Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього за рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27.03.2018 на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та стягувати з нього 1/6 часину всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, підлягає зменшенню, з огляду на те, що у нього змінився сімейний стан. [INFO] у нього народилася дочка [PERSON] . З матір`ю дитини шлюб розірвано 11.10.2021 році. На утримання дочки надає кошти щомісячно, у частці, що дорівнює тій, яку сплачує на утримання сина від першого шлюбу. 17.09.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просила відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування заперечень посилалась на те, що зменшення розміру аліментів суперечить інтересам дитини, зміна сімейного стану та народження у позивача дитини не є підставою для зміни розміру аліментів. За час, що минув після ухвалення зазначеного рішення суду майновий стан позивача не погіршився. Таким чином, на теперішній час відсутні обставини, з якими Закон пов`язує можливість зменшення розміру аліментів. 24.09.2024 до суду надійла відповідь на відзив. Сторони у судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Зясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу позовних вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено,\~що сторони\~у справі\~є батьками\~неповнолітнього [PERSON] ,\~ [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду 285/639/18 від 27.03.2018 задоволено позовні вимоги [PERSON] . Змінено розмір аліментів стягуваних за рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області № 2-559/2010 від 03.11.2010 року, встановлено аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх його доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. Суд дійшов висновку, що позивачем не доведено погіршення його майнового становища, а наявність ще однієї неповнолітньої дитини, на користь якої позивач добровільно надає кошти, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Надаючи правову оцінку даним правовідносинам, суд виходить із наступного. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, вони зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу\~України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Положеннями ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежено мінімальний розмір аліментів та встановлено, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у позивача змінився сімейний стан. Позивач після призначенням судом аліментів на утримання сина [PERSON] став батьком ще однієї дитини - дочки [PERSON] , він є здоровим та працездатним, отримує грошове забезпечення. \~ \~ \~ \~Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що його сімейний стан змінився у нього народилося дочка, на утримання якої він добровільно надає кошти. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни рішення встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає можливість зробити висновок, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з даною вимогою позивач не надав доказів виникнення підстав, визначених ст. 192 СК України, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із учасників спірних правовідносин. В матеріалах справи міститься інформацію про дохід [PERSON] . Частиною 8 статті 7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 грудня 1991 року № 789-ХІІ, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні ще одну дитину, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення потреб дитини [PERSON] , та суперечитиме його інтересам. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed