Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

Позивач Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Садовий-25» звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва із позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на користь ОСББ «Садовий-25» заборгованість за період з 01.05.2020 по 31.03.2024 у розмірі 16 379,70 грн. в т.ч. 10 285,97 грн. заборгованості по внесках на утримання та прибудинкової території, 1 670,24 грн. за вивезення твердих побутових відходів 3 492,44 грн. втрат від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку 931,06 грн.- % річних; визначити порядок виконання рішення суду, відповідно якого нарахування відповідних відсотків та індексу інфляції відповідно до норм частини 2 ст. 625 ЦК України та частини 10 ст. 265 ЦПК України здійснювати до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Вимоги позову обґрунтовані тим, що в багатоквартирному будинку 25-А його співвласниками створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Садовий-25». [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] цього будинку, загальною площею 55.8 м.кв. ОСББ «Садовий-25» утримує зазначений будинок та прибудинкову територію, уклало та виконує умови договорів з виконавцями житлово-комунальних послуг на технічне обслуговування та ремонт ліфтів, на використання електричної енергії, на обслуговування внутрішньобудинкових систем тепло-, водо-, електропостачання, тощо, а співвласники отримують ці послуги та зобов`язані вчасно щомісяця сплачувати за це кошти. Особа, яка є власником приміщення в будинку, у якому створено ОСББ, зобов`язана здійснювати платежі та внески на утримання і ремонт спільного майна. Неоплачена заборгованість відповідача перед позивачем за період з 01.05.2020 по 31.03.2024 у розмірі 16 379,70 грн. в т.ч. 10 285,97 грн. заборгованості по внесках на утримання будинку та прибудинкової території 1670,24 грн. за вивезення твердих побутових відходів, 3 492,44 грн. від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку 931,06 грн. - 3% річних . Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 червня 2024 відкрито провадження у цій справі, за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено їх право подати заяви по суті справи та визначено відповідні процесуальні строки. Відповідачу [PERSON] , було направлено ухвалу про відкриття провадження від 14 червня 2024 року, та копію позовної заяви разом із доданими до неї додатками було направлено на адресу зазначену в позові, про правом подачі відзиву у визначений судом термін не скористався. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Позивачем, ОСББ «Садовий-25» подано до суду заяву про відмову від позову. В обґрунтування поданого клопотання позивач зазначає, що після пред`явлення позову відповідачем на користь позивача вплачено заборгованість у розмірі частини позовних вимог за період з 01 травня 2020 року по 31 березня 2024 року у розмірі 11 956,21 грн., в т.ч. 10 285,97 заборгованість по внесках на утримання будинку та прибудинкової території, 1 670,24 грн. за вивезення твердих побутових відходів у зв`язку з чим позивач просить суд: приняти відмову від частини позовних вимог позивача ОСББ «Садовий - 25» до [PERSON] про стягнення за період з 01.05.2020 р. по 31.03.2024 р. у розмірі 11 956,21 грн. в т.ч. 10 285,97 грн. заборгованості по внесках на утримання будинку та прибудинкової території, 1 670,24 грн. за вивезення твердих побутових відходів та постановити ухвалу про закриття провадження у цій частині позовних вимог; Стягнути з [PERSON] на користь ОСББ «Садовий -25» за період з 01 вересня 2020 року по 31 березня 2024 року 3 492,44 грн. втрат від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку, 931, 06 грн. - 3% річних. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23.07.2024 року прийнято відмову від позову ОСББ «Садовий-25» до [PERSON] про стягнення заборгованості в частині вимог щодо стягнення заборгованості у розмірі 11 956,21 грн., в т.ч. 10 285,97 грн. заборгованість по внесках на утримання будинку та прибудинкової території, 1 670,24 грн. за вивезення твердих побутових відходів та закрито провадження в цій частині. Продовжено розгляд справи за позовною заявою ОСББ «Садовий-25» до [PERSON] про стягнення заборгованості в іншій частині. Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Відповідно до ч. 1, 3 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», Об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Статут об`єднання складається відповідно до типового статуту, який затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства. (ст. 7 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку») Судом встановлено, що на підставі протоколу установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] було прийнято рішення про створення ОСББ «Садовий-25» та за протоколом від 09.06.2015 затверджено Статут. Згідно Статуту ОСББ «Садовий-25», метою створення даного об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання і використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом. Підставою для нарахування внесків на утримання будинку та прибудинкової території ОСББ «Садовий-25» є: рішення Загальних зборів співвласників, що відбулися 19.05.2017, та оформлене протоколом, яким встановлено щомісячний розмір внесків на утримання (обслуговування) будинку та прибудинкової території для житлових приміщень з розрахунку 4,50 грн/м2 загальної площі для житлових приміщень та 9,00 грн./м.кв. загальної площі для нежитлових приміщень та надано правлінню ОСББ «Садовий -25» право в економічно обґрунтованих межах змінювати тариф на обслуговування будинку у разі зміни цін і тарифів компаніями, з якими укладено договори на обслуговування зазначеного будинку та або суттєвої зміни цін та витратні матеріали, пов`язані з експлуатацією та обслуговуванням будинку. Відповідно до інформаційної довідки № 3760590292 від 25.04.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, об`єкт нерухомого майна, яким є квартира [ADDRESS] на праві приватної власності зареєстрована за [PERSON] . Відповідно до положення статті 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Господарська діяльність, спрямована на задоволення потреб фізичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них території є діяльністю з утримання будинків і прибудинкових територій відповідно до положень ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». У залежності від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, централізоване опалення тощо), 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт тощо), 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо) (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено розподіл житлово-комунальних послуг за порядком затвердження цін і тарифів на них. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Відповідно до положень ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Як убачається із розрахунку заборгованості ОСББ «Садовий-25», заборгованість становить: за період з 01 травня 2020 по 31 березня 2024 в розмірі 16 379,70 грн.- за утримання будинку в т.ч. 10 285,97 грн. заборгованість по внесках на утримання будинку та прибудинкової території; 1670,24 - за вивезення твердих побутових відходів; 3 492,44 грн. - втрат від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку, 931 грн. - 3% річних, з яких сплачено після пред`явлення позову заборгованість частини позовних вимог за період з 01 травня 2020 року по 31 березня 2024 року у розмірі 11 956,21 грн., в т.ч. 10 285,97 грн. заборгованість по внесках на утримання будинку та прибудинкової території, та 1 670,24 грн. за вивезення твердих побутових відходів. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, ураховуючи порушення відповідачем виконання зобов`язань по оплаті внесків і платежів станом на день зверення до суду, відмови позивача від частини вимог, суд вважає правомірною вимогу позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивача за період з 01.09.2020 по 31.03.2024р. - 3 492,44 грн. втрат від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку, 931,06 грн. - 3 % річних. У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Садовий-25» до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті послуг з отримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про задоволення основної вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, підлягають до задоволення похідні вимоги позивача про стягнення судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на оплату професійної правничої (правової) допомоги, суд виходить з такого. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. У своїй постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.),документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунки таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У постанові Верховного Суду від 12.02.2020 р. в справі № 648/1102/19 вказано, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Великою Палатою Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 по справі № 755/92/15/15-ц визначено, що пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених позивачем судових витрат на оплату професійної правничої (правової) допомоги до суду надано: договір про надання правничої допомоги № 24/04/2024 від 24.04.2024 року, укладений між Адвокатським бюро «ТАРАС КУЛАЧКО ТА ПАРТНЕРИ» в особі керуючого партнера Кулачка Тараса Миколайовича та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Садовий-25» в особі голови правління Звольського Юрія Анатолійовича; акт приймання-передачі наданих послуг від 24.04.2024 року; платіжною інструкцією № 2183 від 25.04.2024 року. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5-6 ст. 137 ЦПК України). Клопотання про зменшення судових витрат відповідачем не заявлено. Таким чином, враховуючи наведене, встановлені судом під час судового розгляду обставини понесення витрат на правову допомогу, суд доходить до висновку, що заявлені позивачем до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими, а їх розмір є співмірним із складністю справи, що підтверджується наданими до суду доказами, відтак з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 4 407,36 грн, які документально підтверджені наданими позивачем доказами. У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Садовий-25» до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті послуг з отримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Враховуючи наведене та

Outcome: approved