Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

23.09.2024 року адвокат Шевченко Олег Анатолійович, який діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії ВТ № 1052862 від 09.08.2024 року, ордеру на надання правничої допомоги серії ВТ № 1052863 від 09.08.2024 року, в інтересах [PERSON] , [PERSON] звернувся до Дружківського міського суду з позовом до Покровської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначає, що згідно нотаріально посвідченого договору про поділ спадщини від 04.07.2018 року, [PERSON] (мати позивачів 1, 2), [PERSON] , [PERSON] , є спадкоємцями за законом у рівних частинах кожний до майна [PERSON] , 1960 року народження, який помер [INFO] , згідно ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України ( [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину, так як на день смерті спадкодавця була неповнолітньою) та відповідно поданої [PERSON] 19 листопада 2012 року приватному нотаріусу Ясинуватського районного нотаріального округу Дорменюк Ю. М. заяви про прийняття спадщини за № 265, поданою [PERSON] 10 грудня 2012 року приватному нотаріусу Ясинуватського районного нотаріального округу Дорменюк Ю.М. за № 298. Майно, яке входить до складу спадщини складається з наступного: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованого за адресою: [ADDRESS] , який належав спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу будинку від 09 липня 1998 року (нотаріально посвідчений); земельної ділянки площею 2,8 га, 0,21 га та земельної ділянки 0,05 га. Відповідно до ст. 1278 ЦК України [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зробили поділ спадщини. [PERSON] дружині спадкодавця перейшла у власність земельна ділянка площею 2,8 га, 0,21 га та земельна ділянки 0,05 га, про що отримано свідоцтво про право на спадщину за законом. Позивачам 1, 2 дітям спадкодавця переходить у власність (в рівних частинах кожному) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . На підставі вищезазначеного договору з урахуванням здійсненого поділу спадщини [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] будуть видані відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом. Так, з метою отримання свідоцтва на право на спадщину позивачами 1, 2 подано відповідні заяви до приватного нотаріусу Черкаського міського нотаріального округу Кондакової Нелі Володимирівни. Нотаріусом винесено постанови від 27.08.2024 року за № 207/02-31 та від 09.08.2024 року за № 172/02-03 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. В обґрунтування підстав для відмови у вчиненні нотаріальних дій, нотаріус зазначає наступне. Згідно з п. 4.16. п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. На підтвердження права власності спадкодавця на зазначений житловий будинок [PERSON] та [PERSON] наданий Договір купівлі-продажу будинку, що був посвідчений приватним нотаріусом Ясинуватського районного нотаріального округу Єніною Л. М. 09.07.1998 року за реєстровим № 1648. Згідно з п. 3. ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Згідно п. 4.19 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. Згідно з інформацією а Державного реєстру речових прав від 09.08.2024 року відомості про право власності на зазначений будинок відсутні. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Враховуючи те, що у позивачів наявний оригінал договору купівлі-продажу будинку, який зареєстрований в БТІ у відповідності до діючого на момент укладення договору законодавства, вважає, що позовні вимоги про визнання права власності на будинок є обґрунтованими, не суперечать чинному законодавству, а тому підлягають задоволенню. Дружківський міський суд Донецької області ухвалою від 24.09.2024 року вказану позовну заяву залишив без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали. 02.10.2024 року представник позивачів [PERSON] через систему «Електорнний суд» на виконання ухвали суду від 24.09.2024 року подав до суду заяву про усунення недоліків. До заяви додані квитанції про сплату судового збору та довідка про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 29.09.2024 року (унікальний реєстраційний номер 201-20240929-0008496686). Дружківський міський суд Донецької області ухвалою від 07.10.2024 року прийняв до розгляду, відкрив провадження у вказаній цивільній справі, розгляд справи вирішив здійснювати в порядку загального позовного провадження, та призначив по вказаній справі підготовче засідання. Відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву. Дружківський міський суд Донецької області ухвалою від 28.11.2024 року закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Представник позивачів [PERSON] у судове засідання не з`явився, 17.12.2024 року від нього надійшла заява про розгляд справи без участі позивачів та представника позивача, підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник Покровської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області у підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини своєї неявки він суд не повідомив. Заяв та клопотань про розгляд справи без його участі або про відкладення судового засідання від відповідача на адресу суду не надходило. У строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження, відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів, заочно у відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, проти чого позивач не заперечує. На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна\~особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Судом установлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що 16.07.2012 року складено відповідний актовий запис № 23, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконкомом Первомайської сільської ради Ясинуватського району Донецької області (арк. с. 25). 19.11.2012 року приватним нотаріусом Дорменюк Ю. М. після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 53749359, номером у нотаріуса 93/2012 (арк. с. 33). Майно, яке входить до складу спадщини складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованого за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки площею 2,8 га, 0,21 га та земельної ділянки 0,05 га. Відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 09.07.1998 року серії ААО № 678860, посвідченого приватним нотаріусом Ясинуватського районного\~нотаріального округу Єніною Л. М. та зареєстрованого в реєстрі за № 648, [PERSON] продала, а [PERSON] купив житловий будинок на земельній ділянці, що знаходиться в [ADDRESS] (арк. с. 23-24). З реєстраційного посвідчення, виданого Донецьким бюро технічної інвентаризації 15.09.1998 року, вбачається, що житловий будинок, який розташований у [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 09.07.1998 року № 648 і записано в реєстрову книгу № 6 під реєстровим № 979 (арк. с. 34). Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду по [ADDRESS] , складеного 02.07.1998 року, загальна площа будинку складає 105,0 кв. м, житлова 58,1 кв. м, підсобна 46,9 кв. м (арк. с. 35-41). З довідки про оціночку вартість об`єкта нерухомості вбачається, що оціночна вартість житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , становить 792310,27 грн (арк. с. 59-61). Згідно з договором про поділ спадщини від 04.07.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Ясинуватського районного нотаріального округу Дорменюк Ю. М. та та зареєстрований в реєстрі за № 514, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , діючи добровільно і перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій та керуючи ними уклали договір про таке. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є спадкоємцями за законом у рівних частках кожний до майна [PERSON] , який помер [INFO] ( [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину, так як на день смерті спадкодавця була неповнолітньою) та відповідно поданої [PERSON] 19 листопада 2012 року приватному нотаріусу Ясинуватського районного нотаріального округу Дорменюк Ю. М. заяви про прийняття спадщини за № 265, поданою [PERSON] 10 грудня 2012 року приватному нотаріусу Ясинуватського районного нотаріального округу Дорменюк Ю. М. за № 298. Відповідно до ст. 1278 ЦК України [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зробили поділ спадщини за яким: [PERSON] дружині спадкодавця переходить у власність земельна ділянка площею 2,80 га з кадастровим номером 1425585400:04:000:0322, земельна ділянка площею 0,21 га з кадастровим номером 1425585400:04:000:1193 та земельна ділянки 0,05 га з кадастровим номером 1425585400:04:000:2022, що розташовані на території Первомайської сільської ради Ясинуватського району Донецької області, передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; [PERSON] , [PERSON] дітям спадкодавця, переходить у власність (в рівних частинах кожному) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . На підставі цього договору з урахуванням здійсненого поділу спадщину [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] будуть видані відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом (арк. с. 31-32). Приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Кондаковою Н. В. винесено постанови від 09.08.2024 року за № 172/02-31 та 27.08.2024 року за № 207/02-31 про відмову [PERSON] , [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку в праві на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з неможливістю підтвердити право власності [PERSON] на спадкове майно. Згідно з наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією вся територія Донецького району Донецької області з 07.04.2014 року є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України. Відповідно до статті 41 Конституції України, частини першої статті 319, частини першої статті 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно із частиною першою\~статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 цього Кодексу). Зі\~ст. 317 ЦК України вбачається, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною 2 статті 328 ЦК України\~встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З приписів\~статті 391 ЦК України слідує, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно\~зі ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачами у позові про визнання права власності є особи, які вже є власниками. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Відповідно до\~ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленомузаконом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Відповіднодо ч. 4 ст. 334\~\~ЦК України\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно з вимогами цього\~Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникло до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з ч. 3 ст. 2 Закону у випадках, визначених ст. 28 цього\~Закону, та в інших випадках, визначених законом, що передбачено ч. 4 ст. 3\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. Згідно з ч. 2\~ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону, виникають, змінюються та припиняються з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 22\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Згідно із ч. 1 ст. 24\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~однією з підстав для відмови в державній реєстрації прав є те, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Частина 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~передбачає, що будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті у випадках, визначених\~статтею 28\~цього Закону, та в інших випадках, визначених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 3\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. До 01 січня 2013 року державна реєстрація права власності на нерухоме майно проводилася Бюро технічної інвентаризації, із видачем про це документів (Витягів) або проставлення відповідних штампів (відміток) на самому документі. Така реєстрація проводилася БТІ в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (в якому реєструвалися виключно квартири, будинки, приміщення). Відсутність реєстрації права власності відповідно до\~Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. З огляду на те, що з реєстраційного посвідчення, виданого Донецьким бюро технічної інвентаризації 15.09.1998 року, вбачається, що житловий будинок, який розташований у [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 09.07.1998 року № 648 і записано в реєстрову книгу № 6 під реєстровим № 979, і це посвідчення містить проставлений відповідний штамп ДКП «Бюро технічної інвентаризації м. Донецька», суд дійшов висновку, що речове право [PERSON] на нерухоме майно є дійсним, оскільки його реєстрація проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Пунктом 9 ч. 1 ст. 27\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. Надані позивачами докази по справі свідчать про дотримання законодавства, що діяло на момент реєстрації права власності на житловий будинок. На підставі викладеного, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та підстав позову, оцінивши наявні у справі докази на предмет їх належності, достовірності та достатності, аналізуючи встановлені у справі обставини, беручи до уваги, що у позивачів відсутня можливість підтвердити своє право власності на майно в інший спосіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати за позивачами право власності на кожним на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, з огляду на відсутність вимог про компенсацію понесених позивачем витрат по сплаті судового збору, користуючись принципом диспозитивності, визначеним ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому на підставі ст. 141 ЦПК України\~суд вважає за доцільне залишити їх за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved