Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

29.10.2024 [PERSON] звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вище зазначеним позовом про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовано тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину, наразі разом не проживають, син знаходиться на утриманні позивача. Ухвалою судді від 04.11.2024 було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.16-17). В призначене судове засідання сторони не з`явилися, подали заяву з проханням розглянути справу без їх участі, за змістом яких: позивач позов підтримує, відповідач позов визнає (а.с.28,29). Дослідивши подані заяви, матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у зв`язку з повним визнанням відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. В силу вимог ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 січня 2018 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] від 13.01.2018 (а.с.8). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] (а.с.9). Згідно із долученою медичною документацією (консультативний висновок лікаря ДУ «науково-практичний медичний центр дитячої кардіології та кардіохірургії» від 19.07.2021; консультативний висновок лікаря кардіолога дитячого ДУ «Інститут серця МОЗ України» від 07.10.2024; результати ехокардіографічного обстеження від 07.10.2024) у [PERSON] , [INFO] , встановлено діагноз: «Хронічний перикардіальний випіт (гідроперикард), - у зв`язку з чим рекомендовано: контроль ЕКГ 1 раз на рік; санація хронічних вогнищ інфекції; спостереження педіатра, кардіолога за місцем проживання; помірне обмеження фізичних навантажень; повторна консультація через 6 місяців». Як стверджує позивач, що відповідачем не оспорюється, малолітній син проживає разом позивачкою та знаходиться на її утриманні. Згідно з вимогами ст.141 Сімейного кодексу України\~ мати,\~ батько\~ мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками,\~ проживання їх\~ окремо\~ від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Як передбачено ч.2 та 3 вказаної статті за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ч.1\~ст.182\~Сімейного кодексу\~України при\~визначенні розміру\~аліментів суд\~враховує: 1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом\~ч.2\~вказаної статті,\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України ч астка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідно до вищенаведених вимог чинного законодавства позивач має право на отримання аліментів від відповідача на утримання малолітнього сина. Відповідач є особою працездатного віку, згідно з поданою письмовою заявою повністю визнав позов, а тому за своїм матеріальним станом може сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі 1/3 частка його заробітку (доходу). Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України підтягають стягненню з дати звернення позивача до суду та до досягнення сином сторін повноліття. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору в силу вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави позивача слід стягнути 50 відсотків належного до сплати судового збору в сумі 605 грн. 60 коп.. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, \~суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved