Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась із заявою про видачу обмежувального припису, у якій, просить видати обмежувальний припис відносно кривдника [PERSON] шляхом встановлення заходу тимчасового обмеження його прав строком на шість місяців у вигляді: - заборони перебувати в місці спільного проживання (перебування) із заявником за адресою: [ADDRESS] ; заборони наближатись до місця проживання (перебування) заявника, роботи та місць частого відвідування постраждалою особою. В обґрунтування\~заявлених вимог,\~зазначає,\~що вона\~проживає за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~у квартирі,\~яка належить\~її матері\~ [PERSON] \~у якій\~зареєстрована із\~двома неповнолітніми\~дітьми. Заявник потерпає від насильства зі сторони свого чоловіка, оскільки він вживає наркотичні засоби. Перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння [PERSON] заподіює їй тілесні ушкодження, вчиняє насильницькі дії, пошкоджує майно, залякує заявницю, здійснюючи таким чином психологічний тиск. Також, заявник потерпає від того, що [PERSON] нищить її речі (автомобіль), забрав її мобільний телефон, пошкодив натяжну стелю, повідривав плінтуси, стільницю, викрав ключі від квартири. Такі дії [PERSON] носять постійний та систематичний характер, внаслідок яких вона перебуває у постійній тривозі та напрузі. Також зазначила, що [PERSON] проходив курс лікування від наркотичної залежності, проте продовжує вживати наркотичні засоби, що впливає на його поведінку та призводить до насильства в сім`ї. Заявник переконана, що вірогідність продовження та повторного вчинення насильства [PERSON] щодо неї, а також настання тяжких наслідків для її здоров`я, є дуже високою. Таким чином, заявник вважає, що вона є такою, що зазнала домашнього насильства, психологічного та фізичного насильства. Тому, з метою забезпечення дієвого та ефективного способу захисту від повторного вчинення домашнього насильства щодо заявника, з огляду на сам вид насильства (психологічне, фізичне), ризики, тобто вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливих тяжких наслідків його вчинення, заявник звернулась до суду із заявою про вжиття заходів шляхом видачі обмежувального припису, так-як попередні заходи вжиті поліцією та судом до кривдника виявилися неефективними та не захистили її від насильства з боку чоловіка [PERSON] . Ухвалою суду 17.12.2024 року відкрито провадження у даній справі. У судовому засіданні заявник [PERSON] заяву про видачу обмежувального припису підтримала з підстав, викладених у ній та просить її задовольнити. Також, суду повідомила, що дії по вчиненню домашнього насильства зі сторони [PERSON] продовжуються, оскільки останній знову вчинив 12.12.2024 стосовно неї домашнє насильство, приходив за місцем проживання та заподіяв їй тілесні ушкодження. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився із невідомої суду на те причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, у порядку передбаченому ч.9 ст.128 ЦПК України, причин неявки у судове засідання суду не повідомив та не подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, приходить до наступного висновку. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.09.2022 року. [PERSON] зареєстрована\~та проживає\~разом із\~своїми неповнолітніми\~дітьми у\~квартирі за\~адресою: [ADDRESS] , яка належить її матері [PERSON] .. Згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.06.2024 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. Судом встановлено, що 04.06.2024 о 00 год.15 хв. гр.. [PERSON] , перебуваючи по [ADDRESS] вчинив відносно своєї дружини [PERSON] домашнє насильство психологічного характеру, в ході якого висловлювався в її сторону нецензурною лексикою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю. Також, як вбачається із указаної постанови суду стосовно [PERSON] органами Національної поліції було винесено терміновий заборонний припис серії АА №162195 від 04.06.2024, де постраждалою особою зазначено [PERSON] . Також, судом з`ясовано, що постановою Тернопільського міськрайонного суду від 10.07.2024 у справі №607/14558/24, яка набрала законної сили, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. Як вбачається із вказаної постанови судом встановлено, що 28.06.2024 близько 13.00 год. [PERSON] перебуваючи поблизу будинку по [ADDRESS] вчинив стосовно своєї дружини [PERSON] домашнє насильство психологічного характеру, а саме висловлював словесні образи, погрожував фізичною розправою, стукав у двері та пошкодив ручку дверей, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої особи. Окрім того, 28.06.2024 близько 15:20 год. [PERSON] , перебуваючи в дворі будинку по [ADDRESS] вчинив стосовно своєї дружини [PERSON] домашнє насильство психологічного характеру, а саме висловлював словесні образи, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої особи, чим порушив терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №331608 від 28.06.2024. Також, у вказаній постанові зазначено, що стосовно кривдника [PERSON] органами Національної поліції було винесено заборонний припис серії АА №331608 від 28.06.2024 на 10 діб з 28.06.2024 по 02.07.2024. Крім цього, постановою Тернопільського міськрайонного суду від 18.07.2024 у справі №607/15488/24, яка набрала законної сили, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. Як вбачається із вказаної постанови судом встановлено, що 04.06.2024 приблизно о 01.00 год.щодо [PERSON] було винесено терміновий заборонний припис №162195, згідно із яким його зобов`язано залишити місце спільного проживання (перебування) із постраждалою [PERSON] на термін 3 діб. [PERSON] не повідомив уповноважений підрозділ поліції Тернопільський РУП ГУНП в Тернопільській області про місце свого тимчасового перебування на час дії термінового заборонного припису стосовно кривдника, чим порушив пункт 8 статті 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Окрім того, 28.06.2024 приблизно о 14.40 щодо [PERSON] було винесено терміновий заборонний припис №331608, згідно із яким його зобов`язано залишити місце спільного проживання (перебування) із постраждалою [PERSON] на термін 10 діб. [PERSON] не повідомив уповноважений підрозділ поліції Тернопільський РУП ГУНП в Тернопільській області про місце свого тимчасового перебування на час дії термінового заборонного припису стосовно кривдника, чим порушив пункт 8 статті 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до пункту третього частини першої ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону передбачено, що кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. За пунктом дев`ятим частини першої ст. 1 цього ж Закону оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом першим частини першої ст. 4 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», однією із засад запобігання та протидії домашньому насильству є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до пунктів сьомого та восьмого частини першої ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Особа, яка постраждала від домашнього насильства це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів і ризиків. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 листопада 2018 року (касаційне провадження № 61-19328св18) в результаті перегляду справи № 756/2072/18. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Згідно правового висновку викладеного у Постанові ВС від 19.05.2020 № 404/5203/19 (61-22539св19), законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішенні такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущень необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Сам по собі факт не притягнення особи до юридичної відповідальності не може бути підставою для відмови у встановленні тимчасових обмежень за наявності інших об`єктивних даних, якими підтверджуються доводи заявника. Згідно з визнаними Україною міжнародними стандартами насильство в сім`ї виступає грубим порушенням прав людини і посягає на основні соціальні цінності життя людини, честь та гідність, недоторканність та безпеку, власність та приватне життя, а також на право дітей на виховання у сімейному середовищі. В силу вимог частини другої ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом прав спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкуватися з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Частиною третьою даної статті визначено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Судом встановлено, що заявник [PERSON] протягом тривалого часу потерпає від насильства, яке вчиняє відносно неї її чоловік [PERSON] яке виражається у систематичному, тривалому психологічному тиску щодо неї, її приниженні, нецензурній лайці, залякуванні, цькуванні, пошкодження майна. Внаслідок зазначених дій стосовно [PERSON] Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області виносились постанови за ч.1 ст.173-2 КУпАП про визнання його винуватим за вказаною статтею та накладення адміністративного стягнення. Крім цього, стосовно останнього органом Національної поліції України 04.06.2024 та 28.06.2024 виносились термінові заборонні приписи, а тому, суд приходить до висновку, що [PERSON] є кривдником в розумінні пункту 6 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», який продовжує вчиняти домашнє насильство. Таким чином, враховуючи наведені обставини, суд, з урахуванням оцінки ризиків та з метою уникнення у майбутньому домашнього насильства у будь-якому прояві, захисту прав постраждалої [PERSON] вважає за необхідне видати обмежувальний припис стосовно кривдника [PERSON] у вигляді заборони перебувати йому в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] , заборону кривднику наближатись на відстань ближче 100 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] , яке є [ADDRESS] , а також до її місця роботи та інших місць частого відвідування. Суд вважає, що строк чинності припису слід встановити шість місяців, з урахуванням тривалості вчинення домашнього насильства [PERSON] , виходячи з того, що саме такий строк дії обмежувального припису є пропорційним та необхідним, у тому числі для запобігання подальшого розвитку конфлікту, захисту психологічного здоров`я заявника. Також, суд вважає, що існують ризики продовження [PERSON] у майбутньому вчинення домашнього насильства у будь-якому його прояві стосовно своєї дружини [PERSON] .. На підставі наведеного,

Outcome: approved