Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, відповідно до якого просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1598 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дати подання цієї позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Відповідач не спілкується з малолітньою донькою, участі у вихованні не приймає, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дитиною опікується виключно позивач. Вказує також на те, що стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє йому утримувати дитину, водночас, відповідач працездатний, а тому позивач вважає, що відповідач може сплачувати заявлений розмір аліментів. 12 липня 2024 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О. роз`єднані позовні вимоги позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та виділено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в самостійне провадження та передано матеріали позовної заяви для здійснення реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду. Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.07.2024 матеріали позову передані на розгляд судді Мальцеву Д.О. 18 липня 2024 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання вказаної ухвали, оскільки подана заява не відповідала вимогам ст. 175, 177 ЦПК України. 05 серпня 2024 року на адресу суду надійшла заява від представника позивача про усунення недоліків та виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. 15 листопада 2024 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О. відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку, без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. 23 листопада 2024 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить позовні вимоги задовольнити. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач проживали спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період часу з 2012 року по 2017 рік. [INFO] у сторін народилась їх донька - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29.08.2017 року. Позивач зазначає, що стосунки з відповідачем припинені майже одразу після народження доньки. Відповідач не надає фінансової підтримки їх спільній дитині, та жодним чином не сприяє та не допомагає у лікуванні дитини та підтриманні необхідних спеціальних умов для її життя та всебічного розвитку. Як зазначалось вище, дитина проживає з позивачем та знаходиться на утриманні позивача. Так, ст. 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, який покладається рівною мірою на обох батьків. Відповідно до положень ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Таким чином, обов`язок по доказуванню позовних вимог та заперечень щодо них лежить на позивачеві та відповідачеві відповідно. Позивач стверджує, що стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє йому утримувати малолітню дитину, водночас, відповідач працездатний, а тому позивач вважає, що відповідач може сплачувати заявлений розмір аліментів. Відповідач не заперечує, щодо розміру аліментів та просить позов задовольнити. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність і достатність кожного доказу окремо, а також взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1598 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто вісім) гривень, щомісячно, з дати подання цієї позовної заяви і до повноліття дитини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved