Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

У жовтні 2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Дід-жи Фінанс» звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовною зая-вою до [PERSON] про стягнення 3 % річних, на підставі ст. 625 ЦК України за період з 23.02.2019 по 23.02.2022. Позовна заява обґрунтована наступним. 05.09.2008 між ЗАТ «ОТП банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № ML-L00/058/2008. У зв`язку з невиконанням [PERSON] зобов`язань за договором ПАТ «ОТП Банк» звернулось до суду. 07.12.2010 року рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці у справі №2611/2010 ухвалено рішення, яким на користь ПАТ «ОТП Банк» стягнуто з [PERSON] заборгованість в розмірі 9692,75 доларів США та судові витрати в сумі 885,00 грн. 02.06.2011 року Шевченківським районним судом м. Чернівці постановлено ух-валу, якою ПАТ «ОТП Банк» було змінено на його правонаступника ТОВ «ОТП Факто-ринг Україна». 17.05.2021 року Шевченківським районним судом м. Чернівці винесено ухвалу, якою заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про заміну сторони у виконавчому провадженні задоволено. У зв`язку з невиконанням зобов`язань відповідачем, позивач на підставі ст. 625 ЦК України за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 нарахував 3 % річних у сумі 873,14 до-ларів США, що є предметом позовних вимог. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 13.11.2024р., відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викли-ком всіх сторін по справі. Відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження та позовну заяву з додат-ками, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке знаходиться в матеріалах справи. Будь-яких письмових заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд по-збавлений можливості достеменно встановити його правову позицію щодо предмета спору. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними мате-ріалами. Разом з тим, як зазначено у постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 905/2382/17 відсутність відзиву на позов не є визнанням позовних вимог та не означає доведеність позовних вимог. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провад-ження до суду не надходили. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх су-купності, суд приходить до наступного. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судо-чинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 07.12.2010 заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці з [PERSON] стягнуто на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість в сумі 9 692,75 дола-рів США, що еквівалентно за курсом НБУ 76\~475,80 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17.05.2021 року по вка-заному рішенню замінено стягувача з «ОТП Факторинг Україна» на його правонаступ-ника ТОВ «Фінансова компанія «ДІДЖИ ФІНАНС». Відповідно до ч.1,2\~ст.509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Ко-дексу. Згідно із\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або ви-конання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із частиною другою\~статті 625 ЦК України\~в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`я-заний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Статтею 541 ЦК України\~визначено, що солідарний обов`язок або солідарна ви-мога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі непо-дільності предмета зобов`язання. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за несвоєчасне виконан-ня зобов`язання відповідачу за період з 23.02.2019 до 23.02.2022 на розмір заборгова-ності за кредитом (9692,75 доларів США) нараховано 3% річних, що становить 873,14 доларів США. Згідно інформації з офіційного сайту Національного банку України, офіційний курс гривні щодо іноземної валюти долар США на момент винесення рішення (19.12. 2024 року) становить 41,9048. При цьому, суд вважає необхідним зазначити, що у разі зазначення в судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судо-вого рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верхов-ного Суду, висловленою в постанові від 04 липня 2018 року в справі №14-134цс18 та в постанові від 16 січня 2019 року в справі №373/2054/16-ц. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обстави-ни, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, зважаючи на те, що відповідачами не спростовано наданий позивачем розрахунок, суд дійшов ви-сновку, що позов про стягнення заборгованості підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рі-шення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з су-дового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони про-порційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн., а то-му, оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, необхідно покласти на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну прав-ничу допомогу, що передбачено пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України. Позивач у позові просив стягнути з відповідачів на свою користь понесені витрати на правову допомогу у розмірі 15000,00 грн. В обґрунтування витрат на правничу допомогу позивачем надано Договір про надання правової допомоги № 11 від 12.02.2024, укладений між ТОВ «Діджи Фінанс» та Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», Додаткову угоду № 23 від 21.10.2024 року до Договору № 11, попередній детальний опис наданих послуг від 21.10.2024 р., загальна вартість яких складає 15 000,00 грн, акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 28.10.2024. Разом з тим, суд зазначає, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду за результатами розгляду справи №200/14113/18-а, ухвалив по-станову від 26.06.2019, в якій сформував правову позицію, яка також зазначена у поста-нові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №620/1958/19 у постанові від 11.10.2021 року, згідно з якою, суд не зобов`яза-ний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved