Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що 01.03.2024 року ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 00815-03/2024. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб. телефону. 24.06.2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ ««Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 24062024, відповідно до якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передало ТОВ «ФК ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК ЄАПБ» приймає на лежні ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 24062024 від 24.06.2024 року ТОВ «ФК ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 21000 гривень, з яких: 6 000, 00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 000, 00 гривень - сума заборгованості по відсоткам. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 24062024 від 24.06.2024 року ТОВ «ФК ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 10500 гривень, з яких: 3 000, 00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7500, 00 гривень - сума заборгованості по відсоткам. Вказує, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 24.06.2024 позивачем не здійснювалось нарахувань жодних штрафних санкцій. Крім цього, 06 березня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 8514272. 30 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 30072024/2, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 1 від 30 липня 2024 року до договору факторингу № 30072024/2 від 30.07.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 14640 грн., з яких 3000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10188 грн. - сума заборгованості за процентами; 690 грн. - сума заборгованості за комісією; 762 грн. - сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня). З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 30.07.2024 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Відповідач свої зобов`язання за договорами не виконав та не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки первинних кредиторів, ні на рахунки позивача. А тому, ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить суд стягнути з відповідача заборгованість за: кредитним договором № 00815-03/2024 в розмірі 21 000,00 грн., за кредитним договором №11003-03/2024 в розмірі 10500,00 грн. та за кредитним договором № 8514272 в розмірі 14640,00 грн., всього 46140,00 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 28 листопада 2024 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. У строк, установлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач відзив на позовну заяву не надав. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПКК України справу розглянув у його відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на таке. Судовим розгляд встановлено, що 01.03.2024 року ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 00815-03/2024. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб. телефону. Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 6000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Підпунктом 1.4.1 пункту 1 даного договору сторони погодили, що за користування кредитом клієнт сплачує товариству 2,50 % (процентів) в день. Пунктом 3 договору про надання фінансового кредиту № 00815-03/2024 визначено порядок нарахування процентів та сплати заборгованості за договором, а пунктом 4 права і обов`язки сторін, зокрема підпунктом 4.4.2 договору, визначено, що клієнт зобов`язується своєчасно повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом в порядку, встановленому договором. Також судом встановлено, що 24.06.2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ ««Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 24062024, відповідно до якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передало ТОВ «ФК ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК ЄАПБ» приймає на лежні ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 24062024 від 24.06.2024 року ТОВ «ФК ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 21000 гривень, з яких: 6 000, 00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 000, 00 гривень - сума заборгованості по відсоткам. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 24062024 від 24.06.2024 року ТОВ «ФК ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 10500 гривень, з яких: 3 000, 00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7500, 00 гривень - сума заборгованості по відсоткам. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 24.06.2024 позивачем не здійснювалось нарахувань жодних штрафних санкцій. Крім цього, 06 березня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 8514272. Даний кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Відповідно до п.п 3.3.2 п. 3 договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п. 1.1-1.6 та п. 2.4 цього договору. За умовами договору загальний розмір кредиту становить 3000,00 гривень. Кредит надається загальним строком на 345 днів з 06.03.2024 р. (п.п.1.2, 1.3 п.1). Відповідно до п. 1.5.1 кредитного договору комісія за надання кредиту становить 345 грн, яка нараховується за ставкою 23.00 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Відповідно до п. 1.5.2 кредитного договору проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного графіком платежів, нараховуються за ставкою 912,50 відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом. Проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 912,50 відсотків річних від фактичного залишку кредиту починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного графіком платежів. (п.п. 1.5.3 п.1). Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника (за весь строк кредитування) складає 24367,50 грн. (п.п. 1.5 п. 1). Пунктом 2 договору про споживчий кредит № 8514272 визначені умови виконання договору, а пунктами 3 та 4 права та обов`язки сторін, та відповідальність сторін. Також судом установлено, що 30 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 30072024/2, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 1 від 30 липня 2024 року до договору факторингу № 30072024/2 від 30.07.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 14640 грн., з яких 3000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10188 грн. - сума заборгованості за процентами; 690 грн. - сума заборгованості за комісією; 762 грн. - сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня). З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 30.07.2024 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Згідно із свідоцтвом серії ФК №183 від 27 грудня 2007 року, виданим Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» є фінансовою установою. У відповідності до додатку до свідоцтва серії ФК №183 від 27 грудня 2007 року ТОВ «ФК «Європейська агенцій з повернений боргів» має право здійснювати без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства: факторинг. Позивач, вказуючи на ухилення відповідачки від виконання своїх зобов`язань і непогашення заборгованості за кредитними договорами та договором позики, що є порушенням його законних прав та інтересів, звернувся до суду за захистом таких з позовом про стягнення заборгованості. Таким чином, спір у даній справі виник у зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язання з повернення кредитної заборгованості. Мотиви, з яких виходив суд, та застосовані норми права. Згідно з ч. 1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України). Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону (ч.ч. 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.ч. 12, 13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. В силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом установлено, що ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» виконало свої обов`язки за кредитним договором № 00815-03/2024 та надало відповідачу кредит в сумі 6000,00 грн., однак відповідачка належним чином не виконувала свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим має заборгованість у сумі 21000 грн., з яких 6000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 000 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею та за кредитним договором № 00815-03/2024 та надало відповідачу кредит в сумі 3000,00 грн., однак відповідачка належним чином не виконувала свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим має заборгованість у сумі 10500 грн., з яких 3000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 75 000 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею. Також судом установлено, що позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідачки за кредитними договорами № 00815-03/2024 та № 11003-03/2024, на підставі Договору факторингу № 24062024 від 24 червня 2024 року Крім цього судом установлено, що і ТОВ «Мілоан» виконало свої обов`язки за договором про споживчий кредит № 8514272 від 06 березня 2024 року та надало відповідачці кредит в сумі 3000,00 грн., однак відповідачка належним чином не виконувала свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим має заборгованість у сумі 14640 грн., з яких: 3000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10188 грн. - сума заборгованості за відсотками; 690,00 грн. - сума заборгованості за комісією; 762 грн. - сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня). Наявними матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідачки за договором про споживчий кредит № 8514272 від 06.03.2024 року, на підставі Договору факторингу № 30072024/2 від 30 липня 2024 року. Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15. При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Всупереч умовам кредитних договорів, відповідачка не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попередніх кредиторів. Доказів зворотного суду не надано. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин неналежного виконання відповідачкою своїх зобов`язань за кредитними договорами, що призвело до виникнення заборгованості, суд, зважаючи на те, що позивач, який отримав право вимоги від відповідачки за договором відступлення прав вимоги, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні означених попередньо договорів факторингу, дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитними договорами. При цьому судом враховуються аргументи позивача, наведені ним в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема щодо порушення відповідачкою умов договорів та вимог чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході дослідження зібраних по справі доказів, які, на переконання суду, є належними, допустимими та достовірними в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України. При цьому суд зауважує, що на день розгляду справи в суді заборгованість відповідачкою не погашена та розмір такої заборгованості нею не оспорюється. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача 3028 грн. судового збору, який був сплачений при зверненні до суду з позовом.

Outcome: approved