Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-16 00:00:00

Представник позивача звернувся в Пустомитівський районний суд Львівської області з позовом, у якому просив стягнути з відповідача 4980 англійських фунтів, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на дату подання позовної заяви становить 230401 грн. 69 коп. Мотивував позовні вимоги тим, що [INFO] помер батько сторін [PERSON] 12 серпня 2008 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину спадкового майна. Вказав, що [PERSON] відповідно до заповіту успадкував після смерті свого брата [PERSON] грошову суму у розмірі 9960 англійських фунтів. 30 травня 2013 року [PERSON] , як спадкоємець майна [PERSON] , в присутності уповноважених осіб від асоціації Українців отримав належні сторонам грошові кошти та підписав документ, у якому підтвердив, що отримав згадану вище суму і зобов`язувався розділити таку порівну з позивачем. 27 березня 2023 року [PERSON] звернулась із вимогою до відповідача про виконання свого зобов`язання та сплати їй грошових коштів у розмірі 4980 англійських фунтів. Водночас, відповідачем не виконано зобов`язання перед позивачем. З огляду на вказане, просив позовні вимоги задовольнити покликаючись на ст.ст. 261, 509, 511, 524, 525, 526, 530, 626, 636, 1216, 1223, 1266 Цивільного кодексу України. Ухвалою від 12 березня 2024 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано десятиденний строк для усунення недоліків, описаних у такій. 13 березня 2024 року представником позивача [PERSON] [PERSON] подано клопотання, яким усунуто недоліки позовної заяви. Ухвалою від 19 березня 2024 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано десятиденний строк для усунення недоліків, описаних у такій. 21 березня 2024 року представником позивача [PERSON] [PERSON] подано клопотання, яким усунуто недоліки позовної заяви. Ухвалою від 25 березня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 05 квітня 2024 року представником відповідача [PERSON] [PERSON] подано заяву про ознайомлення з матеріалами цивільної справи, з якими ознайомилась 09 квітня 2024 року, про що розписалась у такій. 15 квітня 2024 року та 16 квітня 2024 року представником відповідача [PERSON] [PERSON] подано відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказала, що стороною позивача в якості доказу долучено копію розписки відповідача від 30 травня 2013 року, однак така засвідчена лише печаткою представника позивача без зазначення дати такого засвідчення, а інформація про місцезнаходження оригіналу такої відсутня. Крім цього, з долученої копії розписки вбачається, що на такій міститься підпис свідка, однак відсутні дані, які б надали можливість його ідентифікувати, що ставить під сумнів такий доказ та унеможливлює його виклик до суду для надання особистих пояснень про обставини підписання розписки і отримання грошових коштів [PERSON] . Покликаючись на практику Верховного Суду, вказала, що копія розписки є неналежним доказом у справі на підтвердження позовних вимог про стягнення заборгованості за такою. З огляду на вказане, просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Крім цього, долучила заяву про витребування у позивача оригіналу розписки від 30 травня 2013 року. Розпорядженням № 31 від 16 квітня 2024 року та протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Пустомитівського районного суду Львівської області визначено головуючого суддю Мусієвського В.Є. 29 травня 2024 року представником позивача [PERSON] [PERSON] подано заяву, у якій просив провести підготовче судове засідання без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав та просив такі задовольнити. Додатково повідомив, що ознайомлений з відзивом і оригінал боргової розписки позивач зможе надати суду для ознайомлення під час дослідження письмових доказів та за вимогою суду. З огляду на вказане, просив закрити підготовче провадження і призначити справу до судового розгляду по суті. 30 квітня 2024 року представником відповідача [PERSON] [PERSON] подано клопотання про виклик свідка [PERSON] . Протокольною ухвалою суду від 30 травня 2024 року клопотання представника відповідача [PERSON] [PERSON] про виклик свідка задоволено, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Щодо заявленого представником [PERSON] клопотання про витребування у позивача оригіналу розписки від 30 травня 2013 року вирішено оглянути оригінал такої відповідно до вимог ст.ст. 229, 235 ЦПК України. 09 грудня 2024 року представником позивача [PERSON] [PERSON] подано клопотання, згідно мотивів якого просив проводити розгляд справи у відсутності сторони позивача. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві, просив такі задовольнити. 17 грудня 2024 року протокольною ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] . [PERSON] про допит свідка [PERSON] , яке ним заявлено всупереч вимог ч. 3 ст. 91 ЦПК України. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги заперечив в повному обсязі. Вказав, що [PERSON] є його рідною сестрою, а їх батько [PERSON] помер [INFO] . М. Галай, який залишив у спадок 9960 англійських фунтів та є рідним братом його батька, помер у 2012 році в Англії. В травні 2013 року він разом із дружиною [PERSON] поїхали та отримали в асоціації українців грошові кошти в розмірі 9960 англійських фунтів, половину з яких у серпні-вересні 2013 року передав позивачу [PERSON] , однак розписки в сестри не отримував. Зазначив, що його сестрою штучно ініційовано судовий процес, оскільки він відмовився відчужити батьківський будинок, який по 1/2 частці належить сторонам. Представник відповідача [PERSON] просив застосувати строк позовної давності. Вказав, що оригінал розписки у сторони відповідача відсутній, така є сумнівною та не представлена для огляду стороною позивача, а тому не може бути покладена судом в основу ухваленого судового рішення. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , [INFO] , пояснив, що є сином відповідача [PERSON] . Вказав, що був свідком, коли його тітка [PERSON] погрожувала батькові фізичною розправою, однак стосовно яких обставин виникла суперечка не знає. Зазначив, що [PERSON] та [PERSON] тривалий час перебувають у неприязних стосунках. Повідомив, що у 5-ти річному віці він пам`ятає, як чоловік [PERSON] пошкодив його батькові автомобіль. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, незважаючи на обов`язок надати для огляду оригінал письмового доказу, копія якого долучена ними до матеріалів справи. Заслухавши пояснення відповідача та його представника, допитавши свідка, розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. В силу ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 19 грудня 2007 року Виконавчим комітетом Добринівської сільської ради Рогатинського району, актовий запис № 26. У відповідності до положень ст. 1220 ЦК України в день смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 1261-1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З свідоцтва про право на спадщину серії ВКР № 777912, посвідченого 12 серпня 2008 року державним нотаріусом Рогатинської районної державної нотаріальної контори Андрейків Т.В., встановлено, що спадкоємцями майна померлого [PERSON] є в рівних частках його діти [PERSON] та [PERSON] . Із розписки від 30 травня 2013 року, яка написана [PERSON] в присутності уповноваженої особи від асоціації українців у Великій Британії, останній отримав грошові кошти у розмірі 9960 англійських фунтів, які залишив у спадщину [PERSON] , та зобов`язувався розділити такі порівну зі свою сестрою. До матеріалів справи стороною позивача долучено складені іноземною мовою письмові докази, переклад яких не здійснено, однак не заперечуються стороною відповідача, що такі є свідоцтвом про смерть [PERSON] та його заповіт на користь [PERSON] . Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За ч.ч. 1, 2 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов`язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов`язку щодо першої сторони. В силу вимог ч.ч. 1, 2 ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. У ст. 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Звертаючись з позовною заявою до суду, представник позивача [PERSON] [PERSON] зазначає, що вказані грошові кошти належали батькові сторін [PERSON] , який прийняв такі у спадок після смерті свого брата [PERSON] . Водночас, як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] помер [INFO] у Великій Британії. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Цивільна дієздатність, як і цивільна правоздатність, припиняється з настанням смерті фізичної особи. Таким чином, [PERSON] , цивільна правоздатність та дієздатність якого припинена внаслідок його смерті [INFO] , не міг прийняти у спадщину грошові кошти в розмірі 9960 англійських фунтів після смерті свого брата [PERSON] , який помер [INFO] , а тому відповідно відсутні підстави для спадкування таких сторонами. З огляду на вказане, грошові кошти в розмірі 9960 англійських фунтів, про які зазначає представник позивача [PERSON] [PERSON] , не є об`єктом спадкового майна після смерті [PERSON] та не можуть бути предметом спору при розгляді справи про стягнення грошових коштів за розпискою в порядку спадкування за законом. Отримавши грошові кошти в розмірі 9960 англійських фунтів, які не є об`єктом спадкового майна після смерті [PERSON] , у відповідача [PERSON] не виникло жодного обов`язку здійснити поділ таких та половину повернути [PERSON] . В силу ч. 1 ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). За ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Таким чином, до вказаних правовідносин не може застосовуватись Книга шоста Цивільного кодексу України, яка регулює правовідносини спадкування, оскільки спірні грошові кошти не є спадковим майном [PERSON] , а також Книга п`ята Цивільного кодексу України, що регулює поняття зобов`язання та сторін в такому. Окрім цього,\~всилу вимог ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що обставини, якими представник позивача мотивував позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому у задоволенні таких слід відмовити. За ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір з відповідача на користь позивача стягненню не підлягає.

Outcome: dismissed