Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

В квітні 2024р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом до відповідача ТОВ «ГК Моноліт Девелоп», в якому просила суд: - стягнути з відповідача на свою користь, сплачені за товар грошові кошти у розмірі 115955,0 грн., які були сплачені ним на виконання договору б/н від 21 січня 2022р. (далі по тексту - договір № 1) та договору № 21/01/22 від 21 січня 2022р. (далі по тексту - договір № 2). Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 21 січня 2022р., між сторонами були укладені договори № 1 і № 2, за яким відповідач зобов`язувався виготовити за замовленням позивача наступні вироби: суцільноскляна парильна огорожа балкону за скла графіт 10 мм та фарбований алюмінієвий поручень на скло, та сходи і підсходинки з дуба, парильна огорож дубова з леєрами з чорного металу з доставкою зазначених виробів за адресою: [ADDRESS] . На виконання договорів № 1 і № 2 позивачем, як замовником було сплачено відповідачу, як виконавцю грошові кошти у розмірі 30800,0 грн. та 85155,0 грн. відповідно. Станом на день звернення до суду з вказаним позовом, відповідачем не було складено специфікації виробів, не було здійснено їх виготовлення, доставку та монтаж, за адресою, яка була визначена в договорах № 1 і № 2. В досудовому порядку, представником позивача, було надіслано на адресу відповідача адвокатський запит, в якому сторона позивач запропонувала повернути сплачені позивачем грошові кошти, на виконання умов договорів № 1 і № 2, враховуючи те, що відповідач тривалий час не виконує свої зобов`язання за договорами № 1 і № 2. Оскільки в досудовому порядку, звернення сторони позивача щодо повернення сплачених коштів було проігноровано відповідачем, з метою захисту порушених прав позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 травня 2024р. відкрито провадження по справі, за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. У встановленому законом порядку, учасники справи були оповіщені судом про відкриття провадження по справі та призначення справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. В судовому засіданні представник позивача, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, наведених у позові, просила суд позов задовольнити, не заперечувала, проти заочного розгляду справи, наголошуючи, що по теперішній час відповідач свої зобов`язаннями за договорами № 1 і № 2 не виконав. Відповідач, про час та місце розгляду був оповіщений в установленому законом порядку, у судові засідання свого представника не направив, поважність причин неявки суду не повідомив, відзив на позов стороною відповідача не подавався. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 280, 282 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 21 січня 2022р., між сторонами були укладені договори № 1 і № 2, за яким відповідач зобов`язувався виготовити за замовленням позивача наступні вироби: суцільноскляна парильна огорожа балкону за скла графіт 10 мм та фарбований алюмінієвий поручень на скло, та сходи і підсходинки з дуба, парильна огорож дубова з леєрами з чорного металу з доставкою зазначених виробів за адресою: [ADDRESS] . На виконання договорів № 1 і № 2 позивачем, як замовником було сплачено відповідачу, як виконавцю грошові кошти у розмірі 30800,0 грн. та 85155,0 грн. відповідно. Протягом всього часу розгляду справи в суді стороною відповідача не було надано суду належних і допустимих доказів, на підтвердження виконання договорів № 1 і № 2, щодо виготовлення, поставки, монтажу придбаного товару (виробів), при цьому з матеріалів справи вбачається, що 21 липня 2022р. сторона позивача зверталася до відповідача з адвокатським запитом, який фактично містить претензією, та який було залишено відповідачем без відповіді. За змістом ч. 1,, 2 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Положеннями ст. 846 ЦК України передбачено, що Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту. Замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові (ч. 1 ст. 853 ЦК України). Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Правові наслідки порушення зобов`язання визначенні ст. 611 ЦК України, якою передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановленні договором або законом, зокрема, розірвання договору. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо, зокрема: порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою. Суд вважає, що неможливість позивача, як споживача отримати своєчасно оплачені вироби, свідчать про порушення відповідачем вимог закону. З моменту укладення договорів № 1 і № 2, не виявлено будь-яких претензій або вимог від відповідача щодо неналежного виконання позивачем своїх зобов`язань по цим договорам, які б могли стати перешкодою для виконання відповідачем замовлень. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,2 грн.

Outcome: approved