Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] , від імені якого діє адвокат Козіна Н. В., звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] , треті особи треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Виконавчий комітет Покровської районної у місті ради, Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради про визначення місця проживання дитини з батьком, посилаючись на те, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.03.2018 та від шлюбу мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Вказує, що з 15.05.2021 [PERSON] разом з сином проживають разом в орендованій квартирі. Квартира, у якій вони проживають є повністю облаштованою як для проживання позивача, так і для проживання сина з усіма створеними для нього умовами для виховання, розвитку та проживання, дитина відвідує заняття у логопеда-дефектолога з 11.07.2022 та за час відвідування дитиною занять мати дитиною не цікавилась. Відповідно до судового наказу Саксаганського районного суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.02.2022 з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина, але [PERSON] до суду подано позовну заяву про припинення стягнення аліментів з підстав проживання сина з батьком. Мати дитини, як до та і після видачі судового наказу не надавала допомогу на утримання дитини, дитина повністю перебуває на утриманні батька. Відповідач [PERSON] не працює, джерел доходів не має, з дитиною не бачиться, вихованням не займається. [PERSON] тривалий час самостійно займається вихованням сина, його матеріальним забезпеченням, навчанням, піклується про його здоров`я та позбавлений можливості пройти необхідні медичні обстеження в інтересах дитини, для яких необхідна згода батька дитини, та зареєструвати місце проживання дитини без згоди матері, а відповідач життям, здоров`ям, матеріальним благополуччям та майбутнім її сина не цікавиться. У зв`язку з чим [PERSON] вимушений просити суд захистити права та інтереси сина шляхом визначення місця проживання дитини з ним, що буде належним та дієвим способом захисту його прав. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] заперечила проти позовних вимог у повному обсязі та заперечила обставини позову. Поміж іншого, звертає увагу суду що [PERSON] залишив поза увагою факт того, що викрав у неї дитину, і дитина поза її волею перебуває у позивача. [PERSON] систематично вчиняє насильство щодо неї у присутності дитини, притягувався до кримінальної відповідальності. За умов аморальної поведінки [PERSON] по відношенні до матері дитини, цинічними виглядають твердження, що мати дитини не цікавиться життям, здоров`ям, матеріальним благополуччям та майбутнім дитини, що не відповідає дійсності (том 1, а. с. 66 - 72). У відповіді на відзив представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд ухвалити рішення, яким визначити місце проживання дитини разом з батьком, заперечив проти доводів [PERSON] , викладених у відзиві на позовну заяву. Крім іншого вказує, що за твердженням відповідача, у неї начебто був викрадений син, однак за ввесь час остання не вжила жодних спроб, щоб поспілкуватись зі своєю дитиною та провести з нею час, хоча їй було відомо де перебуває їх спільний син (том 1, а. с. 83 - 85). У поданих до суду запереченнях, [PERSON] вцілому заперечила проти доводів, викладених у первісній позовній заяві та відповіді на відзив. Вважає позовні вимоги за первісним позовом незаконними, необґрунтованими і заперечує у повному обсязі щодо наведених Позивачем за первісним позовом обставин та правових підстав первісного позову. Просить відмовити у задоволенні первісних позовних вимог повністю. Звертає увагу суду, що їй дійсно не було відомо про місце знаходження її сина після його викрадення [PERSON] (том 1, а. с. 188 - 198) Не погоджуючись з позовом, відповідач [PERSON] 31.10.2022 (том 1, а. с. 49 - 60) подала до суду зустрічну позовну заяву, у якій просить суд ухвалити рішення яким визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] разом з матір'. В обґрунтування зустрічних позивних вимог посилається на те, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.04.2021 шлюб між сторонами було розірвано. Після фактичного припинення шлюбних відносин, за взаємною згодою сторін, їх син з літа 2019 року проживав з нею, а з 11.08.2020 місце дитини було зареєстроване в належному їй житловому приміщенні по [ADDRESS] . Після припинення шлюбних відносин виключно вона займалась вихованням, утриманням і доглядом за сином. Незважаючи на те, що [PERSON] не брав участі в утриманні сина, вона жодним чиним не перешкоджала батьку у побаченнях з дитиною. При цьому [PERSON] як під час шлюбу так і після його розірвання, прояв агресію, вчиняв сварки, застосовував фізичне насильство, свідком чого був їх син. З цього приводу [PERSON] зверталася до правоохоронних органів. Стосовно кривдника [PERSON] уповноваженою особою було видано терміновий заборонний припис. [PERSON] не припиняє свою протиправну поведінку. [PERSON] відповідно до судового наказу від 07.02.2022 є платником аліментів на утримання дитини та має заборгованість зі сплати аліментів. У зустрічному позові [PERSON] вказує на ту обставину, що 14.05.2022 [PERSON] попросив її зустрітися з сином, а 15.05.2022 забрав сина та не повернувся, згодом повідомив, що вона дитини вже ніколи не побачить. Цинізм [PERSON] полягає у тому, що після викрадення сина, з метою легалізації своєї протиправної поведінки звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання дитини разом з ним. Позивач за зустрічним позовом вважає, що [PERSON] не має жодних підстав претендувати на визначення місця проживання дитини з ним, оскільки його неправомірна поведінка не може породжувати для нього будь-яких правомірних наслідків. Також [PERSON] у зустрічному позові вказує, що вона має самостійний заробіток, працевлаштована, позитивно характеризується за місцем роботи, навчання та проживання, наразі здобуває вищу освіту, до кримінальної відповідальності не притягувалася, веде здоровий спосіб життя. За адресою її місця проживання створені усі належні умови для повноцінного розвитку сина, у власності має автомобіль. У той же час [PERSON] не має самостійного доходу і постійного заробітку, притягувався до кримінальної відповідальності (том 1, а. с. 49 - 60). Не погоджуючись з зустрічним позовом, представник [PERSON] у відзиві на зустрічну позовну звертає увагу суду, що сторони по справі з їх сином проживали разом у квартирі, яка належала [PERSON] . При цьому [PERSON] спонукала [PERSON] подарувати їй квартиру. Договір дарування наразі оскаржується у судовому порядку. Заперечує проти доводів [PERSON] щодо вчинення [PERSON] насильства щодо неї, сам факт звернення з цього приводу до правоохоронних органів не підтверджує цього факту. Належних та допустимих доказів насильства суду не надано. Крім того вказує, що [PERSON] не було відомо про існування судового наказу, відповідно до якого він має сплачувати аліменти на утримання дитини, яка проживає разом з ним. У зв`язку з цим утворилась заборгованість по аліментах. Твердження про викрадення [PERSON] дитини не відповідають дійсності, мати дитини не заперечувала щодо проживання сина з батьком, не цікавилась дитиною та влаштовувала своє особисте життя. Вказує, що доводи [PERSON] , в тому числі щодо наявності у [PERSON] судимості, не може свідчити про те, що останній не може бути турботливим батьком та забезпечувати свою дитину усім необхідним. [PERSON] має належні матеріально-побутові умови, в тому числі забезпечення дитини окремою кімнатою за місцем проживання батька, наявність кола соціальних зв`язків дитини переважно за місцем проживання батька, а саме відвідування дитиною спеціалізованого садочка, відносини, які існують між кожним з батьків та дитиною, приділення батьком більше уваги та часу дитині, проявлення більшої емоційної близькості та прихильності саме до батька, хоча і не бажання втрачати зв`язок із матір`ю, потребуючи уваги, турботи та піклування з боку матері, а також права батьків на виховання дітей і обов`язки батьків діяти в їх інтересах та інтереси дитини, доцільним є визначення місця проживання дитини саме з батьком, а тому позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. У задоволенні вимог зустрічного позову просить відмовити (том 1, а. с. 104 - 108). У відповіді на відзив по зустрічному позову [PERSON] в цілому заперечила проти доводів [PERSON] та його представника, викладених у відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву (том 1, а. с. 225 - 237). Ухвалою від 29 вересня 2022 року прийнято до розгляду та відкрити загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] , розгляд цивільної справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання; Зобов`язано Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Покровської районної у місті ради та Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору; Витребувано від Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Покровської районної у місті ради акт обстеження умов місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за його місцем проживання за адресою: [ADDRESS] ; вирішено питання про виклик до суду свідків та попереджено останніх про кримінальну відповідальність (том 1, а. с. 36 - 38). Ухвалою від 31 жовтня 2022 року об`єднано в одному провадженні з первісним позовом [PERSON] , поданим представником позивача [PERSON] , до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Покровської районної у місті ради, Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, про визначення місця проживання дитини разом з батьком, зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Покровської районної у місті ради, Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, - для їх спільного розгляду (том 1, а. с. 62). Ухвалою від 01 грудня 2022 року: витребувано від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Органу опіки та піклування виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради (вул. Володимира Великого, буд. 32, м. Кривий Ріг, 50071) акт обстеження умов проживання [PERSON] за адресою її проживання: [ADDRESS] ; [PERSON] за адресою його проживання: [ADDRESS] ; витребувано від Міністерства внутрішніх справ України (вул. Богомольця, буд. 10, м. Київ, 01124) повний витяг з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінальним процесуальним законодавством України відносно [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, РНОКПП [NUMBER] ; витребувано від Національної поліції України (вул. Богомольця, буд. 10, м. Київ, 01124) інформацію з інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» за період з 2021 по 2022 роки щодо протоколів про адміністративні правопорушення та постанов у справах про адміністративні правопорушення, складених відносно [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, РНОКПП [NUMBER] , із зазначенням їх номерів, дат складення та правової кваліфікації; витребувано від Головного управління ДПС в Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, буд. 17а, м. Дніпро, 49005) інформацію про доходи [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, РНОКПП [NUMBER] , у тому числі від здійснення підприємницької діяльності у якості фізичної особи-підприємця, за 2022 рік; витребувано від Комунальної установи «Криворізький інклюзивно-ресурсний центр №2» Криворізької міської ради (вул. Чарівна, буд. 22а, м. Кривий Ріг, 50082) інформацію про результати надання малолітньому [PERSON] , [INFO] , психолого-педагогічних та корекційно-розвиткових послуг за весь час відвідування ним реабілітаційного відділення (том 1, а. с. 221 - 222). Ухвалою від 21 квітня 2023 року витребувано з Державного промислового підприємства «Кривбаспромводопостачання» (код ЄДРПОУ 00191017, місцезнаходження за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, м. Кривий Ріг, пр. Миру, буд. 15-А) відомості щодо працевлаштування [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , із зазначенням її посади та розміру заробітної плати за останні шість місяців (том 2, а. с. 232 - 233). Ухвалою від 15 травня 2023 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті, встановлено загальний порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та загальний порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються, вирішено питання про виклик свідка та попереджено його про кримінальну відповідальність (том 3, а. с. 15). Під час розгляду справи позивач за первісним позовом [PERSON] та його представники, адвокати Козіна Н. В., Янковський В. А., кожен окремо, підтримали первісну позовну заяву, просили визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] разом з його батьком [PERSON] . Проти задоволення зустрічної позовної заяви заперечили. В обґрунтування своєї позиції посилалися на доводи та обставини, викладені у заявах по суті справи. В судове засідання, яке відбулося 18.12.2024 позивач за первісним позовом [PERSON] та його представники не з`явилися. Адвокат Козіна Н. В. подала до суду заяву про проведення судових дебатів за відсутності позивача та його представника, первісні позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, у задоволенні зустрічних позовних просила відмовити повністю. Під час розгляду справи відповідач за первісним позовом [PERSON] та її представник адвокат Морозов Є. Є. заперечили проти задоволення первісного позову, просили задовольнити зустрічний позов, яким визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] разом з його матір`ю [PERSON] . У судововому засіданні [PERSON] також повідомила, що після того, як [PERSON] добровільно повернув їй дитину, вона разом з сином почали проживати разом з кінця грудня 2022 року. В судове засідання, яке відбулося 18.12.2024, [PERSON] та її представник не з`явилися. Адвокат Морозов Є. Є. подав до суду заяву про подальший розгляд справи за його відсутністю та відсутності [PERSON] , зустрічну позовну заяву підтримав. У судовому засіданні представник третьої особи - Виконкому Покровської районної у місті ради при вирішенні спору покладалась на розсуд суду. Представник третьої особи - Виконкому Саксаганської районної у місті ради у судове засідання не зявилася, у поданій до суду заяві просить суд здійснювати розгляд справи за її відсутності. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що з травня 2022 року [PERSON] проживав разом з дитиною разом, бачила їх часто, оскільк вона є його сусідкою по підїзду. Батько з дитиною завжди грали разом на майданчику. Свідок охарактеризувала [PERSON] позитивно. Дитина завжди мала охайний вигляд. Згодом свідок побачила [PERSON] одного, він їй повідомив, що дитину забрала мати та не дає йому бачитись з сином. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] проживав разом з своїм сином, кожногно дня їх бачила разом, матір з дитиною жодного разу не бачила. Свідку відомо, що батько разом з сином відвідували логопеда. З січня 2023 року дитину не бачила. Свідок [PERSON] пояснив, що з ним по сусідству проживали [PERSON] та [PERSON] разом з їх дитиною, бачив їх разом у 2021 році. Приблизно з кінця 2022 - початку 2023 року матір дитини не бачив. У 2022 році був свідком того, як [PERSON] двічі приїздив разом з свівробітниками поліції, які заповнювали документит з приводу того, що [PERSON] перешкоджає [PERSON] бачитись з дитиною, але в той час [PERSON] разом з дитиною вже була відсутня. Свідок також повідомив, що за проханням [PERSON] він підписав акт про те, що [PERSON] разом з сім`єю не проживав з 2019 року, хоча це не відповідає дійсності. Відомості про те, що у підписаному свідком акті, [PERSON] не приймав участі у вихованні і утриманні дитини свідок не підтвердив. З 2023 року [PERSON] , [PERSON] та їх дитину не бачив. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, заслухавши пояснення учасників справи, суд дійшов висновку, про відмову в задоволенні вимог первісного позову та задоволення зустрічного позову, виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 березня 2018 року (том 1, а. с. 153 - копія свідоцтва про шлюб) та мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] (том 1, а. с. 11 - копія свідоцтва про народження). Відповідно до рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 квітня 2021 року по справі № 214/202/21, яке набрало законної сили 07травня 2021 року, шлюб між сторонами по справі розірваний (том 1, а. с. 12). У наданому суду Висновку про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням Виконавчого комітету Покровськорї районної в місці ради № 473 від 21 грудня 2022 року, зазначено, що Батько [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (1) та проживає разом з сином за адресою: [ADDRESS] (орендоване житло), за місцем проживання створені належні умови для проживання, для дитини виділена окрема кімната, є окреме місце для відпочинку, гри одяг відповідного віку та сезону, засоби особистої гігієни, іграшки, в наявності приготовані страви. [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно. Мати [PERSON] зареєстрована разом з дитиною та проживає за адресою: [ADDRESS] . За місцем мешкання створені належні умови проживання, відведено окрему кімнату для дитини, яка обладнана усім необхідним для проживання дитини. [PERSON] працює помічником начальника юридичного відділу ДПП «Кривбаспромводопостачання» та навчається на денній формі навчання у Донецькому національному університеті економіки і торгівлі ім. Михайла Туган-Барановського. За місцем роботи та навчання характеризується позитивно. [PERSON] з 01.09.2022 відвідує реабілітаційне відділення комунального закладу «Багатопрофільний навчально-реабілітаційний центр» КМР. Згідно з довідкою від 31.10.2022 мати дитини жодного разу не приходила до закладу не приводила і не забирала сина, не телефонувала до адміністрації чи спеціалістів закладу. Мати не була присутня на обстеженні [PERSON] в Інклюзивно-Ресурсному Центрі. [PERSON] з 11.07.2022 відвідує заняття логопеда-дефектолога студії корекції та розвитку мовлення. Відповідно до інформації Криворізького міського центру соціальних служб від 30.11.2022 № 01-08/670/3 сім`я [PERSON] з 29.11.2022 перебуває під соціальним супроводом з метою надання психосоціальної підтримки. Виходячи з викладеного, виконком Покровської районної в місті ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , як з батьком [PERSON] , так і з матір`ю [PERSON] (том 1, а. с. 247, 248 - 249). Відповідно до Висновку виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради № 10/02.2.01-18-1704 від 24.04.2023 про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , батьки дитини проживають окремо: матір з дитиною проживає за адресою [ADDRESS] , а батько по [ADDRESS] . Між батьками існує спір щодо місця проживання дитини. Згідно з актом про проживання громадянина від 02.11.2022 батько з дитиною в період з 15 травня 2022 року по 29 грудня 2022 року проживали за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] характеризується як ввічливий та порядний громадянин, є фізичною особою-підприємцем, його задекларований дохід з І по ІІІ квартал 2022 року складає 5200 грн. Мати дитини працює на Державному промисловому підприємстві «Кривбасводопостачання» помічником начальника юридичного відділу, за місцем роботи характеризується позитивно. Суб`єктами взаємодії та спеціалістом служби у справах дітей виконкому районної у місті ради було встановлено, що у обох батьків створені належні умови для проживання малолітнього сина. Виходячи з викладеного, комісія з питань захисту прав дитини, вважає доцільно під час вирішення питання щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , покладатися на розсуд суду (том 2, а. с. 239 на звороті - 240). Судом також встановлено, що відповідно до судового наказу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.02.2022 по справі № 214/9317/21 [PERSON] є платниколм аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] (том 1, а. с. 13). За вказаним виконавчим документом відкрито виконавче провадження № 69248358 (том 1, а. с. 133). Платником аліментів 14.11.2022 у рамках виконавчого провадження сплачено заборгованість по аліментах у розмірі 46400,00 грн. на рахунок органу виконавчої служби відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки від 14.11.2022 № 0.0.2740594707.1 (том 1, а. с. 218). Заборгованість платника аліментів станом на 25.04.2023 відсутня (том 2, а. с. 228). За даними інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» станом на 06.12.2022 [PERSON] Прокуратурою Дніпропетровської області 29.05.2018 повідомлено про підозру у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 15 ч. 2, ст. 201 ч. 2, КК України. 30.10.2018 матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом направлено до суду. Результати судового розгляду до МВС не надходили (том 2, а. с. 1). Разом з тим у матеріалах цивільної справи наявна копія Вироку Рожищенського районного суду Волинської області від 28.10.2013 року, яким [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 321, ч. 3 ст. 321 КК України та призначено відповідне покарання із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України (том 1, а. с. 114 - 115). Під час розгляду справи сторони не заперечили факту вчинення [PERSON] вказаного кримінально карного діяння, його представником звернуто увагу суду, що у такі дії засудженого не посягають на життя та здоров`я осіб, в тому числі щодо сина [PERSON] та матері дитини. Відповідно наявних автоматизованих даних обліків Департаменту інформаційно-аналітичної підтримки Національної поліції України, відомості про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] відсутні (том 2, а. с. 138). Матеріалами справи також підтверджено, що відносно [PERSON] , як кривдника, уповноваженою особою винесено терміновий заборонний припис стосовно постраждалої особи [PERSON] строком на 10 діб з 17.00 год. 14.05.2022 (том 1, а. с. 134). За інформацією ГУ ДПС у Дніпропетровській області [PERSON] задекларував 5200,00 грн. доходу за 2021 рік. Також отримав дохід у 2020 році у розмірі 45000,00 грн. за ознакою доходу «113- спадщина чи дарунок від члена сім`ї 1 та 2 ступенів спорідненості», у 2022 році - у розмірі 257449,00 грн. за ознакою доходу «105 - Продаж рухомого майна» (том 2, а. с. 131 - 135). За час відвідування [PERSON] , [INFO] занять у логопеда-дефектолога, мати дитиною не цікавилась та участі у вихованні не приймала, за період отримання навчально-корекційної допомоги, мати не приходила до закладу, не приводила і не забирала сина, не телефонувала до закладу, не була присутня на обстеженні сина, про що вказано у відповідних довідках логопеда та КЗ «багатопрофільний навчально-реабілітаційний центр» Криворізької міської ради (том 1, а. с. 14 - 15, 86). За даними інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» станом на 24.10.2022 [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (том 1, а. с. 120). За місцем проживання [PERSON] претензій чи скарг відносно неї зі сторони мешканців будинку не надходило, за місцем навчання у ВУЗі та місцем роботи характеризується позитивно, за час навчання отримувала стипендію, одночасно працевлаштована та отримує заробітну плату (том 1, а. с. 124, 125, 126, 127, 128 - 129, 130 - 131). В тому числі за період 6 місяців з жовтня 2022 року по березень 2023 [PERSON] нараховано 103907,36 грн. заробітної плати в Державному промисловому підприємстві «Кривбаспромводопостачання». У підприємстві [PERSON] займає посаду помічника начальника юридичного відділу (том 2, а. с. 236, 237). Наразі [PERSON] закінчила навчання у Донецькому національному університеті економіки і торгівлі ім. Михайла Туган-Барановського за освітньою програмою «Економіка» та отримала диплом бакалавра (том 3, а. с. 30) Відповідно до довідки КХ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 234» від 02.06.2022 № 42, [PERSON] , [INFO] відвідує заклад дошкільної освіти з 26.01.2021, за період перебування дитини в закладі, мати займалась вихованням сина, приймала участь у святах та розвагах, батьківських зборах, стосунки між матір`ю та дитиною доброзичливі. Батько дитину в садочок не приводив, і не забирав, не приймав участі у святах та розвагах, батьківських зборах, кілька разів мати з батьком приходили разом. (том 1, а. с. 144) Під час відвідування [PERSON] , [INFO] у віці майже чотирьох років практичного психолога разом з батьком, відкритого питання про маму не було, щоб уникнути зайвої травматизації дитини (том 2, а. с. 69) Судом також встановлено, що у період з 07.05.2023 по 21.05.2023 [PERSON] , [INFO] знаходився на санаторно-курортному лікуванні у готелі «Трускавець 365» за ініціативою та участю матері [PERSON] , яка понесла відповідні витрати, в тому числі додаткові (том 3, а. с. 31 - 34). Крім того, матеріалами справи підтверджено, що за час проживання дитини з матір`ю, остання несе витрати на дозвілля та розваги дитини як у місті Кривому розі за місцем проживання так і в інших місцях (том 3, а. с. 35 - 38). Квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , яка набула її у власність у порядку укладення договору дарування від 26.08.2020, де відчужувачем нерухомого майна був [PERSON] (том 1, а. с. 140 - 141). Відомості про право власності внесені до державного реєстру речових прав на нерухоме майно (том 1, а. с. 142). Наразі договір дарування [PERSON] оскаржує у судовому порядку, що сторонами не заперечується та підтверджено відповідною ухвалою про відкриття провадження у справі про визнання договору дарування недійсним (том 2, а. с. 97). Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами по справі з приводу визначення місця проживання дитини, суд керується наступним. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини третьої статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі статтею 141 СК України Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч. 2 ст. 161 СК України). У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76). У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Норми міжнародного права та національного законодавства не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 161 СК України). При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частина четверта та п`ята статті 19 СК України). