Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал») звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов обґрунтовано ти, що 20.05.2019 між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] був укладений Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0997609710, відповідно до якого позивач надав відповідачу фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а саме: кошти на умовах фінансового кредиту для власних потреб на умовах цього Договору, а також згідно Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM». Договір позики укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного Договору позики № 0997609710 від 20.05.2019, що акцептована відповідачем 20.05.2019 шляхом підписання електронним підписом відповідача. Пропозиція (оферта) на отримання 36041 траншу згідно Заявки-анкети № 2628729416 від 13.11.2019 в рамках Договору про надання позики № 0997609710 від 20.05.2019 підписано [PERSON] 13.11.2019, електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису), який було надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефонний номер, зазначений позичальником в особистому кабінеті на сайті кредитодавця. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому кредитодавцем (ТОВ «Інфінанс») було перераховано грошові кошти в розмірі 11000,00 грн. 14.07.2021 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №14-07/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за Договорами позики, в тому числі за Договором позики №0997609710 від 20.05.2019. Станом на 08.11.2022 заборгованість [PERSON] за Договором позики становить 110503,24 грн., з яких: - 10999,99 грн. заборгованість за тілом кредиту; - 99503,25 грн. заборгованість за відсотками - на дату відступлення права вимоги. Просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0997609710 від 20.05.2019 в сумі 110503,24 грн., а також понесені судові витрати. У ході розгляду справи проведено наступні процесуальні дії: Ухвалою судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області Євтушенко Б.В. від 22.05.2023 скасовано заочне рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області №697/1877/22 від 14.02.2023, яким позов ТОВ «Вердикт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості було задоволено. Призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 03.10.2023 до участі у справі залучено правонаступника позивача - ТОВ «ДЕБТ ФОРС». Ухвалою суду від 17.10.2023 витребувано докази по справі. Ухвалою суду від 20.11.2023 повторно було витребувано докази по справі. Ухвалою судді Сивухіна Г.С. від 24.10.2024 справу прийнято до свого провадження, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб, які беруть участь у справі. Відповідач та його представник - адвокат Шишка Р.І. належним чином повідомлені про розгляд справи. Відзив на позов не подано. 25.10.2024 сторонами у справі отримано ухвалу судді від 24.10.2024. Заперечень від представників сторін проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб, які беруть участь у справі до суду не надходило. Суд, вивчивши матеріали справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступного. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 20.05.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та [PERSON] укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0997609710 від 20.05.2019 (а.с.9-13 т.1, далі - Договір позики). Договір кредиту укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного Договору позики №099769710 від 20.05.2019, що акцептована відповідачем шляхом підписання електронним підписом відповідача. Згідно з п.1.1 Договору, Товариство надає позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а саме: кошти на умовах фінансового кредиту для власних потреб на умовах цього Договору, а також згідно Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM», які є невід`ємною частиною Договору, а позичальник зобов`язується отримати та належним чином використовувати і повернути в передбачені цим Договором строки кредит та сплатити відсотки й інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами. Відповідно до п. 1.2. Договору, кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії Договору - 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами у Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку № 3 та Додатку № 4 до Договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Позичальник має право здійснити дострокове погашення кредиту (траншу) за Договором і сплатити проценти за фактичний строк користування кредитом (траншем). Відповідно до п. 1.5. Договору, загальний (максимальний) розмір кредитної лінії - 20000,00 гривень. Згідно заявки-анкети на отримання кредиту від 13.11.2019, пропозиції надання траншу кредиту згідно заявки-анкети від 13.11.2019 в рамках Договору, акцепту оферти від 13.11.2019 на отримання траншу кредиту згідно заяви-анкети від 13.11.2019 в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0997609710 від 20.05.2019, відповідач [PERSON] просив йому надати кредит на суму 11000,00 грн., зі строком користування кредитом (траншем) - 30 днів, строк дії договору - 3 роки, з відсотковою ставкою 1,225% за один день користування кредитом, річна відсоткова ставка 447,125%. Спосіб отримання кредиту - перерахунок на банківську платіжну карту [NUMBER] (а.с.15-17 т.1). Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 07.12.2023 №20.1.0.0.0/7-231205/52928, власником картки № [NUMBER] є [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] , тел. [NUMBER] (а.с.62 т.2). Згідно з квитанцією №42816310, 13.11.2019 на платіжну карту [NUMBER] ТОВ "Інфінанс" було здійснено перерахунок коштів у розмірі 11000,00 грн. (а.с.19 т.1). 14.07.2021 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №14-07/21, відповідно до якого та Додатку №3 до Договору, ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржника [PERSON] за Договором позики (а.с.48-60 т.1). Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 08.11.2022 має заборгованість за кредитним договором №0997609710 у розмірі 110503,24 грн., з яких: -10999,99 грн. заборгованість за тілом кредиту; -99503,25 грн. заборгованість за відсотками - на дату відступлення права вимоги (а.с.27 т.1). Відповідно до Договору №09-03/23 про відступлення прав вимоги від 09.03.2023 позивач у справі ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» право грошової вимоги за Кредитним договором № 0997609710 від 20.05.2019 та набуло статусу Кредитора по відношенню до боржника за договором - відповідача у справі (а.с.185-195 т.1). Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №09-03/23 від 09.03.2022 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» право вимоги до боржника [PERSON] , загальна сума заборгованості становить 170178,18 грн., яка складається з 10999,99 грн. - тіло кредиту, 159178,19 грн., - заборгованість по процентам (а.с.225т.1). Відповідно до Договору № 12-05/23 про відступлення прав вимоги від 12.05.2023 ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» відступило право грошової вимоги ТОВ «ДЕБТ ФОРС» за тим же самим Кредитним договором № 0997609710 від 20.05.2019 та набуло статусу Кредитора по відношенню до боржника за договором (а.с.206-214 т.1). Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №12-05/23 від 12.05.2022 ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» відступило ТОВ «ДЕБТ ФОРС» право грошової вимоги до боржника [PERSON] , загальна сума заборгованості становить 170178,18 грн., яка складається з 10999,99 грн. - тіло кредиту, 159178,19 грн., - заборгованість по процентам (а.с.226 т.1). Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «ДЕБТ ФОРС» є належним Кредитором за Договором кредиту № 0997609710 від 20.05.2019 і саме йому належить право вимоги до відповідача. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію). Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19. Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Судом встановлено, що відповідно до довідки ТОВ «Інфінанс» про ідентифікацію, підтверджено, що клієнт [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , ідентифікований як клієнт товариства з обмеженою відповідальністю «Інфінанс». Акцепт договору позичальником підписаний аналогом ЕПЦ у формі одноразового ідентифікатора - 3r5j7v, час відправки 13.11.2019, який було відправлено на номер 380997609710 (а.с.18 т.1). Згідно заявки-анкети від 13.11.2019 [PERSON] просив надати кредит у розмірі 11000,00 грн., строком на 30 днів, перерахувавши їх на банківську платіжну картку № [NUMBER] , заяву було підписано з використанням електронного підпису 3r5j7v. 13.11.2029 ТОВ «Інфінанс» було запропоновано [PERSON] прийняти умови Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «Money BOOM», та отримати транш кредиту у рамках Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0997609710 від 20.05.2019 на наступних умовах: розмір кредиту (траншу) 11000,00 грн., строк користування кредитом 30 днів, строк дії договору 3 роки, відсоткова ставка 1,225% за один день користування кредитом, річна відсоткова ставка 447,125%, реальна річна процентна ставка за кредитом (траншем) становить 447,125% (а.с.17 т.1). Вказана оферта підписана [PERSON] 13.11.2019 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 3r5j7v. Акцепт оферти від 13.11.2019 на укладення договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0997609710 від 20.05.2019 та отримання кредиту згідно заявки-анкети №2628729416 від 13.11.2019 підтверджує факт погодження [PERSON] з умовами оферти ТОВ «Інфінанс» від 13.11.2019. Вказаний акцепт підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором Юхименка А.Ю 3r5j7v. Акцептуючи оферту, відповідач дав згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога його власноручного підпису (а.с.16 т.1). Таким чином, вище наведене свідчить про дійсність укладення між ТОВ «Інфінанс» та відповідачем [PERSON] електронного правочину, а саме Договору позики. Жодних доказів на спростування наведеної обставини відповідачем та його представником не надано. Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, позивач як новий кредитор набув права вимоги за вказаними договорами на підставі договорів про відступлення права вимоги. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 610 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено факт невиконання належним чином зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідачем, у зв`язку з чим позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом стягнення із боржника заборгованості за Договором позики. Разом з тим, щодо розміру заборгованості за Договором позики, суд зазначає наступне. Щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами. Згідно заявки-анкети на отримання кредиту від 13.11.2019, пропозиції надання траншу кредиту згідно заявки-анкети від 13.11.2019 в рамках Договору, акцепту оферти від 13.11.2019 на отримання траншу кредиту згідно заяви-анкети від 13.11.2019 в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0997609710 від 20.05.2019, відповідач [PERSON] просив йому надати кредит (транш) на суму 11000,00 грн., зі строком користування кредитом (траншем) - 30 днів, строк дії договору - 3 роки, з відсотковою ставкою 1,225% за один день користування кредитом, річна відсоткова ставка 447,125% (а.с.15-17 т.1). Отже, за таких умов договору, які були погоджені сторонами, кредитор має право нараховувати відсотки за договором позики лише за 30 днів, починаючи з дня перерахування наступного траншу. Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості [PERSON] за Договором № 0997609710 від 20.05.2019 вбачається, що станом на 13.11.2019 заборгованість відповідача за попередніми траншами відсутня, останнім 13.11.2019 внесено на погашення 16197,48 грн., з яких погашено відсотків за попередніми траншами у розмірі 5197,50 грн та тіла кредиту у розмірі 10999,98 грн. (а.с.41 т.2). Після чого 13.11.2019 відповідачем отримано новий транш у розмірі 11000 грн. та нараховано відсотки за користування цими кредитними коштами строком на 33 дні (по 16.12.2019) у розмірі 4446,75 грн. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Таким чином, право ТОВ «Вердикт Капітал»» нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договору після 13.12.2019, тому починаючи із зазначеної дати, товариство не мало права нараховувати проценти за користування кредитом. Так, відповідно до умов Договору позики, передбачено, що при отриманні кредиту на банківське платіжну картку, датою видачі кредиту є дата перерахування грошових коштів на рахунок позичальника. Відсотки за користування кредитом нараховуються з дати видачі кредиту (п.1.13 Договору). Пунктом 2.8 Договору передбачено, що позичальник має право на умовах, визначених Правилами, продовжити строк дії користування поточним кредитом (траншем). Відповідно до п.6.12 Правил, строк користування кожним наступним траншем може складати до 30 календарних днів, починаючи з дня перерахування Товариством кредитних коштів. Відповідно до п.8.2 Правил, строк користування другим та наступними кредитами (траншами) може бути продовжений на строк, що відповідає кількості днів діючого кредиту (траншу). Продовження строку дії кожного з кредитів (траншів) здійснюється у разі дотримання передумов, зокрема, виключно за умови попередньої оплати відсотків за фактичну кількість днів користування кредитом (траншем) (п.8.3, 8.4 Правил). Судом встановлено, що позивачем не надано суду доказів, що строк кредитування за договором був пролонгований кредитодавцем відповідно до вище вказаних умов Правил та Договору, тому строк кредитування становив 30 календарних днів. Таким чином, продовження нарахування процентів за ставкою 1,225% за один день користування кредитом після закінчення строку кредитного договору є неправомірним. У постанові Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 зазначається, що «У разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (ст.625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором». При цьому, вимог про стягнення відсотків у відповідності до статті 625 ЦК України позивачем не заявлено. Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов договору становить 4042,50 грн. за період з 13.11.2019 по 12.12.2019, виходячи з розрахунку: 11000,00 грн. (тіло кредиту) х 1,225% (відсоткова ставка) х 30 днів (строк кредитування). З урахуванням вищевикладеного, позивач ТОВ «ДЕБТ ФОРС» мало право на стягнення із відповідача заборгованості у сумі 15042,50 грн., з якої: 11000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 4042,50 грн. заборгованість за процентами. Однак, як вбачається із розрахунку заборгованості за договором позики №0997609710 від 20.05.2019, який складений первісним кредитором ТОВ «Інфінанс», [PERSON] за період із 13.11.2019 по 16.12.2019 було повернуто кредитних коштів у загальній сумі 5392,47 грн. на виконання умов договору, з яких: - 4581,50 грн. - товариством зараховано на погашення відсотків; - 810,96 грн. - на погашення штрафу; - 0,01 грн. - на погашення тіла кредиту (а.с.39-45 т.2). Після 16.12.2019 відповідачем погашення кредиту за Договором позики не відбувалося. Таким чином, враховуючи строк кредитування, беручи до уваги добровільне часткове повернення відповідачем грошових коштів за Договором позики №0997609710 від 20.05.2019 у розмірі 5392,47 грн., до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 9650,03 грн. тіла кредиту (15042,50-5392,47), зарахувавши 4042,50 грн. на погашення відсотків за користування кредитом у межах строку кредитування (30 днів), а решту - 1349,97 грн. (5392,47-4042,50) на погашення тіла кредиту. Підстав для стягнення та зарахування внесених відповідачем коштів на погашення штрафу у розмірі 810,96 грн. матеріали справи не містять та Договором позики не передбачено, а тому вони також підлягають зарахуванню до тіла кредиту. Отже, враховуючи вище викладене, до стягнення з відповідача підлягає 8839,07 грн, виходячи з розрахунку: 11000,00 грн. (тіло кредиту)+4042,50 грн. (нараховані відсотки у межах строку кредиту)-5392,47 грн (сплачено добровільно)-810,96 грн. (штраф). Відповідно до ст. 12 ч. 3, 4, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Інших доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договору, отримання коштів, наявності заборгованості чи її розміру, відповідачем суду не надано. За вказаних обставин суд приходить до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивача є частково обґрунтованими та підтверджені відповідними доказами, які досліджені судом. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 2481,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №159 від 21.11.2022 (а.с.1), а також витрати на правничу допомогу у розмірі 20000 грн, що підтверджується витягом з акту №2 про надання юридичної допомоги від 08.11.2022, заявкою на надання юридичної допомоги №30 від 02.11.2022, платіжною інструкцією №343550031 від 10.11.2022 (а.с.76-85). Оскільки вимоги позивача задоволено частково, а саме на 7,99% (9650,03х100:110503,24), тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати у розмірі 7,99% від сплаченої суми витрат, що становить 198,23 грн. судового збору та 1598 грн. витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved