Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-12 00:00:00

01.11.2024 року [PERSON] звернулась до Крюківського районного суду м.Кременчука у своїх інтересах та інтересах малолітнього сина, [PERSON] , із заявою, в якій просить ухвалити рішення, яким видати строком на 6 місяців обмежувальний припис у вигляді заходів тимчасового обмеження прав [PERSON] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , заборонивши йому: 1) перебувати в місці спільного проживання (перебування) з нею, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; 2) спілкування будь-яким способом з нею, [PERSON] , та сином [PERSON] , [INFO] ; 3) наближатися до неї, [PERSON] , та сина [PERSON] , [INFO] , на відстань меншу ніж 100 метрів, а також до місця їх проживання: [ADDRESS] , а також до місця її роботи за адресою: [ADDRESS] ; 4) вести листування, телефонні переговори з [PERSON] та сином [PERSON] або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; 5) розшукувати та переслідувати особисто або через третіх осіб [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначає, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . Фактично проживали за адресою: [ADDRESS] . Зі спливом часу, з боку чоловіка поступово почала проявлятися агресія щодо неї та спільної дитини, яка надалі тільки збільшувалася та переросла у домашнє насильство у сім`ї, шляхом психічного та фізичного насильства. 14.07.2024 року [PERSON] , в присутності сина, висловлювалася нецензурною лексикою відносно неї, погрожуючи та принижуючи честь та гідність, завдав їй тілесних ушкоджень. 24.09.2024 року в [PERSON] в черговий раз завдав їй тілесних ушкоджень, внаслідок яких втратила свідомість. За даним фактом викликала поліцію та подала заяву про вчинення домашнього насильства. Вказане підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25.09.2024 року номер 12024175500000903, стосовно того, що 24.09.2024 р. близько 19 год. 30 хв. за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] отримала тілесні ушкодження від [PERSON] 24.09.2024 року внаслідок отримання тілесних ушкоджень була госпіталізована до нейрохірургічного відділення з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, звідки виписана 28.09.2024 року. Надалі шлюбні відносини між подружжям фактично припинені, у зв`язку з чим 02.10.2024 року до Автозаводського районного суду м.Кременчука подана заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вважає, що існує, вірогідність повторного вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо неї, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, у зв`язку із чим вимушена звернутися до суду з відповідною заявою. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 01.11.2024 року заяву [PERSON] про видачу обмежувального припису передано на розгляд Автозаводському районному суду м. Кременчука. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2024 року справа передана в провадження судді Предоляк О.С. Ухвалою судді від 11.12.2024 року відкрито провадження у справі та призначити справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 13.12.2024 року о 10 годині. Ухвалою судді від 12.12.2024 року відмовлено представнику заявника [PERSON] - адвокату Браташу Ю.П. у задоволенні клопотання про проведення судового засідання прихначеного на 13.12.2024 року о 10 годині в режимі відеоконференції. 13.12.2024 року представником [PERSON] адвокатом Дашко М.В. подані письмові заперечення. Заявник [PERSON] та її представник адвокат Браташ Ю.П. у судове засідання не з`явились, про час розгляду заяви повідомлялись належним чином. Представник заінтересованої особи [PERSON] адвокат Дашко М.В. просить розглянути справу без участі [PERSON] та його представника та відмовити у задоволенні заяви з урахуванням письмових заперечень. Письмові заперечення долучені до матеріалів справи. З огляду на приписи ч.2 ст.350-5 ЦПК України суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності заявника та її представника. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши заяву, документи, доводи заперечень, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . З витягу з реєстру територіальної громади № 2024/011957824 від 02.10.2024 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . \~Згідно витягу з реєстру територіальної громади № 2024/011901476 від 02.10.2024 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.09.2024 року зареєстроване кримінальне провадження 12024175500000903 за фактом того, що 24.09.2024 року до Кременчуцького РУП надійшла письмова заява від [PERSON] , [INFO] , про те, що 24.09.2024 року близько 19:30 за адресою: [ADDRESS] , остання отримала тілесні ушкодження. Згідно виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 9929 [PERSON] госпіталізована до нейрохірургічного відділення 24.09.2024 виписана 28.09.2024. Діагноз: Закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку з вираженим лікворно-гіпертензивним синдромом, цефалагією, вестибулопатією легкого ступеню. Відповідно до ст. 350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Статтею 350-6 ЦПК передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, врегульовано Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з пунктами 3, 14 та 17 частини першоїстатті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству`домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (пункт 7 частини першоїстатті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Положеннями ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою, заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою. Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 363/3496/18, від 26 вересня 2019 року у справі№ 452/317/19-ц, від 17 червня 2020 року у справі № 509/2131/18, від 23 грудня 2020 року у справі № 753/17743/19, від 24 лютого 2021 року у справі № 570/2528/20, від 12 січня 2022 року в справі № 752/9731/21. Як вбачається із заяви та доводів заперечень між подружжям [PERSON] склалися неприязні відносини та спір з приводу спільного майна та місця проживання малолітньої дитини. Малолітній син сторін відвідує спеціальну групу для дітей з вадами мовлення, що свідчить, що між батьками склалися неприязні стосунки [PERSON] звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, не надала суду належних й допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог щодо факту вчинення домашнього насильства [PERSON] , а також ризиків, які можуть настати у майбутньому, що є процесуальним обов`язком саме заявника відповідно до змісту статей12,81 ЦПК України. Матеріали справи не містять доказів вчинення домашнього насильства заінтересованою особою відносно заявника та малолітньої дитини, що є необхідною умовою для застосування до особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Заява [PERSON] до правоохоронних органів про вчинення кримінального правопорушення не підтверджує факт вчинення особою насильства, та за приписами ст. 62 Конституції України не є доказом вини у вчиненні кримінального правопорушення, враховуючи, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у встановленому законом порядку. Із медичних документів факт нанесення тілесних ушкоджень [PERSON] достовірно встановити неможливо. [PERSON] звернулася за місцем свого проживання: [ADDRESS] , натомість просить заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання з нею за адресою: [ADDRESS] , що не свідчить про існування ризиків, які можуть настати у майбутньому та не виключає умисне позбавлення [PERSON] житла або можливості користуватися ним. Наявність між сторонами неприязних відносин та спору щодо спільного майна та місця проживання дитини не може саме по собі розцінюватись як насильство в сім`ї. Таким чином, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що вимоги заяви щодо видачі обмежувального припису відносно [PERSON] , є необґрунтованими, а тому в їх задоволенні необхідно відмовити.

Outcome: dismissed