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) вказано, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року в справі № 754/16535/19 (провадження № 61-14623св21) вказано, що «під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 352/2324/17 (провадження № 61-14041св19) зазначено, що: «питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже, не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства». Суд звертає увагу на те, що незважаючи на проживання [PERSON] , [INFO] певний проміжок часу з батьком, де для нього були створені належні умови проживання і розвитку, між дитиною та матір`ю внаслідок цього в силу віку дитини міг бути втрачений сталий емоційний зв`язок, фактичне проживання дитини з батьком відбулось всупереч волі матері за ініціативою батька. На даний час дитина з кінця грудня 2022 року проживає разом з матір`ю, що сторонами по справі не заперечується. Визначення місця проживання дитини з батьком може бути наслідком насильницького відібрання дитини у матері під час виконання такого рішення суду, внаслідок чого дитина отримає психіхічну травму та потрясіння, в той час як з матір`ю у джитини налагодилися сталі соціальні зв`зки. З огляду на специфіку відносин, що склалися між сторонами, суд допускає такий розвиток подій, стає на захист інтересів дитини, її психічнорго здоровя, та робить висновок про визначення місця проживання дитини з матір`ю в тому числі з цих підстав, що відповідатиме інтересам дитини у першу чергу. У свою чергу мати для дитини створила належні умови проживання, піклується про фізичний та духовний розвиток свого сина, належним чином виконує свої батьківські обов`язки, має стабільний заробіток. Про неприязні відносини між сторонами також свідчиать численні звернення [PERSON] до правоохоронних органів різного особистісного змісту з приводу неправомірних дій [PERSON] (том 1, а. с. 135 - 138). В контексті першочергового врахування інтересів дитини, які переважають над інтересами батьків, встановивши, що для забезпечення інтересів дитини саме визначення місця проживання дитини із матір`ю відповідатиме її інтересам, суд дійшов висновоку про задоволення зустрічного позову та відмови у задоволенні первісного позову. Наявність у матеріалах справи доказів звернення обох сторін до правоохоронних органів з приводу викрадення іншою стороною дитини (в т. ч. том 1, а. с. 168, том 2 а. с. 63 - 64-а) суд розцінює як взаємні звинувачення сторін у такому, що свідчить про наявність спору між ними з приводу визначення місця проживання їх спільної дитини, який наразі є предметом розгляду даної цивільної справи. Суд встановив обставини, які характеризують як батька так і матір дитини, а також врахував відносини, які склались між ними з часу народження їх дитини, обставини за яких дитина була розлучена з матір`ю, також враховується вік дитини та той факт, що на час ухвалення рішення дитина з грудня 2022 року проживає разом з матір`ю. Суд критично ставиться до посилань сторони позивача за первісним позовом [PERSON] про порушення процедури винесення термонового заборонного припису відносно нього з метою неврахування його як доказу у даній справі. В матеріалах справи мається завірена копія такого припису (том 1, а. с. 134). При наявності такого акту, суд виходить з принципів належності, допустимості, достовірності та достатності такого доказу (ст. ст. 77 - 80 ЦПК). Наявність у поданих стороною позивача за первісним позовом [PERSON] документах посилання на те, що мати не виховує дитину суд до уваги не приймає, оскільки такі дані були надані в період, коли дитина проживала з батьком. Також іншими матеріалами справи підтверджено протилежне. Суд також враховує, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29). На переконання суду, питання, які можуть вплинути на результат розгляду справи, судом було розглянуто та надано їм оцінку у повній мірі. Інші доводи учасників процесу, в тому числі щодо можливого трактування тексту рішення суду про розірвання щлюбу на користь кожного з них при вирішенні цього спору та ін., не спростовують висновків суду по даній справі. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує в тому числі питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до частин першої, другої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. За правилами частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача;у разі відмови в позові - на позивача;у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою у задоволенні первісного позову, понесені позивачем судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягають іншою стороною. З огляду на задоволення позовних вимог зустрічного позову, понесені та підтверджені документально витрати [PERSON] по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн. (том 1, а. с. 47, 48) підлягають стягненню на її користь з [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved