Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-19 00:00:00

[PERSON] , звернувся в суд з позовом до ПрАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просить їх задовольнити. Крім того, додав, що автомобіль «Део Ланос» державний номерний знак « [NUMBER] » є його власністю, а відповідач [PERSON] без його згоди перетягнув в інше місце. Внаслідок цього, відповідачем [PERSON] йому було пошкоджено задній бампер, а саме подряпано. Він вважає, що такі пошкодження спричинив саме [PERSON] , оскільки раніше цього не було. Позивач не зміг пояснити в чому полягає завдана йому моральна шкода. Вказав, що його автомобіль з 2001 року. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позові та просить їх задовольнити. Представник відповідача Приватного акціонерного\~товариства «Національна\~акціонерна страхова\~компанія «Оранта» в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Причин своєї неявки суду не повідомив. Водночас, 28 червня 2024 року подав до суду відзив на позовну заяву в якому з підстав викладених у ньому, просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] , відмовити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, вважає їх безпідставними і такими, що не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Вказав, що він відбуксирував автомобіль позивача, оскільки той заважав йому виїхати автомобілем із гаражу, при цьому він попередньо телефонував до позивача, який не відповідав на дзвінок та до його дружини, яка на його прохання забрати автомобіль, нецензурно виражалась і говорила, що вони будуть паркувати автомобіль там, де вони захочуть. При буксируванні автомобіля позивача приблизно на 2 м, він жодних пошкоджень його транспортному засобу не спричинив. Коли приїхали працівники поліції і оглядали автомобіль [PERSON] , то було чітко видно, що подряпина на задньому бампері повністю в порохах, що свідчить про те, що вона була ще раніше, а тому працівники поліції не вбачали у його діях ознак як кримінального так і адміністративного правопорушення. Просить у задоволенні позову відмовити за безпідставністю позовних вимог. Вважає, що позивач таким чином вирішив заробити за його рахунок кошти. Судом встановлено, що позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги вказує, що 15 квітня 2023 року, відповідач [PERSON] самовільно відбуксирував його транспортний засіб «Део Ланос» державний номерний знак « [NUMBER] », внаслідок чого такий транспортний засіб отримав механічні пошкодження (подряпина на бемпері). За даним фактом позивачем було викликано працівників поліції. Провівши перевірку, відділом поліції було видано довідку якою встановлено відсутність складу кримінального та/або адміністративного правопорушення в діях [PERSON] . З метою визначення матеріального збитку позивачем було замовлено звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №150/04-23 в СОД ТОВ «Клевер Експерт», висновком якого було визначено вартість матеріального збитку в розмірі 10 004,64 грн. Як вказує позивач у позовній заяві, оскільки його цивільно-правова відповідальність була застрахована в ПрАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», отже на його думку страховик з моменту настання страхового випадку був зобов`язаний виплатити йому страхове відшкодування, у зв`язку з чим він звернувся до відповідача ПрАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» з відповідною заявою, на що отримав відмову у зв`язку з відсутністю підстав для виплати страхового відшкодування. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги [PERSON] просить суд стягнути з відповідача [PERSON] моральну шкоду в розмірі 5000 грн та з відповідача ПрАТ «Національна\~акціонерна страхова\~компанія «Оранта» матеріальну шкоду в розмірі 10004,64 грн. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позовної заяви [PERSON] , слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до приписів статті 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За змістом статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час ухвалення рішення суд у відповідності до вимог статті 264 ЦПК України повинен вирішити чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом. Як вбачається\~з п.3\~ч.2\~ст.11\~ЦК України\~підставами виникнення\~цивільних прав\~та обов`язків,\~зокрема,\~є: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ч.ч.2,3 ст.509 ЦК України з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу виникають зобов`язання. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. В силу ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Будь-яких належних та допустимих доказів того, що [PERSON] діяв неправомірно та завдав моральної шкоди позивачу, матеріали позовної заяви не містять, навпроти з довідки СПД №2 (м.Підгайці) ВП №1 (м.Бережани) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області від 25 квітня 2023 року видно, що внаслідок проведеної працівниками поліції перевірки, в діях [PERSON] не виявлено складу ані адміністративного, ані кримінального правопорушення по вищевказаному факту, тобто вина [PERSON] , як обов`язкова ознака складу будь-якого правопорушення, а також як обов`язкова умова для відшкодування особою моральної чи матеріальної шкоди, відсутня. Також з матеріалів справи неможливо встановити причинно-наслідковий зв`язок між подією та наслідком, оскільки ті пошкодження, які встановлені оцінювачем не мають прив`язки саме до події, яка зі слів позивача відбулась 15 квітня 2023 року. Даним висновком визначено лише вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «Daewoo Lanos» державний номерний знак « [NUMBER] » та вартість його відновлювального ремонту, при цьому, коли саме такі збитки були заподіяні та ким саме, ані зазначений висновок, ані матеріали справи в цілому, не містять. Отже, підсумовуючи вищезазначене, будь-яких законних та обґрунтованих підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення із [PERSON] моральної шкоди, немає. Що стосується вимоги позивача про стягнення з ПрАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» матеріальної шкоди в сумі 10\~004, 64 грн суд зазначає наступне. 21 березня 2024 року між позивачем та відповідачем ПрАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що було видано Поліс №АТ/4331042. Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон про ОСЦПВ) передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяною життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто, виходячи із суті такого страхування, названий Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника заподіювача шкоди. Згідно ст. 5 Закону про ОСЦПВ об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, які не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно ст. ст. 9, 22-31, 35, 36 вказаного Закону настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом порядку. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону). Отже, обов`язок страховика на відшкодування матеріальної шкоди виникає за умови настання цивільно-правової відповідальності страхувальника, тобто в даному випадку позивача. Однак, позивач в позовній заяві зазначає, що саме йому була завдана шкода, а отже цивільно-правова відповідальність у нього не виникла. А тому, такі відносини, вищезазначений договір між позивачем та ПрАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» не регулює. Вищевказане узгоджується з постановою КЦС ВС від 16 червня 2023 року по справі № 910/14262/21 в якій ВС зауважує, що обов`язковою передумовою виникнення договірного зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі, є попередня наявність деліктного зобов`язання. Також суд погоджується з доводами відповідача ПрАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про те, що позивач обґрунтовуючи розмір матеріальної шкоди посилається на Звіт про оцінку вартості матеріального збитку власнику колісного транспортного засобу №150/04-23 від 09 травня 2023 року, який проведено [PERSON] , однак такий оцінювач не мав права оцінювати розмір матеріального збитку та/або проводити експертне дослідження, які відносяться відповідно до індексу та виду експертної спеціальності 12.2 «Визначення вартості дорожніх транспортних засобів, розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу». Оскільки, при проведенні звіту оцінювач досліджував розмір збитку, завданого власнику транспортного засобу, однак у нього відсутня необхідна кваліфікація, передбачена індексом та видом експертної спеціальності 12.2 «Визначення вартості дорожніх транспортних засобів, розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу». За даними які містяться у розд.1. «ЗАГАЛЬНІ ПОЛОЖЕННЯ» зазначено: «Проведення оцінки доручено Баранкову Олегу Олександровичу, який має кваліфікацію оцінювача у напрямку оцінки майна: «Оцінка об?єктів у матеріальній формі» і спеціалізацію «Оцінка колісних транспортних засобів». Кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ №8135 від 27.07.2013 р. Посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача МФ №0863-ПК від 30.11.2022 р. Натомість Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (надалі - Закон України «Про оцінку»), передбачено, що: Професійна оціночна діяльність регламентується ч.1 ст.4 Закону України «Про оцінку», згідно якої діяльність оцінювачів та суб?єктів оціночної діяльності полягає в організаційному, методичному та практичному забезпеченні проведення оцінки майна, розгляді та підготовці висновків щодо вартості майна, тобто професійна оціночна діяльність полягає у визначені лише вартості майна, а не інших параметрів, таких як сума матеріальної шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу. Стаття 1 Закону України «Про оцінку» визначає сферу застосування Закону України «Про оцінку», згідно якої положення цього Закону поширюються на правовідносини, які виникають у процесі здійснення оцінки майна, майнових прав, що належать фізичним та юридичним особам України на території України та за її межами. Сфера Закону України «Про оцінку» розповсюджується виключно на оцінку, тобто на вирішення питання про вартість об?єкта права власності або інших прав. Стаття 3 Закону України «Про оцінку» визначає поняття процесу оцінки майна, майнових прав, згідно якої оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб?єкта оціночної діяльності. КЦС ВС в своїй постанові від 16 листопада 2022 року у справі №335/2566/18 зауважує, що у висновку експерта щодо визначення розміру завданого збитку повинно бути зазначено, що він виконується для суду і що експерт повідомлений про кримінальну відповідальність. Інакше висновок експерта буде розцінений як неналежний доказ. Такого зазначення у висновку оцінювача [PERSON] щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №150/04-23, який доданий позивачем до позовної заяви, немає. За наведених вище обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, слід відмовити у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на позивача в межах ним понесених. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed