Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] з участю Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, служби у справах дітей Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, у якій просить визначити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] . Також, просить суд стягувати із [PERSON] в її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі по 30000 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 09.08.2009 вона перебуває в зареєстрованому шлюбі із відповідачем. В шлюбі у них народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх років між ними втрачене почуття любові та взаємної поваги, а тому вона вирішила розірвати шлюб із відповідачем. Тому, в провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області знаходиться справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, поділ майна подружжя, визнання договорів удаваними. Між нею та чоловіком не досягнуто згоди щодо способу та порядку участі батька в утриманні дітей. Відповідач є забезпеченою людиною, підприємцем, власником виробництва з переробки пластику, виготовлення поліетиленової гранули та поліетиленової плівки. У власності [PERSON] перебувають два транспортних засоби, комерційні приміщення та виробничі потужності. [PERSON] є здоровою та працездатною особою, не має на утриманні будь яких непрацездатних, малолітніх, неповнолітніх осіб, більше того він є підприємцем, власником виробництва, значну частину доходів не декларує (приховує), а тому вважає, за необхідне стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] у розмірі 30 000 грн. та [PERSON] у розмірі 30 000 грн. Крім того, за час перебування в шлюбі, вихованням, харчуванням, виконанням домашнього завдання, лікуванням, відвідуванням гуртків та загалом виконанням всіх обов`язків щодо дочок, займалася вона, тому саме з нею повинно бути визначене місце проживання дітей. Батько не брав участі в освітньому процесі чи виконанні побутових обов`язків щодо дітей більше того, робота батька передбачає нестабільний робочий день, часті відрядження у різні міста України. Як мама, вона створила комфортні умови для проживання, розвитку та відпочинку дітей, проводить свій вільний час разом із дітьми, має стабільний дохід, є фізичною особою підприємцем та позитивно характеризуюся. За останні місяці та станом на момент подання позову матеріальне забезпечення дітей здійснюється нею однособово, а саме: придбання продуктів харчування, медикаментів, шкільного приладдя, одягу, оплата гуртків та всі інші побутові витрати на утримання дітей. Разом з дітьми, вони проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Обгрунтовано вважає, що зважаючи на вік, особисту прихильність дітей до неї, місце проживання дітей повинно бути визначеним з матірю. Разом з тим, зазначає, що зміна місця проживання дітей (окремо від мами), буде мати непоправне негативне значення для дітей та зашкодить їх емоційному стану, а також розвитку. Визначення місця проживання дітей із мамою не впливатиме на їхні взаємини з татом, оскільки не позбавляє його прав і не звільняє від виконання батьківських обов`язків. З цих підстав, просить суд позов задоволити. 24.08.2023 відповідачем подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] про визначення місця проживання дітей. Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що у шлюбі із відповідачкою в них народилось двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] та [PERSON] виповнилось відповідно 13 та 9,5 років, вони проживають разом із ним та відповідачкою без реєстрації за адресою [ADDRESS] . Обґрунтовано вважає, що рівень довіри, любові, особиста прихильність до нього дочок та його до них, а також вік дочок, стан їх здоров`я та рівень його турботи про них є підставою для визначення місця проживання дітей саме з батьком. Такий стан речей відповідатиме якнайкращим інтересам дітей, а саме інтереси дітей є найвищим пріоритетом у вирішенні даного виду спорів. У розмовах із ним діти неодноразово просили в разі спору боротися за те, щоб вони залишились проживати з батьком. Такий спір виник, а отже, він як батько, зобов`язаний відстоювати їхнє з дітьми право бути разом. Окрім цього, вік, якого досягли діти, передбачав не лише можливість, але й пряму необхідність з`ясувати думку дітей стосовно визначення їх місця проживання. Як батько дітей, він буре активну участь у навчанні та вихованні дітей, готує для них смачні страви, тому що приготування їжі є його хоббі, стежить за тим, аби дочки підтримували високий рівень навчальних досягнень, у разі хвороб - лікує їх, звертається до лікарів, доглядає за дітьми нарівні з мамою, забезпечую їх усім необхідним. Тому вважає, що будь-яких перешкод для визначення проживання дітей саме із ним на даний час, окрім гендерних стереотипів, немає. Він зумів створити комфортні умови для життя своєї сім`ї, повністю її усім забезпечує, має доволі високий стабільний дохід, стимулює розвиток та організовує відпочинок дітей, проводить увесь свій вільний час разом з дітьми. Щоранку протягом навчального року саме він, батько, відвозить дітей до школи на власному автомобільному транспорті, та саме він забирає їх після уроків додому, відвозить їх на додаткові заняття в художній школі та на тренування з гімнастики. Як особистість він позитивно характеризується, судимості не має, успішно взаємодіє з учителями своїх дочок, педіатром, регулярно цікавиться їх здоров`ям успіхами у навчанні. Разом з дочками вони чудово проводять час, дочки розповідають йому про свої успіхи у навчанні, звертаються, в разі потреби, за допомогою, вони разом снідають, обідають, вечеряють, проводять вихідні, дочки чекають на його повернення з роботи. Він, як батько дбає про їхнє навчання, виховання та загальний розвиток. Відсутність взаєморозуміння між дітьми і матір`ю чітко простежується як з аргументації первісної позовної заяви, так і з доданих до неї документів та при цьому є важливим фактом при вирішенні цього спору в силу вимог статті 161 СК України, оскільки особиста прихильність дитини до кожного з батьків має істотне значення і підлягає обов`язковому врахуванню судом. Натомість, [PERSON] у поданій нею заяві до Білецької сільської ради від 19.07.2023 сама ж стверджує, що її стосунки з дітьми істотно погіршились, вона перебуває у конфліктних відносинах із дітьми, діти на ніч замикаються від неї, доньки не слухаються маму, а батько начебто налаштовує дітей проти мами. У зазначеній заяві до Білецького сільської ради [PERSON] зазначає, що батько дітей негативно впливає на стосунки між нею та молодшою дочкою, дитина вірить батькові, поводить себе агресивно, часто плаче і не слухає матір, ігнорує всі прохання, порушує дисципліну, а батько це підтримує та фіксує. Зі слів [PERSON] , відповідач систематично провокує сварки, а коли [PERSON] починає захищатися - записує на диктофон та камеру телефону і звинувачує її у неадекватності, обзиває істеричкою. Варто зауважити, що за вказаних обставин [PERSON] сама описує свою поведінку як неадекватну, інакше вона би не боялася того, що її запишуть на відео. Окрім цього, зводячи наклепи на батька своїх дітей, [PERSON] упускає з виду, що діти перебувають у тому віці, коли їх доволі складно «налаштувати» проти когось, вони уже не піддаються навіюванню. Вік дітей - підлітковий, у цей час активно формується їхня особистість, вони гостро реагують на неповагу до їх думки. Розірвання шлюбу між ним і матір`ю дітей не повинно позначитися на звичному для дітей укладі життя, травмувати їхню психіку, розірвати звичні для них соціальні зв`язки, жорстоко поставити дитину у стан невизначеності, втрати можливості спілкування з опорними для неї людьми, з якими дитина щоденно прокидається, проводить день і засинає, яких любить і які відповідають їй взаємністю. Вказав, що дитина не повинна бути засобом задоволення чиїхось амбіцій. Якби він, як батько дітей, бачив, що інтересам дочок відповідає проживання з матір`ю, він, як багато інших батьків у світі, погодився би із таким станом речей. Спір щодо визначення місця проживання дитини з батьком чи матір`ю повинен вирішуватися із першочерговим врахуванням саме забезпечення найкращих інтересів дитини кожним із батьків, а не самого по собі бажання батьків. З цих підстав, просить суд визначити місце проживання дітей разом із ним. 24.08.2023 відповідачем подано відзив на позовну заяву, який мотивований тим, що позов до задоволення не підлягає, оскільки що стосується позовної вимоги про визначення місця проживання дітей, позивачкою абсолютно проігноровано і не проаналізовано інтересів дітей, які мають бути пріоритетними при вирішенні даного спору, а також не обґрунтовано, чому позивач вважає, що найкращим інтересам дітей відповідає визначення їх проживання з саме матір`ю, а не з батьком. Такий підхід передусім базується на стереотипізації гендерних ролей у сім`ї та суспільстві і суворо критикується Європейським судом з прав людини. Найвищим пріоритетом у вирішенні даного виду спорів повинні бути інтереси дитини. Окрім цього, вік, якого досягли діти, передбачає не лише можливість, але й пряму необхідність з`ясувати думку дітей стосовно визначення їх місця проживання. У позовній заяві [PERSON] намагається сформувати у суду хибне враження про те, що [PERSON] , як батько дітей, не займається їх вихованням, не цікавиться їхнім харчуванням, виконанням домашніх завдань, лікуванням, відвідуванням гуртків та загалом виконання всіх обов`язків щодо дітей. І саме це твердження є головним аргументом, чому саме з мамою, на думку позивача, повинно бути визначено місце проживання дітей. Позивач [PERSON] стверджує, що саме вона створила комфортні умови для проживання, розвитку та відпочинку дітей, проводить свій вільний час разом з дітьми, має стабільний дохід, є фізичною особою-підприємцем та позитивно характеризується. Разом з тим, позивач не надала жодних доказів на підтвердження вказаних обставин. Аналогічно, стверджуючи, що за останні місяці та станом на момент подання позову матеріальне забезпечення дітей, а саме - придбання продуктів харчування, медикаментів, шкільного приладдя, одягу, оплати гуртків та інші побутові витрати на утримання дітей здійснюються матір`ю дітей одноособово, позивач не надала жодних доказів на підтвердження цих обставин. [PERSON] не працює і доходів не має. Натомість, відповідач має фото чеків, які підтверджують турботу про дітей та безпосередню участь у витратах на їх утримання. Твердження позивачки про те, що саме вона займається підготовкою домашніх завдань, враховуючи вік дітей, свідчить не про допомогу дітям, а навпаки, про те, що матір заважає формуванню самостійності та перешкоджає правильному формуванню відповідальності дітей як учнів за підготовлені ними домашні завдання. Аналогічно, твердження позивачки про те, що саме вона займається навчанням, не відповідає дійсності, оскільки навчанням дітей займаються шкільні та позашкільні навчальні заклади, вартість чого оплачує і завжди оплачував саме батько. Відповідач зауважив, щоранку протягом навчального року саме він відвозить дітей до школи на власному автомобільному транспорті, та саме він забирає їх після уроків додому, відвозить їх на додаткові заняття в художній школі та на тренування з гімнастики. Позивачка намагається сформувати у суду враження про те, що дітей слід залишити проживати з матір`ю. Проте [PERSON] свідомо замовчує той факт, що діти бажають залишатись проживати саме з батьком. Відсутність взаєморозуміння між дітьми і матір`ю чітко простежується як з аргументації позовної заяви, так і з доданих до неї документів та при цьому є важливим фактом при вирішенні цього спору в силу вимог статті 161 СК України. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів зазначає, що діти проживають разом з батьком, батько наполягає на тому, аби діти залишились проживати саме з ним, саме батько покриває повністю усі витрати на утримання, навчання, виховання, розвиток дітей. Твердження матері про відсутність участі батька в утриманні дітей не відповідають дійсності, спростовуються товарними чеками. Зауважує, що він, як батько дітей, завжди надавав їм повне утримання і ніколи намірено не збирав ніяких чеків. Долучені копії чеків, які підтверджують його витрати, віднайдені у його машині, у сумках, гаманцях останнім часом, він не планував їх зберігати і комусь надавати, тому просить не зважати на їх зім`ятий вигляд. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ст. 182 СК України). Законодавство не зобов`язує батьків сплачувати надмірні аліменти. Аліменти є достатньою і необхідною гарантією забезпечення потреб дитини. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 30000 грн щомісячно на кожну дитину. Проте, за умови рівної участі батьків в утриманні дитини, позивачка повинна була би також витрачати на кожну дитину по 30 000 грн, що разом становить 60 000 грн на одну дитину на місяць, та 120 000 грн на двох дітей щомісяця. Такі вимоги позивачки є явно завищеними та несправедливими. Тому, стягнення з батька на користь матері аліментів на утримання дітей у сумі, яка заявлена у позові - по 30 000 грн на кожну дитину, щомісяця, є надмірним, завищеним, та виглядає спробою позивачки вирішити питання особистого матеріального забезпечення за рахунок батька дітей. Відтак, у задоволенні позову просить суд відмовити. 30.08.2023 Судом зареєстрована відповідь на відзив подана представником позивача, через систему «Електронний суд», в якій представник позивача виклала свої заперечення, щодо доводів зазначених у відзиві та зазначає, що [PERSON] здійснювала підприємницьку діяльність фізичної особи підприємця. Як вбачається із звіту суб`єкта малого підприємництва - фізичної особи - платника єдиного податку, обсяг виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) за звітній квартал в календарному році становить 392 672.00 грн. [PERSON] з червня 2023 року здійснювала підприємницьку діяльність, код згідно КВЕД 68.31 Агенства нерухомості, що підтверджується доданим витягом №2319183400347. 18.08.2023 року припинила підприємницьку діяльність фізичної особи підприємця за власним рішенням, що підтверджується описом від 18.08.2023 року. Після припинення підприємницьку діяльність фізичної особи підприємця, [PERSON] почала працювати на посаді менеджера з продажу будівельної компанії «Престиж Буд». Окрім цього, у власності [PERSON] знаходиться квартира [ADDRESS] , що придбана до шлюбу, на підтвердження додається договір про організацію будівництва від 01.11.2007 року № 100 та свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 03.11.2008 року. Від здачі в оренду вказаного майна [PERSON] отримує дохід. Разом з тим, батьки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] перебувають на роботі в Італії, де отримують значні доходи та матеріально допомагають своїм онукам. Таким чином, твердження представника [PERSON] про відсутність доходів у [PERSON] для матеріального забезпечення дітей є неправдивими та маніпулятивними. Щодо наявності у Відповідача чеків, що «підтверджують турботу про дітей» позивачка вказала, що чеками не можна підтвердити турботу про дітей, придбання продуктів харчування, медикаментів, одягу, шкільного приладдя це - обов`язок батьків і збирати про це чеки про виконання цього обов`язку по найменшій мірі - принизливо. [PERSON] купляє продукти харчування з яких готує дітям їжу, медикаменти, одяг, шкільне приладдя проте збирати про це чеки не ставить за мету, оскільки це принизливо для людини. Позивачка вказала, що за час перебування в шлюбі вихованням, харчуванням, лікуванням, та загалом виконанням всіх обов`язків щодо дочок, займалася мама, тоді як Відповідач, тобто [PERSON] не займається приготуванням їжі, прибиранням, пранням, складанням дитячих речей. Голослівними та не підтвердженими будь-яким доказами є твердження представника [PERSON] про оплату шкільних та позашкільних навчань батьком, оскільки така оплата здійснюється із спільно бюджету подружжя. Не підтверджується жодними доказами, що [PERSON] відвозить дітей на навчання та забирає з навчання, більше того у відповідача відсутній власний автомобіль, оскільки це спільна сумісна власність подружжя. В матеріалах справи наявна довідка нейроклініки Меморія № 150 і як вбачається з вказаної довідки, [PERSON] , [INFO] , відвідала три заняття з психологом з 06.06.2023 року по 29.06.2023 року. У [PERSON] спостерігається підвищений рівень тривожності пов`язаний із розлученням батьків. Позивачка вказала, що виклик дітей в судове засідання призведе до повного руйнування психіки дітей, яка і так перебуває в нестабільному стані, оскільки [PERSON] не обирає засобів і вдається до найбільш принизливих та низьких з них, а саме залучає дітей в проблеми дорослих, маніпулює спільними дітьми та налаштовувати проти мами, а також займатися постійним їх підкупом. 19.07.2023 [PERSON] звернулася із заявою до органу опіки та піклування Білецької сільської ради, якою констатувалаа наступне, [PERSON] повідомляє дітям про проблеми сім`ї, втручає їх в питання розлучення та поділу майна, обманює їх, маніпулює ними, налаштовує проти мами. [PERSON] вказала, що дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для їхнього фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розмір аліментів у сумі 30 000 грн., обумовлений тим, що від моменту народження дітей вони не обмежувалися ні в чому, жодним чином, а тому зменшення витрат на їх утримання після розірвання шлюбу є неприпустимим. Відповідач є забезпеченою людиною, підприємцем, співвласником виробництва з переробки пластику, виготовлення поліетиленової гранули та поліетиленової плівки. Вважає, що не заслуговують на увагу твердження представника [PERSON] , що «стягнення аліментів на утримання дітей у сумі 30 000 грн. виглядають спробою позивачки вирішити особистого матеріального забезпечення», більше того такі твердження шкодять честі та гідності [PERSON] , потребують спростування. Таким чином, матеріальне становище дітей не повинно погіршуватись у зв`язку з розірванням шлюбу між батьками. З цих підстав просить суд позов задоволити. 07.09.2023 відповідачем за первісним позовом - [PERSON] подані заперечення на відповідь на відзив, в яких останній звертає увагу на те, що жоден з доданих позивачем до матеріалів справи доказів не свідчить про наявність у [PERSON] доходів на даний час, адже твердження про її доходи від здачі в оренду нерухомого майна - квартири, а також про доходи від роботи на посаді менеджера з продажу будівельної компанії «Престиж-буд» не підтверджене жодними доказами. Твердження про високий рівень матеріального забезпечення [PERSON] у в`язку з перебуванням її батьків [PERSON] та [PERSON] на роботі у Італії також не підтверджуються жодними доказами, окрім долученого до відповіді на відзив дозволу [PERSON] на проживання у Італії. Як видно, для створення хибного враження суду про працевлаштованість [PERSON] за кордоном до матеріалів справи стороною позивачки додано копію паспорта громадянина України для виїзду закордон серії [NUMBER] дійсного до 10.03.2019 року (недійсного на даний час), з проставленою відміткою про виїзд закордон та відповідно без відмітки про повернення. Проте, матір [PERSON] вже понад 4 роки проживає в Україні. Разом з тим, наявність самого по собі дозволу на проживання за кордоном, підтвердження факту виїзду за межі України 21.05.2018 - не свідчить про наявність доходів у батьків [PERSON] , а тим більше, не свідчить про наявність саме у [PERSON] як самостійної повнолітньої особи доходів від роботи її батьків за кордоном. Тому, дані обставини взагалі не мають відношення до предмету доказування у цій справі. Зазначення у відповіді на відзив про те, що [PERSON] не займається приготуванням їжі, прибиранням, пранням, складання дитячих речей не відповідає дійсності та є голослівним. Бездоказовим та не відповідним дійсності є твердження про те, що [PERSON] маніпулює спільними дітьми, налаштовує їх проти матері, займається їх постійним підкупом. Висловлювання про те, що стягнення з батька на користь матері аліментів на утримання дітей у сумі, яка заявлена у позові - по 30 000 грн на кожну дитину, щомісяця, є надмірним, завищеним, та виглядає спробою позивачки вирішити питання особистого матеріального забезпечення за рахунок батька дітей, не можуть бути витлумачені як шкода честі та гідності [PERSON] та не можуть бути спростовані по своїй суті, оскільки є власною оцінкою дій позивачки зі сторони відповідача, а тому, як власні оціночні судження, не підлягають спростуванню чи доведенню. Окрім цього, відповідач має безумовне право звернути увагу суду на ті чи інші аргументи позивачки, які стосуються позовних вимог, та виразити власне ставлення до них. Відповідач просить звернути увагу, що як у позові, так і у відповіді на відзив [PERSON] взагалі не приділяє уваги визначенню саме якнайкращих інтересів дітей, повністю ігнорує право дітей бути заслуханими і почутими при вирішення питань, які стосуються їх життя, що є дуже красномовним фактом, який не свідчить на користь доцільності визначення місця проживання дітей з матір`ю. Системне ігнорування позивачкою [PERSON] необхідності врахувати думку дітей при вирішенні спору свідчить про відсутність у неї розуміння важливості врахування думки дітей з питань, що стосуються їх життя, а також про знецінення їх особистості і зневагу до їх думок, поглядів, відчуттів, переконань, що потребує самостійної оцінки судом. Відтак, при визначенні якнайкращих інтересів дітей необхідно врахувати їх думку щодо вирішення даного спору. Відповідач [PERSON] усвідомлює роль та значення повноцінної участі обох батьків у вихованні дітей та у разі визначення місця проживання дітей саме з ним - не створюватиме перешкод матері дітей у спілкуванні з ними, а навпаки, заохочуватиме їх спільне проведення часу. Тому, в задоволенні первісного позову просить суд відмовити, натомість задоволити зустрічний позов. 