Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 17.03.2023 р. між ТОВ «Укркредитфінанс» та відповідачем було укладено в електронній формі договір про відкриття кредитної лінії №1172-4871, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 8300,00 грн. строком на 300 днів, зобов`язавшись повернути кредит та сплатити 3% на день за користування кредитом. Посилаючись у позові на те, що відповідач кредитні зобов`язання не виконав належним чином, внаслідок чого станом на 12.06.2024 р. утворилась кредитна заборгованість в загальному розмірі 75771,00 грн., з яких: 8 300,00 грн.\~заборгованість за тілом кредиту, 67471,00 грн.\~заборгованість за процентами, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача вказану заборгованість. Учасники справи не скористалися правом брати участь у судових засіданнях. Представник позивача в окремо поданій суду заяві просив суд про розгляд справи у його відсутності. На підставі ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 17.03.2023 р. між позивачем, як кредитодавцем, та відповідачем, як позичальником, укладено в електронній формі договір про відкриття кредитної лінії №1172-4871, за умовами якого (п.п.2.1-2.4, 4.1-4.8, 5.1, 5.3) кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту 8 300,00 грн. із заявленим строком 18 календарних днів (базовий період строку кредитування) та із загальним строком кредитування\~ 300 календарних днів, а позичальник зобов`язався повернути кредит не пізніше останнього календарного дня загального строку кредитування (10.01.2024 р.), сплативши проценти за користування кредитом в розмірі 3% на день. Викладені обставини підтверджуються копією вказаного кредитного договору. Факт виконання кредитодавцем своїх договірних зобов`язань та отримання відповідачем кредитних коштів підтверджуються копією довідки про перерахування суми кредиту №1172 4871 від 17.03.2023 р. На підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76- 80 ЦПК України, судом також встановлено, що на відміну від кредитодавця позичальник належним чином свої договірні зобов`язання за договором про відкриття кредитної лінії №1172 4871 від 17.03.2023 р. не виконав, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість за цим кредитним договором станом на 12.06.2024 р. утворилась заборгованість в загальному розмірі 75771,00 грн., з яких: 8 300,00 грн.\~заборгованість за тілом кредиту, 67471,00 грн.\~заборгованість за процентами, що підтверджується розрахунком заборгованості. Процесуальні дії у справі: -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.08.2024 р. справа прийнята до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Правовідносини, які виникли між сторонами у справі, окрім положень зазначених вище договорів, врегульовані нормами\~ЦК України,\~Закону України «Про споживче кредитування»,\~Закону України «Про електронну комерцію»,\~Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст. 15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право у встановленому законом порядку звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.ст. 11,\~525,\~629 ЦК України\~підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмовій формі (ст.ст.1054,\~1055 ЦК України, ст.13 Закону України «Про споживчий кредит»). Нормою\~ст.1054 ЦК України\~визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Аналогічні положення містить норма\~ст.1 Закону України «Споживче кредитування». За змістом ст.ст. 202,\~205,\~207,\~626,\~639 ЦК України\~договір, як різновид правочину, вважається таким, що вчинений у письмовій (електронній) формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Положеннями\~ст.3 ч.1 п.5 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний договір\~домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Нормами ч.ч. 3-6\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Нормою\~ст.12 Закону України «Про електронну комерцію»\~встановлено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 3 ч.1 п.п.6, 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором\~дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор\~алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Частинами 12, 13\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Статтями\~5,\~8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~визначено, що електронний документ\~документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Частиною 7\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому\~ЦК України,\~ГК України, а також іншими актами законодавства. Згідно до\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. Частиною 1\~ст.530 ЦК України\~передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому за змістом\~ст.612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст.610,\~611 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Нормою\~ст.625 ЦК України\~передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно\~ст.16 ЦК України\~однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Оцінюючи дослідженні в ході розгляду справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за договором про відкриття кредитної лінії №1172 4871 від 17.03.2023 р., суд дійшов висновку, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між позивачем, як кредитодавцем, та відповідачем, як позичальником, вказаного кредитного договору в електронній формі, яка прирівнюється за законом до письмової, шляхом прийняття (акцепту) відповідачем пропозиції (оферти) кредитодавця укласти такий договір у мережі Інтернет, як різновиду інформаційно-телекомунікаційної системи. При цьому прийняття відповідачем пропозиції укласти означений договір здійснено шляхом підписання електронного примірника кредитного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. За таких обставин вищевказаний кредитний договір за своїм змістом та формою відповідає вимогам, визначеним законом на момент його укладення, та є підставою для виникнення у сторін цього договору прав та обов`язків, передбачених цим договором. Свої договірні зобов`язання кредитодавцем виконано в повному обсязі та надано відповідачу кредит в обумовленій договором сумі. Натомість, відповідач свої договірні зобов`язання у визначений договором строк не виконав, оскільки тіло кредиту та проценти за його користування у повному розмірі та строки, а також станом на час розгляду справи не повернув. За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність заявлених позовних вимог, а отже і про можливість їх задоволення в повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.ст.133,\~141 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, понесені останнім при зверненні до суду судові витрати у справі у вигляді судового збору в розмірі 2422,4 грн.

Outcome: approved