Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-19 00:00:00

Керівник Івано-Франківської окружної прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про конфіскацію земельних ділянок. В позові зазначив, що відповідач [PERSON] , який є громадянином російської федерації, на підставі розпорядження Галицької районної державної адміністрації від 24.10.2008 №324 отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №944917 від 30.12.2008 та набув право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,8095 га, кадастровий номер 2621287300:02001:0699, що розташована за адресою: Івано-Франківська область, Галицький район, Тустанська сільська рада, урочище «Погранична» (на даний час Дубовецька територіальна громада Івано-Франківського району Івано-Франківської області). Також [PERSON] , на підставі розпорядження Галицької районної державної адміністрації від 24.10.2008 №324 отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,3633 га, кадастровий номер 2621287300:02:001:0324, яка що розташована за адресою: Івано-Франківська область, Галицький район, Тустанська сільська рада, урочище «Жолоб» (на даний час Дубовецька територіальна громада Івано-Франківського району Івано-Франківської області). Разом із цим, перебування у приватній власності [PERSON] зазначених земельних ділянок суперечить ст. ст.\~13,\~14,\~41 Конституції України, ст. ст.\~80,\~81,\~145 Земельного кодексу України. Враховуючи, що [PERSON] , будучи іноземним громадянином, після набуття права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення не відчужив їх, що дає підстави для їх конфіскації у власність держави. Порушення інтересів держави полягає в тому, що [PERSON] , порушив визначену законодавством процедуру використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення та, як іноземний громадянин, не вжив заходів до їх відчуження. Також вказані земельні ділянки [PERSON] відповідно до договорів оренди землі від 17.09.2020 року передано в оренду ТзОВ «Гудвеллі України» строком на 25 років до 17.09.2045 року з автоматичним продовженням договорів. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Враховуючи викладене, прокурор просив суд конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області: земельну ділянку, яка належить на праві власності громадянину російської федерації [PERSON] з кадастровим номером 2621287300:02:001:0699 площею 0,8095 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] ) та земельну ділянку, яка належить на праві власності громадянину російської федерації [PERSON] , [INFO] , з кадастровим номером 2621287300:02:001:0324 площею 0,3633 га, що розташована за адресою: Івано-Франківська область, Галицький район, Тустанська сільська рада, урочище «Жолоб» (на даний час Дубовецька територіальна громада Івано-Франківського району Івано-Франківської області), а також стягнути з відповідача на користь Івано-Франківської обласної прокуратури судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 6056,00 грн. Ухвалою суду від 27 вересня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.37). Ухвалою суду від 13 листопада 2024 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду (а.с.46). Прокурор Кабаль А.І. в судовому засіданні, просив задовольнити позов на підставах, викладених у позовні заяві. Представник Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, в судове засідання не з`явився, скерував на адресу суду заяву про проведення судового засідання без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, відзив на позов та заяви про відкладення судового засідання або його проведення у його відсутність суду не надав (а.с.40,49). За таких обставин, суд постановив у судовому засіданні ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, в порядку статей\~280,\~281 ЦПК України. Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків. Між сторонами виникли правовідносини щодо здійснення права власності на земельні ділянки, які регулюються нормами\~Земельного кодексу України. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , який є громадянином російської федерації, на підставі розпорядження Галицької районної державної адміністрації від 24.10.2008 №324 отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №944917 від 30.12.2008 та набув право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,8095 га, кадастровий номер 2621287300:02001:0699, що розташована за адресою: Івано-Франківська область, Галицький район, Тустанська сільська рада, урочище «Погранична» (на даний час Дубовецька територіальна громада Івано-Франківського району Івано-Франківської області) (а.с.9-10,11). Право власності на земельну ділянку зареєстроване за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 17.08.2021 за № 43573088, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2437398926212 (а.с.16). Також [PERSON] , на підставі розпорядження Галицької районної державної адміністрації від 24.10.2008 №324 отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,3633 га, кадастровий номер 2621287300:02:001:0324, що розташована за адресою: Івано-Франківська область, Галицький район, Тустанська сільська рада, урочище «Жолоб» (на даний час Дубовецька територіальна громада Івано-Франківського району Івано-Франківської області) (а.с.12-14,15). Право власності на земельну ділянку зареєстроване за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 20.08.2021 за № 43638665, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2440452726212 (а.с.17). Вказані обставини підтверджуються дослідженими під час судового розгляду доказами: інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 лютого 2023 року; копією листа Івано-Франківської обласної прокуратури від 11 липня 2023 року N 09.51-68-1926вих-23, витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23 травня 2019 року, 08 травня 2019 року, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 лютого 2023 року, копією листа Івано-Франківської обласної прокуратури у УДМС в Івано-Франківській області від 11 липня 2023 року, копією відповіді УДМС в Івано-Франківській області від 10 вересня 2023 року N 09.51-68-1933вих-23, копіями державних актів на право власності на земельну ділянку виданих на ім`я [PERSON] , розпорядженнями та рішеннями Тустанської сільської ради. Положення статей\~13,\~14 Конституції України\~визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією\~Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Частиною 5\~ст. 41 Конституції України\~визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. ст.\~319,\~321 ЦК України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Власність зобов`язує. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі\~ст. 80 Земельного кодексу України\~визначено громадян України та юридичних осіб. Проте, з урахуванням змісту ч. 2 ст. 81 та інших норм\~Земельного кодексу України, суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до ч. 2\~ст. 81 Земельного кодексу України\~можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно із ч. 3\~ст. 81 Земельного кодексу України\~іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до\~ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав. Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) встановлені нормами\~розділу V Закону України "Про міжнародне приватне право", положеннями\~Цивільного кодексу України,\~Земельного кодексу України. Відповідно до ч. 1,2\~ст. 38 Закону України "Про міжнародне приватне право"\~право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться. Згідно з ч. 1 ст. 39 даного Закону, виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Якщо спірні земельні ділянки, які належать до нерухомого майна (ч. 1\~ст. 181 ЦК України), знаходяться на території України, то на них поширюється дія права України. Відповідно до ч. 5\~ст. 22 Земельного кодексу України, набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог\~ст. 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Одночасно за змістом ч. 4\~ст. 81 Земельного кодексу України\~землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Згідно пункту "е" ч. 1 ст.\~ст. 140 Земельного кодексу України, однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4\~ст. 145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов\~про конфіскацію земельної ділянки\~подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Пунктом 10 ч. 1\~ст. 346 Цивільного кодексу України\~визначено конфіскацію, як одну з підстав припинення права власності. Згідно із\~ст. 356 Цивільного кодексу України, до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Статтею 131-1 Конституції України\~на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 3\~ст. 23 Закону України "Про прокуратуру"\~прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Оскільки Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області відповідно до положень\~ст. 145 Земельного кодексу України,\~Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", "Положення про Головне управління Держгеокадастру в області" здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, наділене правом на подання такого роду позовів, на лист прокурора про виявлені порушення із вимогою вжити заходів щодо їх усунення у тому числі в судовому порядку, повідомили про неподання позову щодо усунення даних порушень у зв`язку з відсутністю коштів та не заперечує проти звернення з позовом органів прокуратури, станом на 25 вересня 2024 року (день надходження даного позову до суду) самостійно не реалізувало своє процесуальне право, то відповідно до положень\~ст. 23 Закону України "Про прокуратуру",\~ст. 56 ЦПК України\~є всі підстави для підтвердження представництва прокурором інтересів держави в суді, що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 26 травня 2020 року в справі N 912/2385/18 за схожих обставин. Враховуючи, що [PERSON] , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення (з 30 грудня 2008 року по даний час) не відчужив їх, є підстави для їх конфіскації у власність держави. Обраний спосіб захисту порушеного права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які [PERSON] незаконно використовує, є ефективним та належним способом захисту порушених прав держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, як уповноваженого органу на здійснення функцій держави щодо конфіскації у власність держави земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які незаконно використовуються іноземними громадянами. Зазначений спосіб захисту чітко визначений ч. 4\~ст. 81 Земельного кодексу України. Згідно положення ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа N 6-92 цс 13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції", від 11 березня 2003 року "Новоселецький проти України", від 1 червня 2006 року "Федоренко проти України"), Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. З огляду на викладене суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Outcome: approved