Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: адвокат Кобилинець Т.В. від імені [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просить шлюб між сторонами розірвати, стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу. Позовні вимоги мотивує тим, що сторони уклали шлюб 08.11.1997. Спочатку все складалося добре, вони допомагали один одному, підтримували. Але з часом відносини погіршилися. Між ними почали виникати сварки, суперечки, що призвело до припинення шлюбних відносин. Подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просила шлюб розірвати та залишити за нею понесені судові витрати. Вказала, що строк на примирення не дасть бажаних результатів, оскільки складні сімейні стосунки з чоловіком існуюють вже тривалий час, постійні конфлікти та сварки негативно впливають на неї. Збереження сім`ї вважає неможливим. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечив проти розірвання шлюбу, оскільки на цьому наполягає позивачка. Зазначив, що його дружина в даний час працює в Німеччині, він залишається в Україні, доглядає за своїм хворим батьком, тому важко щось змінити в їхніх відносинах. Вони втратили взаєморозуміння, що призводить до конфліктів та сварок. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: суд на підставі ухвали від 19 листопада 2024 року відкрив провадження у даній справі та призначив судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі перебувають у шлюбі з 08 листопада 1997 року, який зареєстрований у Долинському відділі реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківської області, актовий запис № 215, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 08.11.1997. Прізвище дружини до укладення шлюбу - [PERSON] , після укладення шлюбу - [PERSON] (а.с. 3). Неповнолітніх дітей у сторін не має. Як зазначили сторони, вони не ведуть спільне господарство та не підтримують подружніх відносин, між ними часто виникають непорозуміння та конфлікти. Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу. Оцінка суду: вислухавши сторін, дослідивши докази, які надані на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Зважаючи на принцип рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Під час розгляду справи суд установив, що між сторонами припинилися шлюбні відносини, їхній шлюб носить формальний характер. Позивачка не бажає зберегти сім`ю, наполягає на розірванні шлюбу, вважає примирення з відповідачем неможливим. Проти розірвання шлюбу не заперечив і відповідач. Оскільки жоден з подружжя за час перебування справи у суді не висловив бажання щодо примирення, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Нормами ст.113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка не виявила бажання змінювати прізвище, суд залишає їй шлюбне прізвище. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України. При цьому враховує, що до судових витрат, які позивачка понесла у зв`язку з розглядом справи, остання відносить оплату судового збору у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 9), а також витрати на правову допомогу, які просила залишити за нею та з відповідача не стягувати. На підставі викладеного, ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 114 СК України,

Outcome: approved