Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду 24 липня 2024 року з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що 27 січня 2007 року позивач та відповідач уклали шлюб. Від шлюбу мають двох дітей, сина - [PERSON] , [INFO] та доньку - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 27 січня 2011 року шлюб між позивач та відповідачем розірвано. На даний момент неповнолітні діти перебувають на утриманні матері та проживають разом з нею. При цьому матераільну допомогу на утримання дітей відповідач не надає, що ставить позивача у скрутне становище. Зазначені обставини не дають їй можливості без належної матеріальної підтримки з боку відповідача повноцінно утримувати неповнолітніх дітей та забезпечувати їх необхідним. Представником позивача подано клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечують проти заочного розгляду справи. Відзив на позовну заяву відповідач не надав. Третя особа правом надання пояснень не скористалась. У судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, за зареєстрованим місце проживання (перебування). 28 серпня 2024 року до суду надійшла заява від [PERSON] , дружини відповідача, яка повідомила, що [PERSON] є особою зниклою безвісти за особливих обставин з 28 грудня 2023 року. На підтвердження зазначених обставин долучила сповіщення про зникнення безвісти та Витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безсвісти за особливих обставин. На виконання ухвали суду від 04 вересня 2024 року суду надано відповідь з якої вбачається, що за даними інформаційно-аналітичної системи «Обліку відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» громадянина [PERSON] , [INFO] , оголошено у розшук, як особу зниклу безвісти. На підтвердження вищезазначеного долучено виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за зареєстрованим місцем проживання, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву - не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис № 616 (а.с.10). Також встановлено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис № 726 (а.с.12). Вирішуючи питання стягнення аліментів, суд виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо своїх дітей, передбаченого ст.141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, у відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Положенням статті 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З аналізу вказаних положень закону слідує обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину та наявність у того з батьків, з ким проживає дитина, права на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Закон не встановлює необхідність доведення тим з батьків, хто пред`являє позов про стягнення аліментів, наявності факту ухилення від утримання дитини тим з батьків, до кого пред`являється позов. Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 20240227-1306 від 27.02.2024р., відомості про [PERSON] , як особи зниклої безвісти за особливих обставин внесено 24.01.2024, і з цього часу він набув відповідного статусу особи зниклої безвісти за особливих обставин (а.с. 31 зворот). Закон України ««Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» № 2505-VIII від 12.07.2018 покликаний визначити правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, та забезпечує правове регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» № 2505-VIII від 12.07.2018, набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи. Цивільна правоздатність особи - це здатність мати цивільні права та обов`язки, яку мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. (ст.25 ЦК України). Суд зазначає, що відповідач [PERSON] з 24.01.2024 набув статус особи, яка безвісти зникла за особливих обставин, однак, такий статус не зменшує обсяг його цивільної правоздатності, зокрема, не позбавляє його обов`язку, передбаченого ст.180 СК України, утримувати неповнолітніх дітей - сина [PERSON] та доньку [PERSON] , які наразі проживають разом з позивачем [PERSON] та перебувають на її утриманні. Згідно з ч.6 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. В даному випадку, виплати грошового забезпечення регулюються Порядком про виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 р. N 884 (надалі - Порядок). Згідно п. 3 вказаного Порядку, за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Пункт 4 Порядку встановлено, що виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації). Отже, за відповідачем [PERSON] за місцем військової служби у ВЧ [NUMBER] зберігаються основні та додаткові виплати видів грошового забезпечення. Судом вживались заходи щодо отриманні відомостей про види грошового забезпечення та їх облік, однак військова частина [NUMBER] відповіді не надала. В позовній заяві [PERSON] просила стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до повноліття дитини, мотивуючи такий розмір аліментів можливістю відповідача його сплачувати та забезпеченням належного утримання дитини при здійсненні рівних обов`язків по її утриманню. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 182 СК України визначає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Так, згідно із частиною першою цієї статті, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з положенням ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України). Відповідач не надав відомостей про його матеріальне становище, не зазначив чи є він платником аліментів на інших дітей, непрацездатних членів сім`ї та інших осіб, яких він зобов`язаний утримувати. Натомість з матеріалів справи встановлено, що Відповідач є особою працездатного віку. Тому, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в матеріалах справи та поданих позивачем доказах, а тому позов підлягає задоволенню. Третя особа не скористалась правом надати заперечення проти позову, а так само й подати докази, які б могли бути враховані судом при ухвалені рішення. Відповідно до пункту 7 Порядку, виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Згідно п. 6 Порядку, виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей: військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими. Роз`ясненням Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України №1542/11243 від 13 жовтня 2023 року, зазначено, що Законодавством України встановлено, що за військовослужбовцями, які потрапили в полон або зникли безвісти зберігається грошове забезпечення, яке щомісячно виплачується їхнім сім`ям: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців. В ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум в Україні на одну особу на місяць установлено з 1 січня 2024 року Статтею 7 Закону України №1928-IX „Про Державний бюджет України на 2024 рік". Він становить 2920 грн. Для дітей віком до 6 років - 2 563,00 грн; Для дітей віком від 6 до 18 років - 3196,00 грн. [PERSON] , [INFO] та[PERSON] , [INFO] є неповнолітніми дітьми у віці від 6 до 18 років, та мінімальний прожитковий мінімум для кожної з дитини встановлено на рівні 3196,00грн. Враховуючи положення ст. 181-183 СК України, положення ст. 8 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» № 2505-VIII від 12.07.2018, наявність постійного доходу за місцем служби, відсутність доказів на підтвердження неможливості стягнення аліментів у меншому розмірі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі частки від всіх доходів відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який буде достатнім для забезпечення розвитку неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та[PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved