносно дитини вчинено дії сексуального характеру, з приводу чого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відкрито кримінальне провадження №120241674700000842 від 18.11.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України, за фактом вчинення дій сексуального характеру з особою, яка не досягла шістнадцятирічного віку, а саме з неповнолітньою [PERSON] , [INFO] . Як зазначено позивачем, ним встановлено, що в ході проведення обшуку за місцем проживання [PERSON] , 16.11.2024 року було виявлено неповнолітню [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] , яка пояснила, що надавала згоду на статеві зносини її доньки з [PERSON] . Також, за доводами позивача, відносно матері неповнолітньої дитини внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024163470000844 від 18.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України, за фактом злісного невиконання [PERSON] батьківських обов`язків відносно неповнолітньої доньки. Враховуючи наведене, а також на інші обставини, позивач вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи. Після надходження позовної заяви, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 27.11.2024 року у справі №521/19060/24 було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено дату підготовчого судового засідання. Відповідач правом на подання відзиву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України не скористалася. Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 04.12.2024 року у справі №521/19060/24 було закрите підготовче провадження, справу призначено до розгляду в судовому засіданні по суті позовних вимог. В судовому засіданні представник позивача та представник Третьої особи, яка не заявляє позовних вимог на стороні позивача підтримали доводи та вимоги позовної заяви з мотивів, викладених письмово. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, просила суд не відбирати неповнолітню дитину, зазначила, що кається у скоєному, обставин, зазначених позивачем у позовній заяві не заперечувала та не спростовувала, погодилася з ними. Заслухавши учасників справи, які з`явилися в судове засідання, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради, в інтересах неповнолітньої [PERSON] , [INFO] до [PERSON] , Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору з боку позивача Служба у справах дітей Одеської міської ради про невідкладне відібрання дитини потребують задоволення у повному обсязі, враховуючи таке. Фактичні обставини, встановлені судом під час розгляду справи, які не заперечуються її учасниками. Судом встановлено, що на контролі органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради перебуває питання щодо невідкладного відібрання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження від 03.11.2010 року, видане Виконавчим комітетом Кагарлицької сільської ради Біляївського району Одеської області, а/з № 20,) від матері [PERSON] , [INFO] . Мати дитини - [PERSON] , [INFO] , (паспорт громадянина України, серія [NUMBER] , виданий Біляївським РВ УМВС України в Одеській області), зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проживає за адресою: [ADDRESS] . Зі слів матері відомості про батька неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , внесені до актового запису про народження дитини відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. До Служби у справах дітей Одеської міської ради надійшло повідомлення від відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області №60/8 1867 від 18.11.2024 року, з якого вбачається, що у слідчому відділенні поліції №3 перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №120241674700000842 від 18.11.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України, за фактом вчинення дій сексуального характеру з особою, яка не досягла шістнадцятирічного віку, а саме з неповнолітньою [PERSON] , [INFO] . В ході проведення обшуку за місцем проживання [PERSON] , 16.11.2024 року було виявлено неповнолітню [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] , яка пояснила, що надавала згоду на статеві зносини її доньки з [PERSON] . Відносно матері неповнолітньої дитини внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024163470000844 від 18.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України, за фактом злісного невиконання [PERSON] батьківських обов`язків відносно неповнолітньої доньки. Враховуючи наведене, ювенальний інспектор просила Службу у справах дітей вирішити питання щодо вилучення [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З наявної у матеріалах цивільної справи копії з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 18.11.2024 року було зареєстроване кримінальне провадження №120241674700000844 за фактом злісного невиконання [PERSON] батьківських обов`язків відносно неповнолітньої доньки [PERSON] . 18.11.2024 року працівниками Служби у справах дітей з неповнолітньою [PERSON] та її матір`ю [PERSON] було проведено бесіди, за результатами яких комісією у складі відповідальних осіб Служби, працівників поліції та фельдшера, відповідно до п.п. 5, 9 Порядку забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі дітей, які постраждали від жорстокого поводження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2020 року № 585, будо складено акт проведення оцінки рівня безпеки дитини, який був визначений як «дуже небезпечний». 19.11.2024 року Служба у справах дітей Одеської міської ради звернулася з клопотанням №06/11463 до Голови Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради про невідкладне відібрання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав та тимчасового влаштування дитини до державного дитячого закладу на повне державне забезпечення. Відповідно до зазначеного клопотання, начальником Служби вказано, що до Служби 18.11.2024 року надійшов лист відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області, в якому зазначалось, що у слідчому відділенні поліції №3 перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №120241674700000842 від 18.11.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України, за фактом вчинення дій сексуального характеру з особою, яка не досягла шістнадцятирічного віку, а саме з неповнолітньою [PERSON] , [INFO] . В ході проведення обшуку за місцем проживання [PERSON] , 16.11.2024 року було виявлено неповнолітню [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] , яка пояснила, що надавала згоду на статеві зносини її доньки з [PERSON] . Відносно матері неповнолітньої дитини внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024163470000844 від 18.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України, за фактом злісного невиконання [PERSON] батьківських обов`язків відносно неповнолітньої доньки. Також, у вказаному клопотанні зазначено, що 18.11.2024 року спеціалістами територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Хаджибейському районі здійснено виїзд до відділення поліції, де перебувала неповнолітня [PERSON] , в присутності матері [PERSON] . Під час бесіди з неповнолітньою, службовими особами було з`ясовано, що рівень безпеки дитини «дуже небезпечно», в результаті чого з метою вжиття невідкладних заходів для забезпечення безпеки дитини, її було поміщено до КНП «Дитяча міська клінічна лікарня №3» Одеської міської ради для обстеження стану здоров`я. 21.11.2024 року розпорядженням Хаджибейської районної адміністрації №873/01-06 було наказано Службі у справах дітей Одеської міської ради здійснити заходи щодо невідкладного відібрання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] , [INFO] ; тимчасово влаштувати неповнолітню [PERSON] , [INFO] до державного дитячого закладу на повне державне забезпечення; у семиденний строк звернутися до Малиновського районного суду міста Одеси з позовом про невідкладне відібрання дитини - неповнолітньої [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав. 21.11.2024 року про вказане розпорядження було повідомлено Малиновську окружну прокуратуру м. Одеси. Також у матеріалах справи наявна характеристика на [PERSON] , [INFO] , надана старостою с. Кагарлик 25.11.2024 року, відповідно до якої зазначено, що скарг на відповідачку від мешканців села не надходило. З акту обстеження житлово-побутових умов від 02.12.2024 року, складеного комісією у складі старости села Кагарлик, головного спеціаліста відділу соціального захисту населення та охорони здоров`я, вбачається, що ними було проведення обстеження помешкання, яке належить [PERSON] , який є співмешканцем [PERSON] , де проживає неповнолітня [PERSON] . З характеристики [PERSON] , матері учениці 8 класу Кагарлицької гімназії [PERSON] від 26.11.2024 року №122 судом встановлено, що мати не цікавиться навчанням доньки, яка часто пропускає заняття, навчання дитину не цікавить, з боку матері жодних виховних заходів не проводиться. Інших належних та допустимих письмових доказів стосовно спірних правовідносин матеріали справи не містять. Предметом спору\~у даній\~справі є\~встановлення обставин\~на підтвердження\~або спростування\~підстав для невідкладного відібрання неповнолітньої дитини від матері. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права під час вирішення справи по суті позовних вимог. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини та\~ст. 150 СК України\~батьки зобов`язані виховувати дитину, турбуватися про його здоров`я, фізичний, моральний та духовний розвиток. Згідно ч. 2, 3\~ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 2\~ст. 155 СК України\~батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Судом у даній справі встановлено, що до Служби у справах дітей Одеської міської ради надійшло повідомлення від відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області №60/8 1867 від 18.11.2024 року, з якого вбачається, що у слідчому відділенні поліції №3 перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №120241674700000842 від 18.11.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України, за фактом вчинення дій сексуального характеру з особою, яка не досягла шістнадцятирічного віку, а саме з неповнолітньою [PERSON] , [INFO] . При цьому, як встановлено судом, в ході проведення обшуку за місцем проживання [PERSON] , 16.11.2024 року було виявлено неповнолітню [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] , яка пояснила, що надавала згоду на статеві зносини її доньки з [PERSON] . В подальшому, відносно матері неповнолітньої дитини внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024163470000844 від 18.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України, за фактом злісного невиконання [PERSON] батьківських обов`язків відносно неповнолітньої доньки. 18.11.2024 року працівниками Служби у справах дітей з неповнолітньою [PERSON] та її матір`ю [PERSON] було проведено бесіди, за результатами яких комісією у складі відповідальних осіб Служби, працівників поліції та фельдшера, відповідно до п. 5, 9 Порядку забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі дітей, які постраждали від жорстокого поводження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2020 року № 585, будо складено акт проведення оцінки рівня безпеки дитини, який був визначений як «дуже небезпечний». В подальшому, 21.11.2024 року розпорядженням Хаджибейської районної адміністрації №873/01-06 було наказано Службі у справах дітей Одеської міської ради здійснити заходи щодо невідкладного відібрання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] , [INFO] ; тимчасово влаштувати неповнолітню [PERSON] , [INFO] до державного дитячого закладу на повне державне забезпечення; у семиденний строк звернутися до Малиновського районного суду міста Одеси з позовом про невідкладне відібрання дитини - неповнолітньої [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав. Розглядаючи по суті позовних вимог позовну заяву Органу опіки та піклування, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п. 2-5 ч. 1 ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Згідно ч. 4 зазначеної статті, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами 1,2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Статтею 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно із ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 квітня 2019 року у справі №300/908/17 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, у принципі 6 визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків; у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. За змістом ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Аналогічні положення закріплені у ст. 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Враховуючи встановлені у даній справі обставини, суд виснує про те, що належними та допустимими доказами позивачем доведено факт необхідності негайного відібрання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] , [INFO] , оскільки у даному разі мати дійсно нехтує своїми обов`язками по відношенню до дитини, що призводить до загрози її життю та здоров`ю, а тому позовні вимоги Органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради є обґрунтованими. При цьому, суд зауважує, що відповідно до вимог ст. 170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. В порядку ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. У відповідності до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 ст. 12 цього Закону передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 у редакції Законів № 2901-IV від 22 вересня 2005 року, № 2037-VIII від 17 травня 2017 року). Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно роз`яснень, які містять в пунктах 17, 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд вважає, що з відповідачки належить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення аліментів з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 26.11.2024 року з перерахуванням коштів на особистий рахунок дитини. На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: approved