Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

Виклад позиції позивача, відповідачів, третіх осіб. Процесуальні дії. Позивач, через свого представника адвоката Брайко Ю.В., звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з вказаною позовною заявою, та свої уточнені позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] (далі по тексту Позивач) звернувся до Сумської міської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку загальною площею 0,05 га, кадастровий номер 5910136600:23:007:0016, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала його батьку [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкоємцем після смерті батька був його син [PERSON] , який прийняв спадщину на будинок, а на земельну ділянку не встиг оформити свої спадкові права. Згідно матеріалів спадкової справи спадкоємцем майна [PERSON] , є тільки його рідний брат [PERSON] . Сумською міською державною нотаріальною конторою було відмовлено у вчинені нотаріальних дій та винесено постанову від 06 серпня 2024 року №2755/02-31, мотивуючи тим, що відсутній Державний акт на вказану земельну ділянку та за життя [PERSON] не оформив спадкове майно на себе, але прийняв його. Згідно довідки від 08.03.2023 року №730/02-14 після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину є його брат - [PERSON] , [INFO] РНОКПП [NUMBER] . Після цього, Позивач звернувся до Відповідача з заявою про державну реєстрацію прав на вказану земельну ділянку та на майно, за померлим [PERSON] . Але, йому було відмовлено в проведенні реєстраційних дій, рішення №71566955 від 13.02.2024 року. Право власності на земельну ділянку за померлим батьком підтверджує архівний витяг з рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради народних депутатів від 17.02.1994 року №70, згідно якої [PERSON] була передана у приватну власність земельна ділянка, площею 0,05 га, за адресою: [ADDRESS] та був побудований житловий будинок. Після його смерті, спадкоємцем став його син (брат Позивача) [PERSON] , який набув права власності в порядку спадкування на житловий будинок А-1 з надвірними будівлями та спорудами: кухні 2Б», сіней «б», вбиральні «Г», сараю «Д», погрібу «п/г», огорожі №1-3 під [ADDRESS] , загальною площею 47,7 кв.м., житловою площею 32,2 кв.м після смерті батька, [PERSON] , померлого [INFO] , згідно рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.05.2016 року, справа №592/3871/16-ц. Але, земельну ділянку не встиг оформити, та помер [INFO] . А тому, його брат (Позивач), ЯКИЙ Є ЄДИНИМ спадкоємцем наразі оформлює право власності на земельну ділянку, щоб потім оформити право власності на житловий будинок. Тому просить визнати за [PERSON] [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,0491 га, з кадастровим номером 5910136600:23:007:0016, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 04.09.2024 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.09.2024 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.09.2024 відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.10.2024 витребувано у Сумській міській державній нотаріальній конторі (м. Суми прос. Шевченка, 3) спадкову справу №459/2022 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; витребувано у приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Цирулик В.В. копію спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 08.10.2024 від представника відповідача Сумської міської ради надійшов Відзив на позовну заяву згідно зазначили, що просять суд прийняти законне та обґрунтоване рішення суду не порушуючи прав та законних інтересів інших осіб. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.10.2024 залучено до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] ( [ADDRESS] ); [PERSON] ( [ADDRESS] ); [PERSON] ( [ADDRESS] ). Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.11.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та представник позивача, представник відповідача, треті особи у судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи. Фактичні обставини, встановлені судом. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Дослідивши та вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1ст. 5 ЦПК). Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Судом встановлено, що згідно Паспорту громадянина України серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] у м. Суми, місце реєстрації [ADDRESS] . Згідно Свідоцтва про смерть [NUMBER] від 02.10.1998, [PERSON] помер [INFO] у віці 69 років, актовий запис №1257. Згідно Свідоцтва про смерть [NUMBER] від 10.03.2022, [PERSON] помер [INFO] у віці 61 років, актовий запис №992. Матеріалами Спадкової справи №8/2016 [PERSON] , Спадкової справи №459/2022 [PERSON] , підтверджуються родинні відносини між [PERSON] (батьком), [PERSON] (сином), [PERSON] (сином). Згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії Сумської міської державної нотаріальної контори від 06.08.2024 за №3755/02-31, відмовлено [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку загальною площею 0,05 га, кадастровий номер 5910136600:23:007:0016, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 08.03.2023, було заведено спадкову справу №69610190 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем є [PERSON] . Згідно Довідки Сумської міської державної нотаріальної контори №730/02-14 від 08.03.2023, згідно матеріалів спадкової справи №459/2022, після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину є його брат [PERSON] , [INFO] . Згідно Відповіді про розгляд звернення Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради №Г-920/06,01-21 повідомили, що земельна ділянка за вказаною адресою вже була передана із земель комунальної власності у приватну власність громадян, СМР не має правових підстав для повторного надання земельної ділянки у приватну власність. Згідно Архівного витягу Виконавчого комітету СМР народних депутатів №1471 від 03.08.23, Рішенням №70 від 17.02.94 про передачу в приватну власність земель, передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель в межах норм, [PERSON] земельну ділянку 0,05 га за адресою [ADDRESS] . Згідно Довідки Управління «ЦНАП м. Суми» за №2406 від 26.02.2016, [PERSON] , 1928 р.н. дійсно був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , з 26.10.1974 по день смерті (помер [INFO] ). На момент смерті разом з ним був зареєстрований [PERSON] , 1960 р.н. (син). Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.05.2016 (справа №592/3871/16-ц), Позовні вимоги [PERSON] задоволено. Визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування на житловий будинок А-1 з надвірними будівлями та спорудами: кухні «Б», сіней «б» сараю «В», вбиральні «Г», сараю «Д», погрібу «п/г», огорожі №1-№3 під [ADDRESS] , загальною площею 47,7 кв. м., житловою площею 32,2 кв. м. після смерті батька, [PERSON] , померлого [INFO] . Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до ст.1261 ЦК України діти спадкодавця у першу чергу мають право на спадкування. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК). У відповідності до ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до положення ч. 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як роз`яснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) рішення від 10.02.2010). За таких умов суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивача про визнання за ним права власності на земельну ділянку, не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір слід залишити за ним.

Outcome: approved