Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

10.10.2024 до Ржищівського міського суду Київської області надійшла вказана вище позовна заява. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Сторони перебували у шлюбі з 26.09.2012. Подружжя має спільну дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю [PERSON] . У подальшому шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 20.06.2014, яке набрало законної сили 23.08.2014. Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 21.10.2014 задоволено позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.05.2014 до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист № 761/14812/14-ц від 13.05.2015 та Шевченківським відділом ДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) відкрито виконавче провадження за № [NUMBER]. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 14.08.2024 сукупний розмір заборгованості по ВП [NUMBER] є переплата у розмірі 24 447 грн 51 коп. Протягом останніх п`яти років стан здоров`я позивача став погіршуватись. У 2019 році під час профілактичного огляду йому встановлено діагноз: ВСД за гіпертонічним типом. У 2021 році - гіпертонічна хвороба І ст., у 2023 році - гіпертонічна хвороба II ст., ступінь 2, ризик 2. 16.08.2023 переніс гострий інфаркт міокарда. З 16.08.23 до 06.09.2023 лікувався стаціонарно в кардіологічному відділенні ДУ «ГМЦ МВС України» з діагнозом: ІХС: Гострий Q - інфаркт міокарда в ділянці передньої стінки, верхівки, перетинки з розповсюдженням на бокову стінку ЛШ від 16.08.2023 Кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ ст., ст. 2, ризик 4. CH І ст. з 07.09.2023 до 18.09.2023 продовжував лікування амбулаторно під спостереження кардіолога ЦП МВС. З 19.09.2023 по 20.09.2023 лікувався стаціонарно в ДУ «Центр дитячої кардіології та кардіохірургії» клініка для дорослих з діагнозом: ІХС: нестабільна стенокардія від 20.09.2023. Постінфарктний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба II ст., ст. 2, ризик 4. CH II А ст. з помірно зниженою систолічною функцією ЛШ. 19.09.2023 виконано КВГ виявлено стеноз LAD - 99%. Виконано стентування LADp - 1. 01.07.2024 направлений на госпіталізацію в кардіологічне відділення ДУ «ГМЦ МВС України» на медичний огляд для проведення ВЛК. На цей час позивач не працює, за станом здоров`я звільнений зі служби в поліції. Оскільки хвороба прогресує, позивач з 08.08.2024 до 16.08.2024 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги». Повний діагноз: Постінфарктний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба III ст., 2 ступеня, ризик 4, кризовий перебіг. Гіпертонічний криз від 08.08.2024 ЕКСтрасистолічна аритмія. Початкові прояви дисциркуляторної енцефалопатії з вираженим вестибуло- атактичним синдромом. Ожиріння II ст. Вказував, що на лікування кожного разу він витрачає значну суму коштів, деякі рахунки на оплату надає суду, а саме: рахунок №2771 від 19.09.2023 на суму 9 072,20 грн та рахунок на оплату №КЕ_00012 від 19.09.2023 на суму 86 500,00 грн. Оскільки він не має доходів, то не може сплачувати аліменти на утримання спільної дочки у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів, тому вимушений звернутися до суду про зменшення розміру стягнення аліментів з 1/3 на 1/4 частку, як передбачено чинним законодавством. У позовній заяві просив змінити розмір аліментів, визначений рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2014 року у справі №761/14812/14-ц про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , з розміру 1/3 частки усіх видів доходів щомісячно, до розміру 1/4 частки усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Позивач у судове засідання не з`явився. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримувала та просила їх задовольнити. Вважає, що зазначені обставини вказують на погіршення стану здоров`я позивача та зміну його матеріального стану, та є підставою для зменшення розміру аліментів. Стосовно позбавлення батьківських прав позивача, то він про це нічого не знав до цього часу. З дочкою він постійно спілкується за допомогою месенджерів. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечувала, вказувала, що позивач звільнився зі служби, але він може влаштуватись на іншу роботу. Оскільки він знайшов кошти на адвоката, то має змогу сплачувати аліменти на утримання дочки у визначеному розмірі. Зазначала, що дочка хворіє на астму, тому потребує додаткових витрат на підтримання стану здоров`я, та саме це було однією з основних причин виїзду до Королівства Данії, оскільки дочці підходить відповідний клімат країни. На даний час відповідачка має іншу сім`ю та спільну дитину з іншим чоловіком в Королівстві Данії. Також раніше в судовому порядку було надано дозвіл на тимчасовий виїзд дочки з нею та без дозволу батька. З 2017 року [PERSON] був позбавлений батьківських прав стосовно дочки. На пропозицію надати згоду на удочеріння дочки її чоловіком [PERSON] категорично відмовився. Вказувала, що [PERSON] є у реєстрі боржників по сплаті аліментів. Судом встановлено наступні обставини. Сторони розірвали шлюб 20.06.2014 (а.с.7-9). Сторони мають спільну дитину - дочку [PERSON] , [INFO] (а.с.6). На підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21.01.2014 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.05.2014 до досягнення повноліття дитини (а.с.10-12). [PERSON] за період з серпня 2023 року по липень 2024 року неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, про що надано копії свідоцтв про хворобу та виписки із медичної карти стаціонарного хворого (а.с.13-15). З 23 липня 2024 року [PERSON] звільнений зі служби в поліції (а.с.16). Відповідно до листа Шевченківського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) № [NUMBER]/30 від 14.08.2024 та розрахунку заборгованості зі сплати аліментів встановлено, що станом на 14.08.2024 є переплата за аліментами на 24 447 грн 51 коп. (.а.с.17-20). Згідно копій рахунків (а.с.21-22) встановлено, що [PERSON] сплачував кошти за медичні обстеження та медичні процедури. Згідно з рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21.12.2016 (а.с.50-54) [PERSON] надано дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини та виготовлення проїзного документу (закордонного паспорта) без згоди батька. Згідно із заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02.10.2017 [PERSON] був позбавлений батьківських прав стосовно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (а.с.47-49). Норми права, застосовані судом. Згідно зі ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 2 ст. 181 CK України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За змістом ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 3 ст. 11, ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як у бік погіршення так і у бік покращення. Виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, дані норми права дозволяють констатувати, що при вирішенні вимог щодо зменшення розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і одержувача, у тому числі і враховувати стан здоров`я та потреби дитини в її розвитку. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789X11 (78912), та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме: з моменту набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду КЦС у справі № 565/2071/19 від 16 вересня 2020 року, аналіз статті 192 СК України передбачає, що підставами зміни розміру аліментів є, як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Аналогічні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 3 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19, від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20. Оцінка суду аргументів сторін, доказів. Аналізуючи вказані вище правові норми та правові висновки Верховного Суду вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. З матеріалів справи та з пояснень учасників справи у судовому засіданні судом встановлено, що після ухвалення рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21.10.2014 про стягнення з позивача аліментів на утримання дочки [PERSON] , стан здоров`я та матеріальне становище позивача погіршилось. Підставами для зменшення розміру, призначених рішенням суду, аліментів на утримання дочки [PERSON] з 1/3 частки на 1/4 частку, позивач вказував такі обставини: погіршення стану здоров`я, понесені витрати на медичні обстеження та проведене лікування, звільнення зі служби в поліції. Разом з тим, судом встановлено, що позивач не має заборгованості зі сплати аліментів, й навпаки, переплата за аліментними платежами станом на серпень 2024 року склала 24 447 грн 51 коп. Аргументи відповідачки про те, що дочка хворіє на астму, а тому потребує додаткових витрат на підтримання стану здоров`я та лікування не підтверджені жодними належними та допустими доказами. Подані відповідачкою копії судових рішень також не містять відповідної інформації щодо стану здоров`я дочки. Суд критично оцінює скрін-копію з реєстру боржників, оскільки дата народження, яка вказана в реєстрі - [INFO] , не співпадає з датою народження позивача [PERSON] , [INFO] . Також з даної скрін-копії неможливо встановити дати запиту та актуальність інформації станом на день розгляду даної справи. Крім того, суд критично оцінює доводи відповідачки щодо заборгованості зі сплати аліментів позивачем, оскільки вони спростовані наданим розрахунком відділу ДВС (а.с.18-20). Врахувавши вказані вище обставини, та оцінивши докази у справі, дійшов висновку про неможливість позивача сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, а тому вказані аліменти підлягають зменшенню з 1/3 частки доходів (заробітку) позивача на 1/4 частку. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved