Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

26 квітня 2024 року, згідно поштового відправлення, [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила встановити факти : родинних відносин між [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Кархівка Чернігівського району та її сином [PERSON] , який помер [INFO] в с. Кархівка Чернігівського району; факт прийняття [PERSON] , яка померла [INFO] спадщини свого батька [PERSON] , який помер [INFO] в с. Кархівка Чернігівського району; факт, що місцем відкриття спадщини після померлої [PERSON] є місцезнаходження належного їй нерухомого майна, а саме с. Кархівка Чернігівського району та визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , терміном на три місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили, мотивуючи свій позов тим, що бажає оформити спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , проте, у неї відсутня така можливість, оскільки наявні розбіжності у правовстановлюючих документах померлих спадкодавців її прабаби та діда, а саме « [PERSON] » та « [PERSON] ». Крім того, її матір, яка померла [INFO] , прийняла спадщину після померлого батька, проте нотаріус не може встановити факт прийняття спадщини та визначити місце відкриття спадщини, оскільки [PERSON] до нотаріальної контори не зверталась, місце проживання не реєструвала. Також, сама позивач пропустила строк звернення до нотаріальної контри із заявою про прийняття спадщини, оскільки була юридично не обізнана в порядку та стоках її прийняття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, вказані в позовній заяві. Відповідач - Михайло-Коцюбинська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області в судове засідання явку свого представника не забезпечили, просили розглянути справу за його відсутності. Третя особа - Чернігівська районна державна нотаріальна контора Чернігівської області, в судове засідання явку свого представника не забезпечили, просили розглянути справу за його відсутності. В ході судового розгляду допитана свідок [PERSON] яка пояснила, що знала батька [PERSON] та їй відомо, що остання проживала з батьком в с.Кархівка. Заслухавши позивача, свідка, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступне. [INFO] в с. Кархівка Чернігівського району померла [PERSON] , про що 13.09.1997 Виконкомом Кархівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області зроблено актовий запис № 27 (а.с 13). Згідно довідки Кархівського старостинського округу Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області № 332 від 04.12.2023, на день смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою : [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті проживав та був зареєстрований її син - [PERSON] , [INFO] , який здійснював догляд та вів спільне господарство (а.с.14). Відповідно листа Державного архіву Чернігівської області № А-122 від 22.01.2024, в архіві відсутні відомості про народження у 1938-1940 роках [PERSON] , оскільки книга реєстрації первинних актових записів про народження за 1940 рік до архіву не надходила (а.с.17). [INFO] в с. Кархівка Чернігівського району помер [PERSON] , про що 24.11.2016 року Виконавчим комітетом Кархівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області складено актовий запис № 4 (а.с.18). Таким чином, позивач не має змоги довести факт родинних відносин між померлими [PERSON] та [PERSON] інакше, як через встановлення факту родинних відносин. Встановлення вказаного факту має для позивачки юридичне значення, оскільки пов`язане з її правом на спадкування. Враховуючи те, що Кархівським старостинським округом надана довідка про те, що [PERSON] була зареєстрована та проживала разом з сином [PERSON] , фактично у свідоцтвах про смерть написання прізвищ « [PERSON] » та « [PERSON] » було здійснено внаслідок перекладу з чергуванням двох букв, а у позивача наявні на руках відповідні свідоцтва про смерть, суд прийшов до висновку про встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та її сином [PERSON] . Згідно довідки Кархівського старостинського округу Михайло-Коцюбинської селищної ради № 333 від 04.12.2023, на день смерті [INFO] [PERSON] був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] один (а.с.19). Як слідує з наданої довідки Кархівського старостинського округу Михайло-Коцюбинської селищної ради № 185 від 28 березня 2024 року, після смерті [PERSON] спадщину в [ADDRESS] та області прийняла його дочка [PERSON] , яка протягом 6 місяців після його смерті фактично вступила в управління майном, обробляла земельну ділянку, доглядала за будинком (а.с.22). Родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] підтверджуються Витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (а.с.23, 24, 27, 28). [INFO] померла [PERSON] , про що 03.12.2021 Виконавчим комітетом Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області складено актовий запис № 301 (а.с.25). Відповідно до довідки Кархівського старостинського округу Михайло-Коцюбинської селищної ради № 186 від 28.03.2024, на день смерті [INFO] [PERSON] проживала без реєстрації за адресою : [ADDRESS] одна (а.с.26). За правилами статті 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав нотаріальному органу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з пунктами 3.19 та 3.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджена наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Аналогічні норми містилися і в пункті 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. N 18/5, зокрема, «Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549 Цивільного кодексу). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово - будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої [PERSON] народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним..». Пунктом 112 цієї Інструкції було передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Відповідно до ч.1,2 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Пунктом 1.12 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні такого майна, або вимоги кредиторів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивач просить встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після свого батька [PERSON] та встановити місце відкриття спадщини місцезнаходження належного їй нерухомого майна, а саме в с.Кархівка Чернігівського району та області. Разом з тим позивачем не надано до суду доказів на підтвердження належності [PERSON] , а також [PERSON] нерухомого майна в с.Кархівка. Суду надано відповідь Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про отримання [PERSON] та [PERSON] сертифікатів на земельну частку (пай) по КСП «Кархівка». ( а.с.15-16,20-21) Виходячи з положень цивільно-процесуального законодавства та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», факт прийняття спадщини встановлюється тоді, коли нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Під час розгляду справи судом не встановлено, що заявниця взагалі зверталась до нотаріальної контори і нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності підтвердження вступу у спадщину, а також у зв`язку з необхідністю визначення місця відкриття спадщини. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги про встановлення факту прийняття спадщини та місця відкриття спадщини є передчасними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону. Отже в цій частині заявлені вимоги задоволенню не підлягають. Як встановлено в ході судового розгляду після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась. ( а.с.42) Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є її дочка [PERSON] (а.с. 12). Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом встановленого строку, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Виходячи з рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Виходячи із положень книги 6 ЦК України, спадкове право захищає власність фізичних осіб, позивачі пов`язані зі спадкодавцем кровним походженням, усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача, виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб`єктом яких є позивач. Враховуючи відсутність спору про право позивача на прийняття спадщини після померлої матері, їх пов`язаність зі спадкодавцем кровним походженням, наведені позивачем причини неприйняття спадщини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та визначенню позивачу додаткового після померлої [INFO] [PERSON] терміном три місяці з дня набрання рішенням законної сили. На підставі наведеного,

Outcome: partial