Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

Представник відповідача\~30.11.2024\~року (відправка\~поштою)\~звернувся до\~суду із\~заявою про\~ухвалення додаткового\~рішення суду\~у справі,\~якою просить\~стягнути з [PERSON] на користь\~ [PERSON] 15 000,00 грн. витрат понесених на професійну правничу допомогу. В обґрунтування заяви представник відповідача зазначає, що під час ухвалення рішення у справі не було вирішено питання про розподіл судових витрат, а саме: не вирішено питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 246, ч.1 ст. 270 ЦПК України, питання про ухвалення додаткового рішення призначено в судове засідання. В судове засідання учасники справи не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись. Від представника позивача через систему «Електронний суд» 16.12.2024 року надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення суду, в яких просила відмовити в задоволенні заяви. Суд постановив, провести розгляд заяви у відсутності сторін, що не суперечить статті 270 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено,\~що рішенням\~Кіровського районного\~суду міста\~Кіровограда від\~27.11.2024\~року позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання малолітніх дітей, стягнення аліментів на утримання дітей задоволено. Визначено місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 1 073,60 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 29.06.2022 року і продовжуючи до повноліття [PERSON] , [INFO] , тобто до [INFO] , а потім в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття [PERSON] , [INFO] , а саме до [INFO] . Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн. Зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради про визначення місця проживання малолітніх дітей, стягнення аліментів на утримання дітей задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.08.2022 року та продовжуючи до повноліття дитини, тобто до [INFO] . Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн. В решті вимог за зустрічною позовною заявою відмовлено. 30.11.2024 року поштою представником відповідача відправлено до суду заяву про ухвалення додаткового рішення суду по вищевказаній цивільній справі щодо стягнення з [PERSON] на користь\~ [PERSON] 15\~000,00\~грн. витрат понесених на професійну правничу допомогу. Згідно з положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. За змістом ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача, у разі часткового задоволення на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 30.08.2022 року разом із зустрічною позовною заявою відповідачем подано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат та 27.11.2024 року до закінчення судових дебатів у справі представником відповідача в системі «Електронний суд» сформовано додаткові пояснення у справі, згідно яких повідомив про свій намір надати докази понесених судових витрат у зв`язку з розглядом справи протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення. Відповідно до положень ст.\~270\~ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до положень ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. У відповідності ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Зі змісту ст. 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності. Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу необхідно надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення. Верховний Суд у постанові від 24.11.2020 у справі № 911/4242/15, зазначив, що проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу, витраченому адвокатом на виконання робіт. Крім того, Верховний Суд в додатковій постанові від 19.07.2021 року у справі № 910/16803/19 зазначив, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України. Сторона позивача не звертались до суду із клопотанням про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, подала заперечення, згідно яких у задоволенні заяви про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу просила відмовити. Разом цим, як вбачається з матеріалів справи, представником відповідача на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано до суду: копію договору про надання професійної правничої допомоги від 07.02.2022 року, додаткову угоду до договору про надання професійної правничої допомоги, розрахунок до договору про надання професійної правничої допомоги від 07.02.2022 року,акт приймання-передачі до договору про надання професійної правничої допомоги від 07.02.2022 року, копію квитанції до прибуткового касового ордера № 272 від 30.11.2024 року. У розрахунку до договору про надання професійної правничої допомоги від 07.02.2022 року адвокат Усатенко В.Ю. надав послуги на загальну суму 15 000,00 грн. а саме: опрацювання позовної заяви [PERSON] та заяви про зміну предмету позову, складення відзиву на позов, складення від імені [PERSON] зустрічного позову, складення від імені [PERSON] додаткових пояснень, складення від імені [PERSON] апеляційної скарги на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.11.2022 року про повернення зустрічної позовної заяви, представництво адвокатом інтересів [PERSON] у Кропивницькому апеляційному суді про розгляді апеляційної скарги,представництво адвокатом інтересів [PERSON] у Кіровському районному суді м. Кіровограда. Таким чином, суд, з урахуванням принципу співмірності та враховуючи складність предмету спору, вважає, що стороною позивача доведено понесення витрат за надання правничої допомоги. Враховуючи, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.11.2024 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково в частині стягнення з [PERSON] на його\~користь аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), відтак понесені витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи судом мають бути компенсовані за рахунок [PERSON] пропорційно\~задоволеним вимогам\~в розмірі\~2\~500,00\~(15\~000\~:\~2\~:\~3)\~грн., тому заява представника відповідача про ухвалення додаткового рішення суду підлягає задоволенню частково. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного,

Outcome: partial