Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Виконавчий комітет Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області про оспорювання та визнання батьківства, згідно з яким просить: -Визнати [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) батьком дитини - [PERSON] , [INFO] . -Внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , № 208 від 17.11.2023 року, складеного Виконавчим комітетом Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, виключивши запис про те, що батьком є [PERSON] , вказавши батьком дитини [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ), громадянин України. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у січні 2023 року позивач [PERSON] у місті Києві зустрів відповідачку [PERSON] . Після вказаної зустрічі між сторонами склалися відносини, певний час вони проживали разом та вели спільне господарство без реєстрації шлюбу. У подальшому позивачу стало відомо про те, що 01 квітня 2023 року між відповідачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] . Київським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було зареєстровано шлюб, актовий запис № 350 та видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . Втім шлюбні відносини між відповідачам припинилися з липня 2023 року та з цього часу вони проживали окремо. 12 вересня 2023 між відповідачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] офіційно припинено шлюбні відносини, про що свідчить актовий запис № 262, про що Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видано свідоцтво про розірвання шлюбу серія № [NUMBER] . Після розірвання шлюбу, [INFO] у [PERSON] народилася донька. Оскільки на час народження доньки [PERSON] не перебувала у зареєстрованому шлюбі, Виконавчим комітетом Борщагівської сільської ради Зучанського району Київської області внесені відомості про дитину в порядку частини 2 статті 122 Сімейного кодексу України, по прізвищу та імені чоловіка, з яким позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі. З дня народження доньки [PERSON] і по теперішній час дитина, позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] проживають разом та ведуть спільне господарство. За результатами дослідження ДНК на встановлення біологічного батьківства, виданого медичною лабораторією «ENDEAVOR DNA», комбінований прямий індекс: 1 532 446, ймовірність батьківства позивача [PERSON] становить 99,99993% Відповідно до повторних результатів дослідження ДНК на встановлення біологічного батьківства, виданого 12.03.2024 року Meдико-генетичним центром «МАМА ПАПА» комбінований індекс батьківства: 3 730 723, ймовірність батьківства позивача [PERSON] становить 99,99997%. Враховуючи викладені обставини, позивач вважає за необхідне у судовому порядку встановити своє батьківство, у зв`язку з чим звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчка А. Я. від 27.03.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. 26.09.2024 року позивачем [PERSON] подано до суду клопотання про долучення доказів та до матеріалів справи № 369/4974/24 долучено висновок молекулярно-генетичного експертного дослідження № 44110 від 30 серпня 2024 року, проведеного Товариством з обмеженою відповідальністю «МАМА ПАПА». Згідно з розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутної Н. О. № 1303 від 03.10.2024 року щодо повторного автоматичного розподілу справи № 369/4974/24 та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 07.10.2024 року вказану справу передано на розгляд судді Козак І. А. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.10.2024 року цивільну справу прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.12.2024 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, де також вказав, що просить суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, при цьому подала до суду заяву про визнання позову у повному обсязі та розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. При цьому у матеріалах даної цивільної справи міститься заява [PERSON] від 21.05.2024 року, відповідно до якої він просить суд проводити розгляд справи за його відсутності, проти заявлених позовних вимог не заперечує, позовні вимоги просить задовольнити. Представник третьої особи - Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області у судове засідання не з`явився, однак 10 грудня 2024 року від начальника служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області до суду надійшов лист згідно з яким просять розглядати справу за відсутності представника служби у справах дітей. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 79 ЦПК України зазначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Рішення суду повинно бути мотивованим і обґрунтованим, і не може ґрунтуватися на припущеннях. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно закону. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У ході судового розгляду даної справи встановлено наступне. 01 квітня 2023 року між відповідачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб (а.с. 7). 12 вересня 2023 між відповідачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] шлюб розірвано (а.с. 12). Після розірвання шлюбу, у [PERSON] [INFO] народилася донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17 листопада 2023 року Виконавчим комітетом Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, актовий запис № 208 від 17 листопада 2023 року. Батьками дитини записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Оскільки на час народження дитини, [PERSON] не перебувала у зареєстрованому шлюбі, Виконавчим комітетом Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області внесені відомості про дитину в порядку частини 2 статті 122 Сімейного кодексу України, по прізвищу та імені чоловіка, з яким позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження № 44110 від 30 серпня 2024 року, проведеного Товариством з обмеженою відповідальністю «МАМА ПАПА», ймовірність того, що [PERSON] , [INFO] , є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , в рамках проведеного дослідження, складає 99,999999% (а.с. 72-89). До висновку додано виданий Міністерством охорони здоров`я України витяг, згідно з яким ТОВ «МАМА ПАПА» проводить господарську діяльність з медичної практики, в тому числі за спеціальностями «генетика медична», «клінічна лабораторна діагностика». Згідно із супровідним листом, який підписаний директором вказаного ТОВ, завідувач клініко-діагностичної лабораторії, яка підготувала висновок, попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина 1 та 2 ст. 2 ЦПК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦК України). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відповідно до ст. 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Згідно з ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 122 СК України передбачено, що дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Передумовою звернення до суду в таких справах є наявність кровного споріднення між особою, яка вважає себе батьком, і дитиною. У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц зазначено, що щодо предмету доказування у даній категорії справи, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved