Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

У вересні 2024 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до ПАТ «Комерційний банк «Надра», [PERSON] , третя особа Другий відділ Державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області, про зняття арешту з майна. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на початку липня 2024 року позивачам стало відомо, що на квартиру [ADDRESS] , накладено арешт. Арешт на квартиру, яка належить позивачам, накладено постановою відділу ДВС Южноукраїнського міського управління юстиції, виконавче провадження №38328254 від 11.06.2013. 12.06.2013 державним реєстратором речових прав на нерухоме майно внесено запис до Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна №386492816. Згідно з постановою про накладення арешту, арешт накладено на житлову квартиру позивачів у цивільній справі, які не були та не є боржниками по жодному виконавчому провадженню. Арешт накладено на квартиру, яка нібито належала [PERSON] , який є боржником за виконавчим провадженням та не має жодного відношення до спірної квартири, яка належить на праві власності позивачам. Боржник [PERSON] не є та ніколи не був власником квартири, на яку накладено арешт. Квартира [ADDRESS] належить позивачам на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23.07.1998 №6119, виданим органом приватизації житла ВП «ЮУ АЕС», про що зроблено відповідний запис про державну реєстрацію 10.01.2007 в реєстрі речових прав на нерухоме майно. У зв`язку з цим позивачі вважають дії відповідача незаконними та такими, що порушують охоронювані законом інтереси їх як власників нерухомого майна (квартири), на яке накладено арешт. У відзиві на позовну заяву ПАТ КБ «Надра» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ КБ «Надра» з ринку, просило відмовити в задоволенні позову з посиланням на те, що за даними ЄОІС в ПАТ «КБ «Надра» наявний контрагент [PERSON] , з яким укладено кредитний договір від 31.07.2008 №45/АПМБ/62/2008/840. Право вимоги за кредитним договором відступлено ТОВ «ФК «Інвест Хаус» у складі лоту GL2N79735, залишок заборгованості становить 73\~618,92 дол. США. У відповіді на відзив представник позивачів заперечувала проти доводів викладених в ньому та просила суд позовну заяву задовольнити. Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 03.12.2024 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус». В судове засідання представник позивачів не з`явилася, надіслала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся у встановленому законом порядку. Відзив на адресу суду не надавав, що відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних доказів. Представник відповідача\~ПАТ КБ\~«Надра» в\~особі Фонду\~гарантування вкладів\~фізичних осіб\~з питань\~безпосереднього виведення\~ПАТ КБ\~«Надра» з\~ринку в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлений належним чином. 10.12.2024 від представника Другого відділу ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області надійшла заява про розгляд справи без його участі. Представник ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно Інформації\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~та Реєстру\~прав власності\~на нерухоме\~майно,\~Державного реєстру\~іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів нерухомого\~майна,\~інформаційної довідки\~№386492816\~від 11.07.2024\~року,\~власниками об`єкту\~нерухомого майна\~квартири,\~місцезнаходження:\~ [ADDRESS] ,\~є:\~ [PERSON] \~(1/3\~частка,\~підстава:\~свідоцтво про\~право власності\~на житло\~від 23.07.1998\~№6119,\~виданим органом\~приватизації житла\~ВП «ЮУ\~АЕС»,\~рішення про\~державну реєстрацію\~10.01.2007);\~ [PERSON] (1/3\~частка,\~підстава:\~свідоцтво про\~право власності\~на житло\~від 23.07.1998\~№6119,\~виданим органом\~приватизації житла\~ВП «ЮУ\~АЕС»,\~рішення про\~державну реєстрацію\~10.01.2007); [PERSON] (1/3 частка, підстава: свідоцтво про право власності на житло від 23.07.1998 №6119, виданим органом приватизації житла ВП «ЮУ АЕС», рішення про державну реєстрацію 10.01.2007). Також, в інформації зазначено обтяження нерухомого майна - арешт квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження: 1281562 на підставі постанови ВП №38328254 від 11.06.2013 виданої відділом ДВС Южноукраїнського міського управління юстиції. Відомості про суб`єктів обтяження: обтяжував відділ ДВС Южноукраїнського міського управління юстиції; особа, в інтересах якої встановлено обтяження -ПАТ «Комерційний банк «Надра Банк»; особа, майно/права якої обтяжуються [PERSON] . 12.07.2024 позивач [PERSON] звернулася до Другого відділу ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області з приводу зняття арешту з квартири так як позивач не є стороною виконавчого провадження за яким накладено арешт, не має боргів перед стягувачем, проте позивачу було роз`яснено право зняття арешту в судовому порядку. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Позов про звільнення майна з-під арешту може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Пунктами 1, 2 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких в життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинне мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до ст. 13 міжнародного правового акту повинні бути забезпеченні можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст.41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень встановлених законом. За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З матеріалів справи вбачається, що арешт на спірну квартиру [ADDRESS] накладено за підставі постанови органу ДВС за виконавчим провадженням №38328254, боржником за яким є відповідач [PERSON] . Водночас співвласниками квартири [ADDRESS] , як станом на час накладення на квартиру арешту так і на теперішній час є позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які через наявність арешту позбавлені можливості розпоряджатися на власний розсуд своїм майном. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивачів. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Враховуючи, що станом на дату винесення постанови про накладення арешту на майно [PERSON] , як боржника у виконавчому провадженні, квартира за адресою: [ADDRESS] , йому не належала на праві власності, та перебувала у власності позивачів, які не є стороною виконавчого провадження, і накладений виконавчою службою арешт на цю квартиру порушує їх права як співвласників майна щодо вільного володіння, користування та розпоряджання належною їм квартирою, суд вважає за необхідне позов задовольнити та зняти арешт, накладений постановою відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції від 11.06.2013 року у виконавчому провадженні №38328254. Доводи відповідача ПАТ КБ «Надра» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ КБ «Надра» з ринку як на підставу для відмови в задоволенні позову про те, що у [PERSON] перед банком наявна кредитна заборгованість, суд відхиляє з огляду на те, що матеріали справи не містять доказів, які б доводили факт того, що під час накладення арешту на нерухоме майно, квартира чи її частка належала на праві власності боржнику.

Outcome: approved