Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про усиновлення повнолітньої особи, в якій просить визнати [PERSON] , [INFO] , громадянина України, усиновлювачем [PERSON] , [INFO] , та внести зміни до актового запису про народження №15, складеного 19 липня 2005 року виконавчим комітетом Добрянської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області про народження [INFO] [PERSON] , а саме: в графі «батько» записати « [PERSON] , [INFO] , громадянин України; змінити прізвище повнолітньої особи з « [PERSON] » на « [INFO] », по батькові з « [PERSON] » на « [INFO] ». Ухвалою судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 24.10.2024 року справу передано за територіальною підсудністю на розгляд до Новозаводського районного суду міста Чернігова. Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 20.11.2024 заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням розгляду справи на 19.12.2024. У судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали повністю. Заявник додатково повідомив, що він усвідомлює наслідки усиновлення. Жодним чином це не стосується його подальшого проходження військової служби. Крім того, він пояснив, що з дружиною [PERSON] , з якою зареєстрував шлюб тільки у 2014 році, разом виховують сина [PERSON] , він допомагає йому, навчає його як треба жити. На цей час він є військовослужбовцем і невідомо, що з ним може статись і вони на сімейній нараді вирішили, що необхідно все зробити для того, щоб [PERSON] став дійсно його повноправним сином за всіма документами, тому як він називає його сином, а [PERSON] називає його батьком і у них має бути повноцінна сім`я. Вважає, що це є винятковим випадком. [PERSON] , не є його біологічним сином, але він визнає і буде визнавати його сином. Йому це необхідно для того, щоб мати всі права та виконувати обов`язки, як батько та син, передбачені чинним законодавством. Заінтересована особа [PERSON] пояснила, що вона дає свою згоду на усиновлення її сина заявником, оскільки вони тривалий час проживають разом однією сім`єю, між її чоловіком і сином склалися батьківські відносини. З заявником вони одружились в 2014 році. Біологічний батько позбавлений батьківських прав і не приймає участі у вихованні сина. В будинку, де вони мешкають, є всі умови для проживання та виховання дітей. Заінтересована особа [PERSON] заяву про усиновлення підтримав, надав згоду на усиновлення. Повідомив, що дійсно [PERSON] виховує його, як власного сина та повністю матеріально його забезпечує, піклується про його здоров`я. Між ними більше ніж дружні стосунки, не дивлячись на те, що він є повнолітнім, заявник продовжує про нього піклуватися, як про рідного сина, у них панують відносини довіри, поваги та допомоги одне про одного, як між батьком та сином. Він називає і вважає його своїм батьком, а [PERSON] його сином, вони сім`єю мешкають в одному будинку, всі умови для життя створені і відносини у сім`ї добрі. Його біологічний батько з ним не спілкувався і не спілкується, він позбавлений батьківських прав, родинних зв`язків не підтримує, матеріальної допомоги не надає. Розуміє юридичні наслідки рішення суду у разі задоволення позову. Представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився (а.с.58). Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 23.01.2013. Заявник [PERSON] з 14.03.2014 перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , яка має дитину [PERSON] від іншого чоловіка - [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами (а.с. 22, 26). Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 19.08.2017, яке набрало законної сили 08.09.2017, [PERSON] позбавлений батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.23-25). Відповідно до довідки проживання та довідки характеристики від 07.10.2024 [PERSON] проживає в селі Анисів, Чернігівського району, Чернігівської області у будинку, разом з чоловіком [PERSON] , сином чоловіка [PERSON] та її сином [PERSON] . Будинок належить [PERSON] (а.с.33, 38). Відповідно до свідоцтва серїї [NUMBER] від 25.06.2022 [PERSON] здобув повну загальну середню освіту (а.с.41). Відповідно до довідки про навчання від 11.09.2024 та довідки-характеристики від 07.10.2024 [PERSON] не зареєстрований, але проживає в селі Анисів, Чернігівського району, Чернігівської області у будинку, разом з мамою [PERSON] , її чоловіком [PERSON] та його сином [PERSON] , в будинку який належить матері. Сім`я дружня, відносини добрі. [PERSON] на даний час навчається в Національному університеті «Чернігівіська політехніка» на 3 курсі денної форми навчання. Закінчення навчання 30.06.2026 (а.с. 42, 43). Відповідно до ч.1 ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 213 СК України переважне право на усиновлення дитини має громадянин України, у сім`ї якого виховується дитина, який є чоловіком матері, дружиною батька дитини, яка усиновлюється. Відповідно до ст. 232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 232 СК України усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Отже, в контексті положень законодавства про усиновлення та батьківство, усиновитель робить свідомий та виважений вибір набути прав батька стосовно дитини, яка не є його кровною, та приймає на себе кореспондуючий цьому обов`язок стати рідною людиною цій дитині, вживати всіх можливих заходів та дій в інтересах дитини, займатися питаннями її виховання та розвитку таким чином і обсягом, яке в мінімальному значенні закріплено у законодавстві та диктується загальними уявленнями про батьківство. При цьому зовнішньо також має прослідковуватися те, що дитина відчуває, що вона перебуває в такому оточенні, яке забезпечить їй у необхідному випадку допомогу, зокрема і на її прохання, у звичайних побутових обставинах. Статтею 208 СК України визначено, що усиновленою може бути дитина. У виняткових випадках суд може постановити рішення про усиновлення повнолітньої особи, яка не має матері, батька або була позбавлена їхнього піклування. У цьому разі суд бере до уваги сімейний стан усиновлювача, зокрема, відсутність у нього своїх дітей, та інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 211 СК України передбачено, що у разі усиновлення повнолітньої особи різниця у віці не може бути меншою, ніж вісімнадцять років. Статтею 218 СК України передбачено, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав необхідно виходити з положень Конституції України і додержуватися норм СК України, Цивільного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Законів України «Про охорону дитинства» та «Про міжнародне приватне право», Конвенції про права дитини, Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах і Протоколу до неї 1997 року, інших нормативно-правових актів України з питань захисту прав дитини, усиновлення, опіки і піклування. Пунктом 3 вказаної Постанови визначено, що у зв`язку із включенням у Сімейний Кодекс правових норм про усиновлення повнолітньої особи необхідно брати до уваги, що така особа може бути усиновлена лише у виняткових випадках, зокрема якщо вона є сиротою або була позбавлена батьківського піклування до досягнення повноліття. Враховуючи винятковий характер права на усиновлення повнолітньої особи, суди мають установлювати при розгляді справ цієї категорії додаткові обставини, зокрема необхідність усиновлення і неможливість оформлення іншого правового зв`язку між особою, яку бажають усиновити, та особою, яка хоче це зробити (складення заповіту тощо). При цьому звернення до суду із заявою про усиновлення не повинно бути зумовлене бажанням досягти іншого правового наслідку, ніж юридичне оформлення родинного зв`язку (можливо, вже наявного фактично). Слід також з`ясовувати наявність чи відсутність в усиновлювача своїх дітей. Закон не встановлює заборони на усиновлення повнолітньої особи тією, яка має власних дітей, проте на цей факт необхідно зважати, виходячи з обставин, що визначають можливість рідних дітей бути спадкоємцями. У кожному конкретному випадку суд при вирішенні питання про усиновлення повнолітньої особи може врахувати й інші обставини. У Сімейному Кодексі не встановлено максимального віку повнолітньої особи, яка може бути усиновлена, однак визначено мінімальну різницю у віці між нею та усиновлювачем - не менше вісімнадцяти років. Згідно з ст. 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; 2) мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; 3) мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; 4) взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; 5) особу дитини та стан її здоров`я; 6) ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. Суд не може відмовити особі в усиновленні на тій підставі, що вона вже має або може народити дитину. Заявник разом з дружиною забезпечений належними умовами проживання. [PERSON] раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, є діючим військовослужбовцем, має стабільну грошову винагороду (а. с. 34-38), приймає активну участь у житті [PERSON] , проявляє батьківську турботу протягом тривалого часу, за час якої [PERSON] отримав повну середню загальну освіту у школі та навчається в вищому навчальному закладі, вони проживають в одному будинку однією сім`єю. Різниця у віку між ним та усиновлювачем більше 20 років. Крім того, повнолітній [PERSON] фактично все усвідомлене життя приймає заявника за свого рідного батька. В малолітньому віці був позбавлений батьківського піклування, оскільки його біологічний батько був позбавлений батьківських прав. [PERSON] , у суді повідомив, що він добре розуміє юридичні наслідки, а також бажає зміни його прізвища та по-батькові. Як вбачається з заяви про усиновлення, пояснень заявника та заінтересованих осіб у судовому засіданні, метою усиновлення є юридичне оформлення родинного зв`язку. При цьому, наявність у заявника свого сину [PERSON] , [INFO] , який з ними проживає, в даному випадку не буде суперечити юридичним наслідкам такого усиновлення. Суд вважає, що в даному виключному випадку, в умовах воєнного стану, щире прагнення військового заявника [PERSON] , який захищає країну, усиновити повнолітню дитину, та усвідомлені доводи повнолітньої особи, а також враховуючи прагнення всіє родини до створення повноцінної сім`ї, таке усиновлення буде відповідати як найкращим інтересам повнолітнього, стабільним, моральним, духовним та гармонійним відносинам всієї сім`ї, а також не порушить не чиїх прав. Судом враховано бажання сторін, а також відсутність передбачених законом підстав, які виключають можливість усиновлення заявником повнолітньої особи. Надаючи оцінку зібраним доказам у справі, враховуючи всі обставини справи в їх сукупності та необхідності забезпечення правової визначеності, суд дійшов висновку про задоволення вимог заявника.

Outcome: approved