Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-22 00:00:00

У липні 2024 року до Харківського районного суду Харківської області надійшла позовна заява представника Моторно (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, відповідно до якої представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму завданих збитків в порядку регресу в розмірі 107 153,00 грн. та сплачений судовий збір. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилався на те, що 30.09.2022 відбулась дорожньо-транспорта пригода за участю транспортного засобу «Мерседес», р/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] , транспортного засобу «Renault» р/н [NUMBER] та транспортного засобу «Mitsubishi», р/н [NUMBER] . Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником пошкодженого автомобіля «Renault» р/н [NUMBER] є [PERSON] , водій [PERSON] . Згідно постанови Октябрського районного суду м. Полтави, [PERSON] визнано винним у правопорушенні, передбаченим ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху. Вказана постанова набрала законної сили. На дату скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Так, потерпіла особа звернувся до Моторно (транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування шкоди заподіяної пошкодженням транспортного засобу і надала всі необхідні документи. Моторно (транспортного) страхового бюро України здійснило розгляд вказаного випадку, визначило розмір заподіяного збитку та здійснило на користь потерпілої особи регламенту виплату у розмірі 103\~557,57 грн. Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 107\~153,00 грн. Вказані обставини і вимусили представника позивача звернутися до суду з зазначеною позовною заявою. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09 серпня 2024 року позовну заяву Моторно (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу передано на розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2024 справу розподілено судді Труханович В.В.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2024 року прийнято позовну заяву та відкрито спрощене позовне провадження за позовною заявою Моторно (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Призначено судове засідання. Представник позивача адвокат Проц А.В. (який діє на підставі довіреності від 19.12.2023) в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечувала і представник позивача по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як\~встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, 30 вересня 2022 року, о 08 годині 30 хв, [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки\~«Mercedes-Benz Sprinter 208 CDI»\~д.н.з. [NUMBER] по просп. Героїв Харкова, біля будинку №273 К, в м.Харкові, порушив п.п.12.1,13.1 ПДР, а саме не дотримався безпечної швидкості руху , безпечної дистанції, здійснив зіткнення з транспортним засобом «Renault Kengoo», д.н.з. [NUMBER] , який по інерції здійснив зіткнення з транспортним засобом «Mitsubishi Outlander», д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок автопригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями\~\~ [PERSON] порушив вимоги\~п.п.12.1,13.1 ПДР\~України, за що передбачена відповідальність за\~ст. 124 КУпАП. Відповідно до постанови Октябрського районного\~суду м.\~Полтави від 30.11.2022 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу (а.с.5). Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року: за ч. 4 статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. Згідно частини 6\~статті 82 ЦПК України\~постанова суду у справі про\~адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З матеріалів\~справи вбачається,\~що власником\~пошкодженого автомобіля\~«Renault» р/н [NUMBER] є [PERSON] ,\~що підтверджується\~ свідоцтвом\~про реєстрацію\~транспортного засобу\~(а.с.\~10). На дату скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди відповідач [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.12). Таким чином, водій пошкодженого автомобіля «Renault» р/н [NUMBER] , [PERSON] та власник [PERSON] - 28 червня 2024 року повідомили Моторне (транспортне) страхове бюро України про дорожньо-транспортну пригоду та в подальшому звернулись до МТСБУ з заявою про отримання відшкодування шкоди (а.с. 9, 35). Разом з тим, згідно Звіту від 14.11.2022 № 259 про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу«Renault» р/н [NUMBER] склала 103\~557,57 грн. (а.с. 13-17). МТСБУ\~здійснило регламентну\~виплату потерпілій\~в розмірі:\~103\~557,57\~грн., що підтверджується\~платіжним дорученням\~№822639\~від 08\~лютого 2023\~року. Крім того, позивачем були понесені додаткові витрати на послуги експерта у розмірі 1\~682,95 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1031841 від 27 грудня 2022 року (а.с. 38-39). Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 107\~153,00 грн. Представник позивача вказує, що відповідач [PERSON] на час дорожньо-транспортної пригоди не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, у зв`язку з чим МТСБУ має право на відшкодування понесених витрат в порядку регресу. Відповідно до ч. 1\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі\~ст. 12 ЦПК України\~та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно зі\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2\~статті 78 ЦПК України\~зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з вимогами ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Зі статті 5 зазначеного Закону вбачається, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією i здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», законодавства України та свого Статуту. Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно зі ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до п. 40.3 ст. 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Згідно з ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує, у встановленому законом порядку, оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу), до винної особи у розмірі визначеного відшкодування. Згідно ст. 38.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, спричинена джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання чи утримування якого створює підвищену небезпеку; особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відтак, в судовому засіданні було достовірно встановлено, що [PERSON] є винним у скоєнні ДТП, між його діями та шкодою, завданою власнику автомобіля Renault» р/н [NUMBER] ,\~під керуванням\~ [PERSON] є безпосередній зв`язок, така шкода була відшкодована МТСБУ, а тому з [PERSON] підлягає стягненню в порядку регресу сума страхового відшкодування, виплачена, як з водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність та витрати на проведення незалежної оцінки у загальному розмірі, з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 107\~153,00 грн. Виходячи з викладеного, враховуючи надані позивачем докази і ненадання відповідачем відзиву на позов з відповідними запереченнями та доказами на їх підтвердження, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Моторно (транспортного)\~страхового бюро\~України до\~ [PERSON] про\~відшкодування шкоди\~в порядку\~регресує обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Окрім того, на підставі вимог\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений відповідно до платіжного доручення № 894584 від 21 червня 2024 року у сумі 3\~028,00 грн. (а.с.1). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved