Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

15 листопада 2023 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до ГУНП в Полтавській області, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої органом, що здійснює досудове розслідування ( в порядку ст. 56 Конституції України). В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що він є власником будинковолодіння розташованого за адресою: [ADDRESS] та автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Transporter», реєстраційний номер [NUMBER] , 2015 року випуску. 10.05.2023 у належному позивачу будинковолодінні після 15 години у його відсутність та відсутність його дружини, невідомі особи одягнені у форму працівників Національної поліції України, шляхом використання декількох одиниці спеціальної важкої та іншої техніки, умисно механічно пошкодили ворота домогосподарства, проникли на територію домоволодіння, грубо перемістили з місця стоянки належний йому автомобіль, умисно завдавши значних механічних пошкоджень. Такими діями працівників поліції йому було завдано значної майнової шкоди через пошкодження майна. За діагностування та ремонт пошкоджених воріт позивачем було сплачено ФОП [PERSON] 27423 гривні. Вартість ремонту транспортного засобу, згідно Звіту №300 про оцінку майна (визначення вартості відновлювального ремонту з врахуванням зносу), станом на 10.05.2023 становить 74052,33 грн. Крім того, вартість робіт по незалежній оцінці автомобіля становить 5000 грн. Таким чином, загальна сума збитків, яких зазнав внаслідок пошкодження майна позивач становить 106475 грн. 33 коп. З посиланням на вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, позивач просив суд стягнути за рахунок коштів Державного бюджету України на його користь на відшкодування завданої йому службовими особами ГУНП в Полтавській області майнової шкоди в сумі 106475 грн. 33 коп., а також понесені ним судові витрати. 20.11.2023 судом відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 20.12.2023, відповідачам установлено строк для подання відзиву на позов. 18.12.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача ГУНП в Полтавській області, відповідно до якого відповідач просив відмовити у задоволенні позовної заяви [PERSON] . В обґрунтування своєї позиції по справі посилався на те, що 26.04.2023 старшим слідчим СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Ігнатченком Ю.В. на підставі ухвали слідчого судді було проведено обшук на території домогосподарства за адресою: [ADDRESS] . У ході обшуку було виявлено транспортний засіб «ЗИЛ 130», який у подальшому було опечатано та залишено для зберігання на місці вилучення. 27.04.2023 ухвалою слідчого судді по справі №541/1665/22 було накладено арешт на транспортний засіб «ЗИЛ 130» та визначено місцем зберігання територію спеціального майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засіб за адресою: вул. Мінзаводська, 14а, м. Миргород, помістити вищевказаний ТЗ до зазначеного майданчика шляхом його транспортування із домогосподарства за адресою: [ADDRESS] . 10.05.2023 старшим слідчим відділу Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Ігнатченком Ю.В. на виконання ухвали слідчого судді було вилучено вищезазначений ТЗ на штрафмайданчик з території домогосподарства за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що на території домогосподарства виїзд через ворота був перекритий транспортним засобом марки «Volkswagen» моделі «Transporter» днз [NUMBER] та створював перешкоду для вилучення транспортного засобу «ЗИЛ 130» його було переміщено від воріт на узбіччя, без завдання будь-яких пошкоджень. ГУНП в Полтавській області діяло у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України. 21.12.2023 до суду надійшов відзив відповідача Державної казначейської служби України, у якому відповідач просив у задоволенні позову відмовити в частині заявлених позовних вимог до Державної казначейської служби України. Обгрунтовуючи свою позицію по справі, посилається на те, що з урахуванням норм чинного законодавства дії ГУНП в Полтавській області не підпадають під норми ч. ч. 1-5 ст. 1176 ЦК України, тому шкода завдана фізичній особі унаслідок іншої дії або бездіяльності органу досудового розслідування, прокуратури або суду відшкодовується на загальних підставах, тобто особою, яка її завдала. Відшкодовувати матеріальну шкоду завдану протиправними діями посадової особи ГУНП в Полтавській області, у разі її доведення, має саме юридична особа, працівник якої своїми діями чи бездіяльністю привів до завдання шкоди, тобто безпосередньо ГУНП в Полтавській області за рахунок його бюджетних асигнувань. Підстави для стягнення матеріальної шкоди з Державного бюджету України через Державну казначейську службу на користь позивача відсутні. 11.01.2024 судом задоволено клопотання позивача про виклик та допит у судовому засіданні свідків, закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду на 12.02.2024. Розгляд справи неодноразово відкладався з поважних причин. 06.03.2024 судом до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено [PERSON] . Позивач [PERSON] та його представник адвокат Чернюк В.Д. у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали повністю, з підстав зазначених у позовній заяві, просили позов задовольнити. Представники відповідачів ГУНП у Полтавській області та Державної казначейської служби України, заявлені позовні вимоги не визнали у повному обсязі, просили у задоволенні позову відмовити, з підстав, зазначених ними у відзивах на позов. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є поліцейським ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, заступивши на чергування у складі ГРПП близько 20 год. 30 хв., прийшло повідомлення про пошкодження майна по [ADDRESS] . Позивач з дружиною повідомили, що у них було пошкоджено майно. Від позивача та його дружини були відібрані пояснення. Їм показали автомобіль марки «VolkswagenTransporter», на ньому були пошкодження: нижні крила, передні та задні, були вм`ятини. Заявники повідомили, що ворота також не зачиняються та що майно пошкоджене під час проведення обшуку. Йому не відомо, чи були ворота та автомобіль пошкоджені раніше, яке було прийняте рішення за зверненням [PERSON] йому не відомо. Свідок [PERSON] суду пояснив, що у травні 2023 року, точної дати він не пам`ятає, близько 20 години, він заступив на чергування у складі ГРПП, від Пушкарьової-Неїжборщ Т. надійшло повідомлення про пошкодження майна. Коли вони прибули на місце до них вийшла господарка та повідомила, що пошкоджені ворота та транспортний засіб, водопостачання до будинку. Пояснення відбирав його колега, проводилася відеофіксація. Ворота не зачинялися, які були механічні пошкодження автомобіля не пам`ятає. Безпосередньо свідком події він не був, нібито пошкодження майна сталося під час обшуку та вилучення транспортного засобу. Допитана, як свідок [PERSON] , суду пояснила, що вони з чоловіком покинули домоволодіння, вдома була сестра і малолітня дитина. Сестра зателефонувала та повідомила, що біля будинковолодіння поліцейські, військові, автівки, маніпулятори. Вони з чоловіком спостерігали по камерах відеонагляду те, що відбувалося у них вдома. Поліцейські підігнали маніпулятор, кинули стрілу, якийсь чоловік в цивільному одязі переліз через паркан, різаком зрізав замок з воріт, автомобіль «VolkswagenTransporter» заважав, вони почали його «чалити». Маніпулятором переставляли, при цьому авто двічі падало, потім почали відтягати. «Маніту»» заїхав у двір, застряг, при цьому пошкодив водопровід. На подвір`ї вони знайшли ухвалу слідчого судді про обшук. Вона викликала поліцію, просила направити СОГ, щоб зафіксувати неправомірність дій, проте лише близько 21 год. приїхала група реагування патрульної поліції, щоб зафіксувати обстановку. Якби слідчий зателефонував, то вони з чоловіком відчинили б ворота і не було б необхідності пошкоджувати майно. Вони зверталися до експерта з метою оцінити завдані збитки, повідомляли ГУНП в Полтавській області. Домоволодіння є їхнім спільним з чоловіком майном, по свідоцтву про реєстрацію автомобіль належить чоловіку, проте він був придбаний у період зареєстрованого шлюбу. Унаслідок протиправних дій працівників поліції на автомобілі утворилися вм`ятини, подряпини, був зрізаний замок, а внаслідок людської сили на воротах був зламаний механізм: рейка зігнулася, ролики розпалися, була пошкоджена труба водогону, внаслідок чого довелося повністю змінювати ввід. Повідомила, що вона є фізичною особою - підприємцем, відсутність автомобіля на протязі двох тижнів, призвело до значних витрат, дитина не мала можливості їздити до репетиторів, в басейн. Самостійних позовних вимог вона не заявляє, підтримує позов свого чоловіка. Із матеріалів справи установлено, що [PERSON] є власником житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5-6, 7). Автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Transporter» реєстраційний номер [NUMBER] належить [PERSON] (а.с. 8). 26.04.2023 у кримінальному провадженні №12022170550000084 від 09.02.2022 на підставі ухвали слідчого судді №541/1665/22 від 24.04.2023 було проведено обшук за адресою: [ADDRESS] , під час якого було виявлено автомобіль марки «ЗИЛ 130» номер шасі [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , автомобіль залишено для зберігання на місці виявлення (а.с. 9-11, 97-101). 10.05.2023 у кримінальному провадженні №12022170550000084 від 09.02.2022 на підставі ухвали слідчого судді №541/1665/22 від 08.05.2023 було проведено обшук за адресою: [ADDRESS] у ході якого було виявлено та вилучено автомобіль марки «ЗИЛ 130»днз [NUMBER] (а.с. 102-105, 109). Згідно накладних №27/06/02 та №27/06/01 від 27.06.2023 виданих ФОП [PERSON] вартість діагностування та транспортних витрат [PERSON] становить 1880 грн.; вартість комплектуючих для ремонту, транспортних витрат та робіт по заміні комплектуючих воріт становить 25543 грн. (а.с. 12, 13). Відповідно до звіту №300 про оцінку майна (визначення вартості відновлювального ремонту з врахуванням зносу) автомобіль «VolkswagenTransporter» реєстраційний № [NUMBER] ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи» вартість відновлювального ремонту, з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу, без ПДВ на автозапчастини становить 74052 грн. 33 коп., дата оцінки 17.05.2023 (а.с. 14-47). Вартість робіт по незалежній експертній оцінці становить 4000 грн., транспортні витрати - 1000 грн., разом 5000 грн., що підтверджується актом прийому-передачі робіт по незалежній оцінці (а.с. 48). Згідно ухвали слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29.05.2023 зобов`язано прокурора Миргородської окружної прокуратури внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за заявою [PERSON] від 19.05.2023 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України (а.с. 49-50). Судом також були переглянуті відеозаписи надані сторонами (а.с. 109, 238). Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень ( ст. 56 Конституції України). На підставі вказаної норми відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України). Частиною дугою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й інші способи відшкодування шкоди. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Згідно з частиною першою статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. У частинах третій та сьомій вказаної статті, викладених у вигляді бланкетних норм, вказано, що порядок та підстави відшкодування шкоди органом, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратурою або судом регулюються законом. Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. За ст. 30 Конституції України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування. Як видно із приписів ч. 6 ст. 236 КПК України слідчий, прокурор під час проведення обшуку має право відкривати закриті приміщення, сховища, речі, долати системи логічного захисту, якщо особа, присутня при обшуку, відмовляється їх відкрити чи зняти (деактивувати) систему логічного захисту або обшук здійснюється за відсутності осіб, зазначених у частині третій цієї статті, ким є власник чи інша особа за його відсутності. Із матеріалів справи установлено та не оспорюється усіма учасниками судового розгляду, що у домоволодінні позивача 10.05.2023 було проведено обшук на виконання ухвали слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08.05.2023. Суддею було надано дозвіл на проведення відповідних слідчих дій, а саме обшуку. При цьому суд, зазначає, що в цьому випадку достатність підстав наведених у клопотанні слідчого та доданих до нього документів, які були подані слідчому судді, судом не оцінюється, оскільки таку оцінку вже було надано слідчим суддею та за результатами розгляду відповідного клопотання було постановлено ухвалу про дозвіл на проведення обшуку, яка оскарженню не підлягає, при цьому ні КПК України ні ЦПК України не передбачено повноважень суду при розгляді цивільної справи здійснювати повторну оцінку законності або незаконності, достатності підстав для прийнятого раніше слідчим суддею рішення про проведення обшуку. Відповідно до протоколу обшуку, 10.05.2023 проведено обшук за місцем проживання позивача, який було проведено за відсутності власника домоволодіння. Ворота до будинковолодіння розташованого по [ADDRESS] було відчинено шляхом спилювання замка. Обшук проводився з метою відшукання, вилучення речей та предметів кримінального правопорушення, виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення. Зокрема з метою відшукання та вилучення автомобіля марки «ЗИЛ 130» днз [NUMBER] . Перешкодою для вилучення відшуканого автомобіля був належний позивачу транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «Transporter» реєстраційний номер [NUMBER] , у зв`язку з чим за допомогою спецтехніки даний транспортний засіб було переміщено. Як повідомив позивач [PERSON] та його дружина третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] , їм було відомо про те, що на території їхнього будинковолодіння проводиться обшук, вони спостерігали за діями поліцейських за допомогою камер відеоспостереження, за місцем проведення обшуку були присутні повнолітні члени сім`ї позивача, проте жодних дій щодо усунення перешкоди не вживали. За таких обставин, слід дійти висновку, що втручання у право позивача на недоторканість та повагу до житла було здійснено у відповідності до встановленої законом процедури, та переслідувало легітимну мету - здійснення розслідування кримінального правопорушення. Зворотного стороною позивача доведено не було. Як встановлено судом, ухвала слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку від 08.05.2023 не скасована, незаконність дій працівників Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області при проведенні обшуку не встановлена. Наявність ухвали слідчого судді про зобов`язання внести відомості до ЄРДР по заяві [PERSON] від 19.05.2023 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, не підтверджує неправомірність дій слідчого під час проведення обшуку проведеного у будинковолодінні позивача 10.05.2023, а є підставою для проведення досудового розслідування. Кінцевого рішення позивачем не надано, клопотань про його витребування судом стороною позивача не заявлялося. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені в ст.1176 ЦК. У даній справі підставою для відшкодування шкоди позивач зазначає пошкодження працівниками поліції його майна. Однак це не входить до переліку дій, передбачених ч. 1 ст. 1176 ЦК України, тому вказані положення ЦК України застосуванню не підлягають. Отже, за відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила ч. 6 цієї статті і така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст. ст. 1173, 1174 цього кодексу). Відповідно до ч. 1 ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків. За таких обставин, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є одночасна наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі №920/715/17 (провадження № 12-199гс18) зроблений висновок, що «застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування». При цьому, відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, що викладені в постановах від 12.03.2019 у справі № 920/715/17, від 10.10.2018 у справі №640/3837/17; від 04.07.2018 у справі № 638/14260/16, відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. У спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки відповідача та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою полягає у тому, що наслідки у вигляді шкоди настають лише в результаті неправомірної поведінки відповідача. Таким чином, позивач повинен довести, що протиправні дії чи бездіяльність є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - безумовним наслідком такої протиправної поведінки. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. У позовній заяві позивач посилається на те, що під час проведення обшуку у належному йому на праві приватної власності будинковолодінні було пошкоджене його майно, вважав, що вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави. Відтак, неправомірні дії ГУНП в Полтавській області щодо проведення обшуку в домоволодінні позивача в результаті чого пошкоджено майно позивача є основним предметом доказування у цій справі. Позивачем не надано суду доказів стосовно незаконності проведеного 10.05.2023 обшуку у будинковолодінні позивача, а також належних та достатніх доказів на підтвердження факту пошкодження його майна, а саме: воріт та автомобіля. Позивачем не доведено спричинення йому майнової шкоди в розмірі зазначеному у позові. Наявність видаткової накладної про вартість діагностики та ремонту воріт не свідчить про їх пошкодження саме під час проведення обшуку та в обсязі зазначеному позивачем. Звітом про оцінку майна установлено, що автомобіль «VolkswagenTransporter» реєстраційний № [NUMBER] на момент його огляду 17.05.2023 мав механічні пошкодження та визначено вартість відновлювального ремонту, проте, вказаним звітом не доводиться, що механічні пошкодження були завдані саме 10.05.2023 під час проведення обшуку та саме у такому розмірі, як зазначено у звіті. Таким чином, оскільки не було встановлено протиправної поведінки посадових осіб Головного управління Національної поліції в Полтавській області, що є одною із умов для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди, факт заподіяння шкоди, її розмір, тому суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають і у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed