Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

Позивач просить суд поділити спільне майно подружжя, що зареєстровано за відповідачем, шляхом визнання права власності за позивачем на частину житлового [ADDRESS] , та стягнути з відповідача на користь позивача вартість автомобіля KIA SPORTAGE. 2012 року випуску, д/н [NUMBER] , кузов [NUMBER] , двигун [NUMBER] , у розмірі 201000 грн., припинивши право спільної сумісної власності на вказаний автомобіль після сплати відповідачем вказаної компенсації. Позов мотивується тим, що сторони перебували в шлюбі з 01.10.2005 року по 12.02.2018 року. Спірний будинок придбано та зареєстровано на відповідача 11.11.2008 року. Спірний автомобіль придбано та зареєстровано на відповідача 26.10.2017 року. Відповідач відзиву не надала, однак в підготовчому засіданні 29.06.2023 року представник відповідача заперечувала проти позову в частині стягнення з відповідача грошової компенсації за автомобіль. Обґрунтування заперечень не надано. Сторони в судове засідання для розгляду справи по суті не з`явились, про судове засідання повідомлялись належним чином. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, та зі згоди представника позивача проводить заочний розгляд справи. Судом встановлено: Сторони перебували в шлюбі з 01.10.2005 року по 12.02.2018 року. Спірний будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальна площа 157,0 кв. м., житлова площа 56,0 кв.м., земельна ділянка на якій розташований будинок 242 кв.м., придбаний відповідачем на підставі договору купівлі-продажу від 11.11.2008 року. Автомобіль KIA SPORTAGE. 2012 року випуску, д/н [NUMBER] , кузов [NUMBER] , двигун [NUMBER] , зареєстровано за відповідачем 26.10.2017 року та видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. N 11). Суду не надано належних та допустимих доказів вартості спірного майна на час розгляду справи, що позбавляє суд можливості встановити коло об`єктів спільної сумісної власності подружжя і їхньої вартості. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і норма ст. 368 ЦК України. Згідно ст.63СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст.71СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до роз`яснень, викладених в абз. 1 п. 22, абз. 1 п. 23, абз. 1 п. 24 Постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни від21.12.2007р.№ 11«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60,69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.2, ч.3 ст.325ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Отже позов є необґрунтований та задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed