Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 86499,22 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що банком запроваджено проект «monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення. Відповідач 28.10.2019 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Положеннями анкети-заяви визначено, що вона разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. На думку позивача відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав у мобільному додатку примірники вказаних документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредитний ліміт у розмірі 60 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . Зазначає, що банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, в той час як відповідач взятих на себе зобов`язань по договору не виконав, своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами не повернув. У зв`язку з цим, станом на 09.05.2024 у позивача утворилась заборгованість у розмірі 86499,22 грн, в тому числі 86499,22 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 0,00 грн - заборгованість за порушення грошового зобов`язання. А тому просить суд стягнути з відповідача зазначену заборгованість. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між справу розподілено судді Майстренко О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 06.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, справу призначено до розгляду, відповідачу був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представником позивача подано заяву про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач з`явився у судове засідання, проти задоволення позову заперечив, вказав, що постійно намагається сплачувати заборгованості, але банком здійснюється списання на відсотки, розмір і підставу встановлення яких йому не відомо. Також відповідач надав виписку по рахунку, згідно якої з нього попередньо позивачем стягнуто судові витрати у сумі 3028 грн, а також підтверджено сплату частини коштів на рахунок банку. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на таке. Встановлено, що у жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект «monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Судом встановлено, що 28.10.2019 відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 60 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, який наданий позивачем, станом на 09.05.2023 заборгованість відповідача за наданим кредитом складає 86499,22 грн. Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію", на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Згідно ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному у письмовій формі. Положеннями ст.12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом вказаних норм, позичальник за кредитним договором зобов`язаний повернути кредитодавцеві ту суму кредиту, яка була ним отримана на підставі такого договору. Розмір зобов`язання щодо повернення суми кредиту визначається не встановленим кредитним лімітом, а сумою фактично отриманого кредиту в рамках договору. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносин в сфері надання банківських послуг, які виникли на підставі підписаної відповідачем анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, проте надана позивачем анкета заява не містить умов щодо розміру зобов`язань, які узгоджені між сторонами. Витяг з Умов і правил обслуговування в АТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо продуктів "monobank", витяг з тарифів чорної картки "monobank" та паспорт споживчого кредиту чорної картки "monobank", які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінити як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 28.10. 2019 шляхом підписання анкети-заяви. Суд відхиляє доводи позивача про те, що факт ознайомлення відповідача з Умовами і правилами обслуговування в АТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо продуктів "monobank", витягом з тарифів чорної картки "monobank", паспортом споживчого кредиту чорної картки "monobank" підтверджується тим, що на підставі анкети-заяви відповідач висловив свою згоду з вищевказаними документами в електронному вигляді у мобільному застосунку "monobank" шляхом застосування електронного цифрового підпису. Дійсно, як вбачається зі змісту анкети-заяви, відповідач своїм підписом підтвердив, засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Разом з тим, з огляду на відсутність у матеріалах справи відповідного підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем у електронному вигляді Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів «monobank», тарифів чорної картки «monobank», паспорту споживчого кредиту чорної картки «monobank», у суду відсутні підстави вважати, що саме з наданими позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог Умовами та Тарифами ознайомлено відповідача. Жодного електронного доказу в розумінні ст. 100 ЦПК України, ст.ст. 5, 6. 7, 12, 13 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" банком не подано. Електронна і паперова форма є різновидами письмової форми правочину, але електронних документів з електронними підписами сторін немає. Також відсутні докази підписання паспорту споживчого кредиту як у паперовій формі, так само і у електронній формі. На обґрунтування позовних вимог банк долучив до позовної заяви лише: копію анкети-заяви до договору про надання банківських послуг АТ "Універсал Банк" від 28.10.2019, витяг з Умов і правил обслуговування в АТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо продуктів "monobank", витяг з тарифів чорної картки "monobank", паспорт споживчого кредиту чорної картки "monobank" та розрахунок заборгованості. Суд звертає увагу, що спосіб і форма укладення договору АТ «Універсал банк» по проекту "monobank" є подібним, який описаний у правовій позиції у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17 від 03.07.20219: споживачу пропонується Анкета-заява про приєднання до договору про надання банківських послуг без жодних умов кредитування (тобто укладення договору банківського рахунку згідно гл. 72 , а не гл. 71 ЦК України), і надалі банк в односторонньому порядку укладає "кредитний договір": встановлює і змінює його умови відповідно до власних Умов і Правил без повідомлення споживача, що є недотриманням законодавства про захист прав споживачів фінансових послуг та імперативну письмову форму кредитного договору та його істотних умов. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення по справі на користь протилежної сторони. Відповідно до ч. 6, 7 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Отже, доказування є обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі, а не суду. Доведення позивачем умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого ст. 12 ЦПК України. При цьому суд звертає увагу, що розмір зобов`язання щодо повернення суми кредиту визначається не встановленим кредитним лімітом, а сумою фактично отриманого кредиту в рамках договору. Розрахунок заборгованості, який наданий банком, може бути оцінений в сукупності із випискою по рахунку коштів, однак такого позивачем до суду надано не було. Сам по собі розрахунок заборгованості без надання доказів отримання кредитних коштів відповідачем, не може бути належним та допустимим доказом її наявності та розміру. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75. Отже, виписка за картковим рахунком може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18, від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, від 26.05.2021 у справі № 204/2972/20, від 13.10.2021 у справі № 209/3046/20, від 26.10.2022 у справі № 333/5483/20 та інших. Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ «Універсал Банк».

Outcome: dismissed