Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

Громадянка [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності їй державного акту від 07.11.2011 серії ЯК № 285943 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 5310290300:00:00:018:0039, площею 74, 4101 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яке розташовано на території Дмитрівської сільської ради (місто Горішні Плавні). Встановлення вказаного факту необхідно заявнику для підтвердження права власності на земельну ділянку, щоб мати змогу розпоряджатися належною їй земельною ділянкою та здійснювати усі правомочності як власника. В обґрунтування своєї заяви зазначила, що у Державному акті на право власності на земельну ділянку неправильно зазначено реєстраційний номер її облікової картки платника податків (цифра «2» замість цифри «7»). Виправити вказану помилку в позасудовому порядку немає можливості. Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 27.11.2024 заява [PERSON] прийнята до розгляду з відкриттям провадження у справі. У судове засідання учасники не з`явилися, заявник подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні заяви наполягав. Представники Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області та Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області у судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином. Статтями 43, 211\~Цивільного\~процесуального\~кодексу України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов наступних висновків. Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 17.09.1997 Комсомольським МВ УМВС України в Полтавській області на ім`я заявника, її анкетні дані викладені як « [PERSON] , [INFO] , с. Річки, Білопільського району Сумської області». Відповідно до картки платника податків від 04.12.1996, [PERSON] має реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , даний факт підтверджується також витягом з реєстру територіальної громади . На підставі розпорядження № 377 від 10.10.2011 Полтавської обласної державної адміністрації на ім`я [PERSON] , 2122502402,\~видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 285943, яким посвідчено її право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,4102 га. в Дмитрівській сільській раді Полтавської області м. Комсомольськ\~( нині м. Горішні Плавні) (поза межами населеного пункту). Отже, \~реєстраційний номер облікової картки платника податків має відмінність з зазначеним у Державному акті лише на одну цифру. Враховуючи вищевикладене, а також факт того, що прізвище, ім`я та по батькові заявника збігаються з аналогічними ідентифікаційними ознаками власника Державного акту, реєстраційний номер облікової картки платника податків відрізняється лише однією цифрою, суд вважає, що вищевказаний Державний акт дійсно належить заявнику, а неправильне зазначення у ньому реєстраційного номера облікової картки платника податків (сьома цифра у номері «2» замість правильної «7») є лише технічною помилкою. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами;б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності;в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування;г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до чинної редакції ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У той же час на момент дати видачі державного акту на право приватної власності на землю було передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Разом з тим, Земельним Кодексом України№561-XIIвід 18.12.1990, тобто в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин, визначалось, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів (ст. 23 ЗК України). З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України», а також Закон України «Про державний земельний кадастр», яким запроваджено ведення Державного реєстру прав на нерухоме майно як єдиної держаної інформаційної системи, яка має містити відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав. При цьому, Законом України «Про Державний земельний кадастр» відмінено видачу державних актів на землю. Чинним законодавством України не передбачено порядку внесення змін до державних актів на право приватної власності на землю, видачі нових державних актів на право приватної власності на землю, тобто єдиною можливістю встановити факт належності заявнику державного акту на право власності на земельну ділянку площею 4,4101 гектарів, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Полтавської області м. Комсомольськ\~(нині м. Горішні Плавні) (поза межами населеного пункту), виданого на підставі розпорядження № 377 від 10.10.2011 Полтавської обласної державної адміністрації, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №531020001000542, є встановлення даного факту у судовому порядку. Окрім того, порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі регулювався Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженою наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року №43 та Інструкцією про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженою наказом Держкомзему від 22 червня 2009 року №325, які втратили чинність. Таким чином, виправити вказану описку в позасудовому порядку немає можливості через законодавчу неврегульованість даної процедури. Згідно\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~вимога про встановлення факту, що має юридичне значення, розглядається, якщо такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. На підставі викладеного, в зв`язку з допущенням технічної описки в реєстраційному номері облікової картки платника податків, зазначеної у Державному акті на право власності на земельну ділянку, що унеможливлює реалізацію заявником своїх майнових прав, неможливості виправлення даної описки в позасудовому порядку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог заявника в повному обсязі. Згідно ч.7\~ст. 294 ЦПК України\~при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved