Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстровано 25 лютого 2020 року виконавчим комітетом Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, актовий запис №1. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову позивач посилається на те, що шлюбні стосунки з відповідачем припинені з 2022 року, причиною цьому стали різні погляди на подружнє життя, часті сварки, вважає, що сім`я розпалась остаточно. Ухвалою Кривоозерського районного суду від 08 липня 2024 року, відкрито провадження у вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 10 жовтня 2024року відповідач подав зустрічний позов до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини з ним. Ухвалою суду від 10 жовтня 2024 року зустрічну позовну заяву прийнято до розгляду та об`єднано із первісним позовом, здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження на загальне позовне провадження. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заява з проханням справу слухати в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини не явки не повідомив, хоча вчасно та належним чином повідомлений про час та місце слухання справи Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторонами зареєстровано шлюб 25 лютого 2020 року виконавчим комітетом Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, актовий запис №1, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 25 лютого 2020 року. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Кривоозерським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Спільне життя у сторін не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони проживають окремо з 2022 року, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують тривалий час. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами носить формальний характер, подальше сумісне життя і збереження сім`ї є неможливим. Тому, згідно положень ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо зустрічної позовної заяви відповідача за первісним позовом, суд приходить до наступного. Відповідно до положень ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Положення ст.161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно положень ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Відповідно до положень ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язком батьків утримувати дитину. Згідно положень ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За положеннями ст.31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до положень ст.18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч.1 ст.3 Конвенції). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Кривоозерської селищної ради, про визначення місця проживання [PERSON] , 2020 року народження разом із батьком [PERSON] , [INFO] , вирішено вважати доцільним визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , 2020 року народження, разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] . За таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Згідно положень ст.141 ЦПК з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в розмірі 1211,20 грн., сплаченого позивачем за первісним позовом при подачі позовної заяви.

Outcome: approved