Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

У листопаді 2024 року [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області суду із заявою про встановлення факту смерті. В обґрунтування заяви вказує, що [INFO] померла на тимчасового окупованій території України, а саме у місті Дебальцеве Донецької області її мати [PERSON] [INFO] . На підтвердження її смерті [INFO] було видано довідку про смерть за № 29 та свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , що видані медичними закладами, органами реєстрації та іншими органами (установами), які знаходяться на території непідконтрольній державній владі України. Відповідно до законодавства України та правил для проведення державної реєстрації смерті не можуть бути пред`явлені документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відтак, встановлення факту смерті потрібне заявниці для державної реєстрації смерті [PERSON] державними органами України, з метою отримання свідоцтва про смерть законного зразка. У зв`язку з чим просила суд встановити факт смерті громадянина України - [PERSON] , яка народилася [INFO] в Україні, в місті Дебальцеве Донецької області, яка померла в місті Дебальцеве, Донецька область [INFO] . У судове засідання заявник не з`явився, при цьому подав суду заяву у якій просив розгляд справи провести без його участі. У судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних документів. У зв`язку з неявкою сторін в силу частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Згідно з статтею 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Згідно з пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» , заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. У відповідності до частин третьої, четвертої статті 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для про ведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. При розгляді справи судом встановлено, що заявниця [PERSON] є рідною донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 12 листопада 1964 року. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у м. Дебальцеве, Донецька область, що підтверджується довідкою про смерть від 12 квітня 2023 року № 29 та свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 12. Квітня 2023 року. Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» № 309 від 22.12.2022 року зареєстрованого у Міністерстві юстиції України за № 1668/39004 від 23 грудня 2022 року, вся територія Горлівського району Донецької області на якій знаходиться м. Дебальцево включена до переліку, як тимчасово окупована Російською Федерацією території України з 07.04.2014 року. Таким чином, видані уповноваженими органами на тимчасово окупованій території документи про смерть не засвідчує у встановленому порядку факту смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] , відтак і державна реєстрація її смерті не може бути проведена, оскільки на підтвердженням факту смерті останньої видано документ на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. При цьому заявниця, у зв`язку з викладеними обставинами, позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть [PERSON] , [INFO] , яка є її рідною матір`ю. Відповідно до пункту 1 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Закон закріплює за державою обов`язок вживати всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Згідно з частиною третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Відповідно до статті 14 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. Встановлення факту смерті особи в певний час провадиться тільки у разі неможливості органом Державної реєстрації актів цивільного стану зареєструвати факт смерті з підстав, що відсутні документи, які свідчать про смерть особи. Згідно з підпунктом «ґ», пункту 1, пункту 6 частини п`ятої Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Правил реєстрації актів громадянського стану в Україні» від 18 жовтня 2000 року № 52/5, судове рішення про встановлення факту смерті особи в певний час є підставою для реєстрації факту смерті особи, яка проводиться за місцем проживання заявника в державних органах запису актів цивільного стану. Згідно з частиною другою статті 317 ЦПК України визначено, що справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Згідно з вимогами частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для про ведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Судом встановлено, що заявниця позбавлена можливості отримати усі необхідні документи встановленого зразка для проведення державної реєстрації смерті [PERSON] , судом також враховано, що факт смерті батька заявниці відбувся на тимчасово окупованій території України, а саме у м. Дебальцево, Горлівського району Донецької області, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення державної реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». За таких обставин, заявник не має можливості надати для реєстрації смерті своєї матері документи встановленого законодавством України зразка, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає що заява [PERSON] про встановлення факту смерті підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved