Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом в якому просить суд стягнути з відповідачки на її користь безпідставно набуті грошові кошти в сумі 38000 грн. та стягнути судові витрати В обґрунтування позову зазначила , що між сторонами був укладений попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна від 04.11.2023 року . Відповідно до предмету вищезазначеного попереднього договору сторони мали намір в майбутньому у строк до 29.12.2023 року нотаріально оформити договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . На виконання своїх намірів позивач сплатила авансовий платіж у сумі 38000 грн., про що зазначено в договорі . В подальшому вона дізналась, що 15.12.2023 року відповідачем квартира була відчужена іншій особі. На вимогу позивачки повернути авансовий платіж, їй було відмовлено. Окрім того, було встановлено, що [PERSON] на момент оформлення попереднього договору купівлі-продажу не мала права на продаж зазначеної квартири, тому що квартира належала не їй, а її чоловіку, а тому гроші за цим договором вона отримала безпідставно. Тому просила задовольнити позовні вимоги. 26.01.2024 року ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська було відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження Відповідач подала до канцелярії суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначила, що з метою продажу квартири [ADDRESS] вона звернулась до Агентства нерухомості ТОВ « Ексклюзив в нерухомості» , для супроводу операцій з нерухомістю. У листопаді 2023 року зателефонував ріелтор та повідомив що є потенційний покупець, яким виявилась [PERSON] 04.11.2023 року між нею та [PERSON] було укладено попреденій договір купівлі-продажу нерухомого майна. На виконання п.2.3. договору [PERSON] передала їй 38000 грн. В подальшому позивачка стала ухилятись від нотаріального оформлення договору та стала вимагати сплачені кошти. Таким чином , саме вона порушила умови попереднього договору. В подальшому подзвонив ріелтор і сказав що позивачка відмовилась від покупки квартири і квартира була відчужена іншому покупцю. Вважає, що авансовий платіж є платою за невиконання позивачкою своїх зобов`язань по договору купівлі продажу квартири . Той факт що [PERSON] діяла в інтересах свого чоловіка, не спростовує факту порушення позивачем своїх зобов`язань по оформленню купівлі - продажу квартири. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги та просила задовольнити. Відповідачка проти задоволення позову заперечувала . Не заперечувала, що від імені чоловіка, який служить , оформлювала попередній договір з позивачкою. Не заперечувала отримання коштів в сумі 38000 гривень. Пояснила, що саме позивачка відмовилась від оформлення договору купівлі продажу квартири і квартира в подальшому була продана іншій особі. Вважає, що договір посвідчений лише рієлторською конторою , нотаріально не посвідчений, тому не має юридичної сили. 38000 гривень це було завдатком , який не підлягає поверненню тому що саме позивачка відмовилась від оформлення договору . Просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні фактичні обставини. Сторонами визнається і це підтверджується копією попереднього договору купівлі продажу від 04.11.2023 року , що між сторонами в справі було укладено попередній договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] . В зазначеному договорі [PERSON] виступала як продавець, а [PERSON] як покупець. Відповідно до п. 2.3 зазначеного договору з метою підтвердження намірів сторін та в рахунок оплати вартості майна за основним договором покупець до моменту укладення договору сплатив продавцю 38000 грн., що є еквівалентом 1000 доларів [PERSON] 5.1 Договору сума, сплачена покупцем відповідно до п.2.3 договору є авансом . п.6.1. договору встановлено, що строк укладення основного договору купівлі продажу - не пізніше 29.12.2023 року. Договір підписаний 04.11.2023 від імені продавця [PERSON] , від імені покупця - [PERSON] та посвідчений ТОВ «Ексклюзив в нерухомості». [PERSON] в судовому засіданні підтвердила отримання коштів від позивача в зазначеній сумі. Відповідно до копії договору про надання послуг від 31.10.2023 року встановлено, що до укладення договору між сторонами в справі , 31.10.2023 року був укладений договір про надання послуг з продажу спірної квартири між ТОВ «Ексклюзив в нерухомості» та [PERSON] . В договорі зазначено , що [PERSON] є власником квартири на підставі договору купівлі продажу від 21.09.2004 року. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстр прав власності на нерухоме майно № 360761602 від 03.01.2024 року на підставі договору купівлі-продажу від 15.12.2023 року квартира [ADDRESS] була відчужена [PERSON] за 456015,35 грн. Так, судом встановлено, що предметом позову є повернення безпідставно отриманих коштів, які були отримані відповідачкою за умовами попереднього договору купівлі продажу квартири , особою, яка не мала права на їх отримання та після продажу квартири іншій особі, відповідач незаконно утримує ці кошти у себе, порушуючи права позивачки на повернення цих коштів. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно\~ст.ст. 546-547 ЦК України\~виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до\~ст. 570 ЦК України\~завдатком є грошова сума, що видається кредиторові боржником у рахунок належних договором платежів, підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відтак, зазначена норма застосовується за наявності сукупності таких умов: набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав; або коли така підстава згодом відпала. На думку суду , випадок, коли зобов`язання було припинено на вимогу однієї із сторін відповідно до закону чи умов договору належить до таких підстав. Суд не приймає доводи відповідача що с плачена сума є завдатком та не підлягає поверненню, тому що правила\~ст. 571 ЦК України\~про залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в таких випадках, коли між сторонами укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь із сторін. У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі, визнаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися. Судом встановлено, що між сторонами було укладений попередній договір купівлі продажу і із змісту цього договору встановлено, що позивачем як покупцем сплачено відповідачу як продавцю саме аванс в сумі 38000 грн. Згідно із\~ст. 635 ЦК України\~попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Договір про наміри, якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором. Враховуючи, що умови попереднього договору не були виконані і є підтвердження , що спірна квартира була відчужена іншій особі, то суд вважає доведеним, що з цього моменту у відповідачки виник обов`язок повернути кошти позивачу , тому що підстава, на якій вони були отримані , відпала. А тому на ці правовідносини поширюються положення ч.1 ст.1212 ЦК України. На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати складаються із судового збору в сумі 1211.20грн. , який сплачений позивачкою при зверненні до суду. На підставі вимог \~ч.\~1\~ст.\~141\~ЦПК України вони покладаються на відповідача в повному обсязі, пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: approved