07.09.2023 Судом зареєстрований відзив на зустрічну позовну заяву, поданий представником відповідача за зустрічним позовом, через систему «Електронний суд», який мотивований тим, що зустрічна позовна заява до задоволення не підлягає, оскільки зустрічна позовна заява ґрунтується фактично на одному аргументів - «бажанні» дітей проживати з батьком, а інші аргументи в [PERSON] відсутні. Вказала, що [PERSON] щоденно налаштовує дітей проти матері, внаслідок чого, через свій малий життєвий досвід, діти певною мірою потрапили під вплив батька, який здійснює постійні маніпуляції. В матеріалах справи наявна довідка нейроклініки Меморія № 150 і як вбачається з вказаної довідки, [PERSON] , [INFO] , відвідала три заняття з психологом з 06.06.2023 року по 29.06.2023 року. У [PERSON] спостерігається підвищений рівень тривожності пов`язаний із розлученням батьків. Виклик дітей в судове засідання призведе до повного руйнування психіки дітей, яка і так перебуває в нестабільному стані, оскільки [PERSON] не обирає засобів і залучає дітей в проблеми дорослих, маніпулює спільними дітьми та налаштовує їх проти матері, а також займається постійним їх підкупом. [PERSON] вказала, що здатна матеріально забезпечувати дітей. Натомість, в [PERSON] відсутнє власне житло. Житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами за адресою: [ADDRESS] є об`єктом незавершеного будівництва, який не введено в експлуатацію. В [PERSON] відсутні будь які правовстановлюючі документи на житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами за адресою: [ADDRESS] , що відповідно до чинного законодавства посвідчують право власності на житло. Відтак, [PERSON] не має власного житла в котрому суд може визначити місце проживання дітей із батьком. [PERSON] купляє продукти харчування з яких готує дітям їжу, медикаменти, одяг, шкільне приладдя проте збирати про це чеки не ставить за мету, оскільки це принизливо. За час перебування в шлюбі вихованням, харчуванням, лікуванням, та загалом виконанням всіх обов`язків щодо дітей, займалася матір, тоді як [PERSON] не займається приготуванням їжі, прибиранням, пранням, складанням дитячих речей. Голослівними та не підтвердженими будь-яким доказами є твердження представника [PERSON] про оплату шкільних та позашкільних, батьком, оскільки така оплата здійснюється із спільно бюджету подружжя. З підстав вищенаведеного, просить суд в задоволені зустрічних позовних вимог відмовити. 21.09.2023 року представником позивача за зустрічним позовом подано відповідь на відзив за зустрічним позовом, в якій представник зазначає, що у відзиві на зустрічний позов представник позивача допускає маніпулятивні твердження, що неначебто «зустрічна позовна заява ґрунтується на одному аргументі - бажання дітей проживати з татом». Проте, [PERSON] не вважає, що думка дітей є єдиною підставою для визначення проживання дітей з ним, натомість посилається на те, що думка дітей має значення і має бути врахована для визначення особистої прихильності дітей до кожного з батьків, так само як вік дитини та інші обставини, що мають істотне значення, як цього вимагає стаття 161 Сімейного кодексу України. Спір щодо визначення місця проживання дитини з батьком чи матір`ю повинен вирішуватися із першочерговим врахуванням саме забезпечення найкращих інтересів дитини кожним із батьків, а не самого бажання батьків. Відповіач вказав, що відзив на позовну заяву зводиться до заперечень проти клопотання про з`ясування думки дітей. У світлі заперечень представниці відповідачки за зустрічним позовом проти з`ясування думки дітей зауважує, що кваліфікація психологів дозволяє встановити думку дитини без будь-якої травматизації дитини. Аргументи про шкідливість з`ясування думки дитини для психіки дитини в судовому засіданні є безпідставними, а особливо - щодо старшої доньки [PERSON] [INFO] , адже відповідно до статті 18 Сімейного кодексу України, кожен учасник сімейних відносин, який досяг 14 років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Відтак, твердження про те, що [PERSON] не може бути опитаною судом для з`ясування її думки з приводу питань, які стосуються її життя, у той час як [PERSON] через 3 місяці виповниться 14 років і вона набуде не лише праава самостійно визначати місце свого проживання, але й самостійної цивільної процесуальної дієздатності у сімейних правовідносинах при захисті сімейних прав і обов`язків, суперечить не лише ст. ст. 18 та 171 Сімейного кодексу України, але й свідчитиме про зневагу до думки дитини, що є неприпустимим. Стосовно доцільності з`ясування думки дитини [PERSON] [INFO] , то враховуючи обставини справи та вік, якого вона досягне вже через два місяці (10 років), то [PERSON] , як молодша сестра, також має право бути заслуханою і почутою, а крім цього, має право на збереження тісних родинних зв`язків не лише з батьком, але й зі старшою сестрою. Той факт, що представник позивача, діючи в інтересах своєї довірительки, не враховує таких важливих факторів, як вік кожної з дітей та висловлюється проти з`ясування думки дітей, свідчить про те, що матір дітей не має сформованого, глибинного розуміння про дійсні інтереси дітей, або не бажає, щоб суд або інші адміністративні органи виявили дійсний стан взаємин матері з її дітьми, а також ступінь прихильності дітей до кожного з батьків. Твердження про те, що «виклик дітей в судове засідання призведе до повного руйнування психіки дітей, яка і так перебуває у нестабільному стані, оскільки [PERSON] не обирає засобів і вдається до найбільш принизливих та низьких з них, а саме залучає дітей у проблеми дорослих, маніпулює спільними дітьми та налаштовує їх проти мами, а також займається їх постійним підкупом...», є наклепницьким і бездоказовим. Відповідач [PERSON] вказав, що заперечує будь-які твердження, зазначені у відзиві на зустрічний позов, які принижують його як батька та як громадянина, у тому числі, але не виключно, про те, що він виганяє позивачку з будинку, вчиняє домашнє насильство в присутності дітей, внаслідок чого діти начебто «переносять нервове збудження і жахливий психологічний стан», про те, що батько не контролює розпорядку дня дітей та інше. Відтак, наведені у відзиві доводи не спростовують правильності тверджень [PERSON] про доцільність та відповідність інтересам дітей визначення їх місця проживання саме з ним як з батьком. Ухвалою судді від 23.06.2023 відкрито провадження у цивільній справі №607/10366/23. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 24.08.2023 постановлено прийняти до спільного розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей, разом із первісним позовом [PERSON] до [PERSON] з участю Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, служби у справах дітей Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визначення місця проживання дітей, стягнення аліментів. Вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом, що відображено в протоколі судового засідання. Протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 20.09.2023 постановлено матеріали цивільної справи направити до Управляння сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради для дачі висновку, щодо доцільності визначення місця проживання дітей, що відображено в протоколі судового засідання. 01.11.2023 матеріали цивільної справи повернуті до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із Управляння сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, без виконання. Протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 08.12.2023 постановлено залучити до участі в справі в якості третьої особи - службу у справах дітей Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, що відображено в протоколі судового засідання. Протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 21.12.2023 постановлено матеріали цивільної справи направити до Служби у справах дітей Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області для дачі висновку, щодо доцільності визначення місця проживання дітей, що відображено в протоколі судового засідання. Протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 23.04.2024 постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, що відображено в протоколі судового засідання. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов. Щодо зустрічних позовних вимог відповідача, заперечили з підстав наведених у відзиві на зустрічну позовну заяву. В судовому засіданні відповідач та його представник, щодо задоволення первісних позовних вимог заперечили, з підстав наведених у відзиві на позов. Зустрічний позов підтримали та просили суд його задоволити. У судове засідання уповноважений представник третьої особи Управляння сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради не з`явився. У судове засідання представник третьої особи служби у справах дітей Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області не з`явився, подавши до суду заяву про здійснення розгляду справи без участі представника за наявними матеріалами у справі. Суд, вислухавши позивача та його представника, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, встановив наступні обставини. Частина 1 ст. 2 ЦПК України передбачає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.08.2009, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.01.2024 розірвано. У даному шлюбі у сторін народилося двоє дітей: дочка - [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим 15.01.2010 відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції та дочка [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим 10.01.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з вимогами ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Судом встановлено, що між сторонами наявний спір щодо визначення місця проживання дітей. Частина 4 ст. 29 ЦК України визначає, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно з ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Так, суд встановив, що сторони по справі та їхні діти [PERSON] та [PERSON] проживють за адресою [ADDRESS] , що стверджується Актом обтеження умов проживання від 15.01.2024. Як вбачається із довідки №02-13/186 виданої 07.06.2023 директором Тернопільської спеціалізованої школи І-ІІІ №3 з поглибленим вивченням іноземних мов Терноопільської міської раади Тернопільської області, [PERSON] , [INFO] , навчається у 8-Б класі Тернопільської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №3 з поглибленим вивченням іноземних мов Тернопільської міської ради Тернопільської області. Зі слів класного керуваника, батько учениці не цікавиться успішністю, не відвідує батьківські збори, не бере участі у шкільних заходах. Батьківські збори відвідує мама. Водночас, Суд не примає до уваги фактичні обставини, відображені у довідці №02-13/185 виданій 07.06.2023 директором Тернопільської спеціалізованої школи І-ІІІ №3 з поглибленим вивченням іноземних мов Тернопільської міської раади Тернопільської області, яка була надана позивачкою, оскільки наказом директора Тернопільської спеціалізованої школи І-ІІІ №3 з поглибленим вивченням іноземних мов Терноопільської міської ради Тернопільської області №223 від 24.08.2023, визнано нечинною довідку №02-13/185 від 07.06.2023, видану [PERSON] , матері учениці 4-А класу [PERSON] . Підготовлено нову довідку, яка відповідає фактичним обставинам справи за інформацією, запитуваною [PERSON] , батьком учениці 4-А класу [PERSON] . Так, відповідно до довідки №02-13/250 виданої 24.08.2023 директором Тернопільської спеціалізованої школи І-ІІІ №3 з поглибленим вивченням іноземних мов Тернопільської міської раади Тернопільської області, [PERSON] , [INFO] , навчається у 4-А класі Тернопільської спеціалізованої школи І-ІІІ №3 з поглибленим вивченням іноземних мов Тернопільської міської раади Тернопільської області. Зі слів класного керівника, батько учениці спілкується з класним керівником, періодично навідується в школу, цікавиться успішністю доньки, забирає дитину після закінчення навчальних занять. Судом було заслухано неповнолітню дитину [PERSON] , яка пояснила, що бажає проживати разом із матір`ю. Судом заслухано малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка змінивши попередньо висловлену позицію вказала, що бажає проивати разом із матір`ю. Свідок [PERSON] , яка є подругою позивачки [PERSON] пояснила, що знає [PERSON] вже 11 років, оскільки діти ходили разом в садочок. Їхні будинки знаходяться майже на одній вулиці, тому разом водили дітей в садочок, разом забирали. Пояснила, що позивачка є хорошою мамою. ЇЇ діти завжди доглянуті, нагодовані, вдягнуті. [PERSON] приводила та забирала із садочку, святкувала дні народження. Батько дітей [PERSON] також часто приходив до садочку, на різні святкування, дні народження. Відношення між батьком і дітьми було нормальне, тепле. Також, як і [PERSON] батько приймав участь у відвідуванні дітей, походу до гуртків, відвозив їх. Як кожна мама основну частину піклування про дітей виконувала [PERSON] . Коли діти хворіли [PERSON] лишалася вдома з дітьми на лікарняному та займалася їх лікуванням. Родина не раз їздила відпочивати разом в Карпати та на моря. Зі слів [PERSON] , [PERSON] проблематично та жадібно виділяв кошти на одяг, продукти, гуртки та інші потреби для неї та дітей. З початку судового процесу, зі слів [PERSON] , [PERSON] став більш щедрим до дітей. [PERSON] , коли діти були маленькі, ні де не працювала, [PERSON] говорив, щоб вона була вдома і доглядала дітей. Пізніше [PERSON] пробувала влаштовуватись на роботу. На її думку, родина [PERSON] проживала за кошти відповідача, який був підприємцем. [PERSON] проживала в квартирі [PERSON] , батьки її знаходились за кордоном, які також допомагали. Батьки [PERSON] придбали квартиру, зробили в ній ремонт. На даний час [PERSON] живе з [PERSON] , а [PERSON] з [PERSON] , однак дівчата спілкуються як між собою, так і з обома батьками, ходять до них в гості. Свідок [PERSON] яка є матір`ю позивачки [PERSON] пояснила, що її донька [PERSON] довший час не працювала, так як займалася вихованням маленьких дітей. Отримував сім`ю батько [PERSON] . Родина часто їздила відпочивати за кордон, на море. Все що необхідно для родини було забезпечено. Проживали позивачка з відповідачем в квартирі, яку придбали вони для доньки, ще до її одруження. Куплена квартира знаходилася в сирому стані. Свідок пояснила, що вона разом із чоловіком працювали за кордоном в Італії, висилали кошти [PERSON] для ремонту квартири. Оскільки все зразу зробити не було можливості, тому [PERSON] разом із [PERSON] деякий час проживали в с. Біла в його батьків. Кошти на квартиру та ремонт сплачували батьки [PERSON] . [PERSON] допомагав займатися ремонтом. З часом в родині почали виникати непорозуміння, сварки, розлади. Конфлікти виникали через гроші. [PERSON] вимагав від [PERSON] , після відвідування магазинів, чеки. Сварився, що деякі продукти [PERSON] придбала дорого. Вона часто залишалася без продуктів. [PERSON] працював, мав кошти, міг собі купити що хотів. З онуками спілкувалась не часто, вони приїжджали до неї в село. На її думку відповідач настроював дітей проти позивачки, особливо це відчутно по відношенню до [PERSON] , молодшої доньки. [PERSON] , старша донька, проживає з [PERSON] , а молодша з батьком. Був випадок, коли [PERSON] попросила в батька поповнити рахунок на телефоні, який відмовив дитині, пояснюючи це тим, що [PERSON] живе з мамою і він їй нічого допомагати не буде і нехай про неї дбає мама. [PERSON] дуже ображена відношенням та поведінкою тата. Свідок пояснила, що зі сторони [PERSON] мають місце факти маніпулювання дітьми. [PERSON] почала гірше відноситися до матері, ця ситуація змінила стан її здоров`я. Вона стала більш розгубленою, пригніченою. В дитини міняється настрій після відвідування батька. Коли [PERSON] знаходиться в тата, вона майже ніколи не відповідає на телефонні дзвінки. До садочку переважно водила дітей [PERSON] , [PERSON] був більш зайняти на роботі. Однак, коли потрібно, відповідач відвозив дітей перед роботою. Вихованням, доглядом, навчанням, лікуванням дітей займалася [PERSON] . Пояснила, що колись одній із доньок потрібно було придбати ортопедичне взуття, на що відповідач запхав у старе взуття кусок картону і сказав, щоб позивачка не придумувала, нехай дитина носить таке як є. [PERSON] водила [PERSON] до ортопеда, відвідувала процедури масажу. Також, [PERSON] потрібно було відвідати лікаря і відповідач пообіцяв, що відвезе, але декілька разів це питання відкладалося, оскільки він не мав часу, тоді позивачка відвезла дитину сама. Свідок пояснила, що позивачка виконує свої материнські обов`язки в повному обсязі, діти забезпечені всім необхідним. Додала, що рідні сестри відносяться одна до одної дуже добре і окреме проживання рідних сестер не припустимо. Свідок [PERSON] пояснив, що він є сусідом та проживав на одній сходовій клітці з родиною [PERSON] та [PERSON] . Часто спілкувались, ходили один до одного в гості. Свідок пояснив, що [PERSON] говорив до [PERSON] , що їй не потрібно ходити на роботу, що вона повинна бути вдома і займатися домашніми справами та дітьми. Також, відповідач пропонував позивачці народити ще одну дитину, щоб вона продовжувала залишатися в декреті і не мала бажання виходити на работу. В родині у кожного були свої обов`язки. Відносини в сім`ї між дітьми та батьками були звичайні, нормальні. Діти прихильні до обох батьків. Родина заможна, [PERSON] користувався декількома автомобілями Лексус, Ауді, Фольсваген, Тойота Рав 4, бус Мерседес Спринтер. Свідок пояснив, що відповідач просив його знайти квартиру, яку хотів придбати для позивачки, щоб остання мала дві квартири після їхнього розлучення, однак це питання постійно відкладалось з невідомих йому причин. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Вказаного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21.07.2021 у справі №404/3499/17. Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. Так, ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991 (далі за текстом - Конвенція), визначено, що у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з положеннями ст. 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, затвердженої резолюцією Генеральної асамблеї організації об`єднаних націй від 20.11.1959, Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, Європейський суд з прав людини у справі «М.С. проти України» у рішенні від 11.07.2017 (заява № 2091/13) вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Аналіз наведених норм права та практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що при розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Так, з висновку про визначення місця проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] затвердженого рішенням виконавчого комітету Білецької сільської ради від 29.01.2023 №27 (т. 3 а.с. 46-48), вбачається, що орган опіки та піклування вважає доцільним визначення місця проживання дітей неповнолітньої [PERSON] , [INFO] та малолітньої [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] , [INFO] у [ADDRESS] . При цьому, як вбачається із висновку, мати дітей, [PERSON] на засіданні комісії з питань захисту прав дитини повідомила, що бажає визначити місце проживання дітей разом із нею, оскільки з батьком дітей виник спір щодо їх виховання та проживання. У [PERSON] наявна квартира у [ADDRESS] у якій зареєстровані діти, [PERSON] та [PERSON] . Для розвитку дітей створені умови для проживання, зроблено сучасний ремонт, індивідуальне опалення квартира повністю укомплектована меблями та відповідає санітарно гігієнічним вимогам, про що підтверджує акт обстеження умов проживання від 04.10.2023 року, складений працівниками управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради. Із наявних матеріалів справи, [PERSON] працює в ТОВ «Престижбуд Тернопіль» з 28.08.2023 року і займає посаду менеджера зі збуту. Батько дітей, [PERSON] , бажає щоб його доньки проживали разом із ним, у селі Біла, оскільки дівчатка прихильні до нього, вони проживають у звичному їм середовищі, де облаштований комфортний побут і не бажають його змінювати на інший. 15.01.2024 року представниками органу опіки та піклування Білецької сільської ради проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , згідно якого встановлено, що за вказаною адресою проживають: [PERSON] , 1978 року народження, [PERSON] , 1984 року народження, [PERSON] , 2010 року народження та [PERSON] , 2013 року народження. Житловий двохповерховий будинок складається з п`яти кімнат, загальна площа будинку 300 м. кв. Умови проживання хороші, у домі зроблений сучасний ремонт. Діти мають окремі кімнати. Хороший побут. У домі тепло та чисто. Усім необхідним для розвитку та проживання діти забезпечені. Із наявних матеріалів справи, [PERSON] зареєстрований підприємцем про що підтверджує виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 17.01.2015. А також наявна довідка про те, що він працює на посаді директора в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ЮВМ-ЕКСТРУЗІЯ» з 21 червня 2023 року. Відповідно до ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Тому слід зауважити, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] висловила свою думку і категорично відмовляється жити разом із матір`ю, аргументуючи тим, що батько спокійніший, виважений та врівноважений. А мати кричить і зчиняє у домі скандали. Зі слів дівчинки, ввечері 25 січня 2024 року в домі виник конфлікт, між матір`ю та молодшою сестрою, мама кричала на [PERSON] , тому [PERSON] була змушена викликати поліцію. За словами дівчинки, психологічно їй комфортніше з батьком. Батько справляється із домашніми обов`язками, готує їсти. Відвозить їх із сестрою до школи та гуртки. Малолітня, [PERSON] також виявляє бажання залишитися разом із батьком та сестрою і не хоче змінювати місця проживання. Зі слів дівчинки мама її шарпає, а татові вона більше довіряє. Вивчивши матеріали справи, встановлено, що мати та батько належно виконують свої батьківські обов`язки. Тому, враховуючи думку неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , а також прислухавшись до думки малолітньої [PERSON] , [INFO] ,

Outcome: partial