Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування суми франшизи внаслідок ДТП. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 29.11.2023 о 00:36 у м. Києві по вул. Вінграновського, буд. 2, відбулося ДТП за участю автомобіля Ford Mondeo, днз [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобіля Renault Megane, днз [NUMBER] , який належить [PERSON] та який отримав механічні пошкодження. Постановою Київського апеляційного суду від 27.02.2024 у справі №753/22854/23, встановлено, що [PERSON] на автомобілі Ford Mondeo рухаючись заднім ходом, допустив зіткнення з припаркованим автомобілем Renault Megane. За заявою [PERSON] до АТ «СГ «ТАС» їй виплачено 15 608,85 грн майнового відшкодування, на підставі діючого на час ДТП полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії №АР/ 6551388, яким було застраховано автомобіль Ford Mondeo. Відповідно до інформації АТ «СГ «ТАС» розмір франшизи за цим договором складає 3 200 грн. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача суму франшизи та судові витрати. Ухвалою суду від 16.07.2024 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням справи до розгляду по суті в порядку спрощеного провадження. 27.09.2024 представник відповідача подала відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.Так, Постановою Київського апеляційного суду від 27.02.2024 у справі №753/22854/23 провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП закрито, у зв`язку із відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення. Згідно даної Постанови, із матеріалів справи про вчинення адміністративного правопорушення убачається, що [PERSON] , рухаючись заднім ходом на автомобілі Ford Mondeo, допустив зіткнення із припаркованим автомобілем Renault Megane. Тобто у цьому випадку, причиною дорожньо-транспортної пригоди стало не порушення [PERSON] пунктів 12.1; 13.1, 1.5 ПДР України, а рух транспортного засобу під керуванням [PERSON] заднім ходом, що регулюється іншим пунктом Правил дорожнього руху України. Проте, жодних фактів щодо наявності заподіяних збитків даним судовим рішенням не встановлювалося. Більш того, з вказаної постанови неможливо встановити, що саме відповідач порушив правила дорожнього руху, а не позивач порушив ПДР в частині паркування транспортного засобу. Вина [PERSON] в порядку передбаченим чинним законодавством України не доведена. Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження протиправності поведінки відповідача; наявність у позивача будь-яких збитків; доказів причинного зв`язку між протиправною поведінкою правопорушника та збитками. Жодні норми чинного законодавства України не зобов`язують відповідача компенсувати суму франшизи. Згідно положень цивільного законодавства, позивач має право вимоги виключно на відшкодування шкоди, тобто, збитків, які він поніс. Проте, згідно Заяви про страхове відшкодування від 25.01.2024, позивач погодилася з тим, що розмір страхового відшкодування складає 15 608 грн 85 коп з вирахуванням франшизи (якщо така наявна згідно умов договору) та не наполягає на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Отже, позивач не проводила жодних оцінок чи експертних досліджень щодо визначення розміру збитків, більш того, відсутні будь-які експертні дослідження, що встановлюють наявність збитків та їх причинно-наслідковий зв`язок із обставинами, що відбувалися 29.11.2023. Позивачем не надано звіту про оцінку майна (акт оцінки майна). У зв`язку з чим просить відмовити у задоволені позову. 04.11.2024 представник позивача подав письмові пояснення, в яких зазначає, що нормами п.36.6 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Як вбачається з постанови Київського апеляційного суду від 27.02.2024 у справі № 753/22854/23, [PERSON] , рухаючись заднім ходом на автомобілі Ford Mondeo, допустив зіткнення із припаркованим автомобілем Renault Megane, який належить позивачу, однак у протоколі про адміністративне правопорушення не вказане правильне посилання на конкретну норму закону, тобто пункт та підпункт Правил дорожнього руху, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Разом з тим апеляційний суд зазначив, що сам факт дорожньо-транспортної пригоди, тобто подія, що сталася під час руху транспортного засобу, установлений та підтверджений матеріалами справи, а також доведено, що [PERSON] є особою, причетною до цієї події. Хоча суд апеляційної інстанції і прийшов до висновку про відсутність в діях [PERSON] порушення п.12.1, 13.1, 1.5 Правил дорожнього руху України, що вказує на відсутність об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, однак це не спростовує порушення [PERSON] інших пунктів Правил дорожнього руху України при здійсненні руху автомобілем заднім ходом, що призвело до пошкодження належного позивачу автомобіля. Отже, відсутність в матеріалах справи судового рішення, яким [PERSON] був би притягнутий до відповідальності за скоєння дорожньо-транспортної пригоди не може бути достатньою підставою для відмови в позові, оскільки таке рішення є обов`язковим для суду, проте, не єдиним доказом наявності вини заподіювача шкоди. Як вказано в постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі №234/16272/15-ц з огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (частина друга статті 166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкода була завдана не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Звертає увагу, що представником відповідача не спростовано факт керування відповідачем автомобілем Ford Mondeo 29.11.2023, який допустив зіткнення із припаркованим належним позивачу автомобілем Renault Megane, а також не підтверджено жодними доказами порушення з боку позивача чи іншої особи ПДР при паркуванні автомобіля Renault Megane. У зв`язку з чим просить позов задовольнити повністю. 15.11.2024 представник відповідача подала додаткові пояснення, в яких зазначає, що постановою Київського апеляційного суду від 27.02.2024 у справі №753/22854/23 провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП закрито, у зв`язку із відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення. Постанова суду про відсутність в діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, звільняє такого водія від відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП. Так, по-перше, Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження протиправності поведінки Відповідача. По-друге, Позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували наявність у Позивача будь-яких збитків. По-третє, у матеріалах справи не міститься доказів щодо причинного зв`язку між протиправною поведінкою правопорушника та збитками. У зв`язку з чим просить в задоволені позову відмовити. Позивач у судове засідання не з`явилася. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явився. Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити у задоволені позову з підстав наведених у відзиві. Заслухавши учасників, вивчивши матеріали, з`ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи постановою Київського апеляційного суду від 27.02.2024 апеляційну скаргу адвоката Мух К.Б., яка діяла в інтересах [PERSON] задоволено частково. Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 27 грудня 2023 року в частині притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП, тобто вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, з накладенням на нього адміністративне стягнення \~дві тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн\~на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, залишено без змін. Провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП, закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Разом з тим, апеляційний суд зазначив, що «із матеріалів справи про вчинення адміністративного правопорушення убачається, що [PERSON] , рухаючись заднім ходом на автомобілі\~Ford Mondeo,\~допустив зіткнення із припаркованим автомобілем\~Renault Megane. Тобто у цьому випадку, причиною дорожньо-транспортної пригоди стало не порушення [PERSON] пунктів 12.1; 13.1, 1.5 ПДР України, а рух транспортного засобу під керуванням [PERSON] заднім ходом, що регулюється іншим пунктом Правил дорожнього руху України. Отже, у протоколі про адміністративне правопорушення не вказане правильне посилання на конкретну норму закону, тобто пункт та підпункт Правил дорожнього руху, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, що прямо суперечить принципу правової визначеності. Особа, уповноважена складати протокол, належним чином не виклала суть вчиненого адміністративного правопорушення, що призвело до неконкретності змісту зазначеного протоколу».Також апеляційний суд зазначив, що сам факт дорожньо-транспортної пригоди, тобто подія, що сталася під час руху транспортного засобу, установлений та підтверджений матеріалами справи, а також доведено, що [PERSON] є особою, причетною до цієї події. Згідно копії заяви про страхове відшкодування від 25.01.2024, [PERSON] звернулася до АТ «СГ «ТАС» (приватне) з метою відшкодування шкоди заподіяної пошкодженню транспортного засобу Renault Megan з номерним знаком [NUMBER] , під час дорожньо-транспортної пригоди (ДТП) 29.11.2023 з вини [PERSON] , водія транспортного засобу Ford Mondeo з номерним знаком [NUMBER] , договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на дату ДТП серія АР №6551388. Погоджений розмір страхового відшкодування складає 15 608,85 грн з вирахуванням франшизи та не наполягає на проведені оцінки, експертизи пошкодженого майна. Відповідно до копії квитанції про зарахування коштів від 08.02.2024 року [PERSON] перераховано грошові кошти у сумі 15 608,85 грн. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , автомобіль Renault Megan, реєстраційний номер [NUMBER] , належить [PERSON] . Відповідно до копії заяви від 17.04.2024, [PERSON] направила [PERSON] досудову вимогу про компенсування суми франшизи в розмірі 3200 грн. Факт направлення даної досудової вимоги на адресу відповідача підтверджується відповідними документами, виданими Укрпоштою. Згідно копії відповіді, наданої на адвокатський запит Страховою групою ТАС, від 17.05.2024 вих.№925, відповідно умов полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР 6551388 від 15.06.2023 розмір франшизи становить 3200 грн. Відповідно до копії полісу № АР/6551388 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 15.06.2023, транспортний засіб Ford Mondeo, номерний знак [NUMBER] , забезпечений страховиком АТ «СГ «ТАС» (приватне). Страхова сума на одного потерпілого за шкоду життю і здоров`ю становить 320 000 грн, за майно 160 000 грн. Розмір франшизи 3200 грн. Строк дії з 17.06.2023 року до 16.06.2024 року. Згідно копії відповіді від 30.09.2024 року №2069, наданої на адвокатський запит Страховою групою ТАС, 29.11.2023 року мала місце дорожньо-транспортна пригода між водіями транспортних засобів Renault Megane н.з. [NUMBER] та FORD Mondeo н.з. [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу FORD Mondeo н.з. [NUMBER] [PERSON] на момент вказаної ДТП була застрахована AT «СГ «ТАС» (приватне) згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР 6551388 від 15.06.2023 р. Франшиза, згідно Поліса, становить 3200 грн. Згідно Довідки 3023338431768255 про дорожньо-транспортну пригоду, зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху України водієм транспортного засобу FORD Mondeo н.з. [NUMBER] [PERSON] , що стало причиною пошкодження автомобіля Renault Megane н.з. [NUMBER] . Відповідно до заяви про страхове відшкодування від 25 січня 2024 року [PERSON] просила АТ «СГ «ТАС» (приватне) згідно Закону № 1961-IV здійснити відшкодування шкоди заподіяної в результаті пошкодження її транспортного засобу Renault Megane, н.з. [NUMBER] , під час ДТП 29.11.2023 з вини водія ТЗ FORD Mondeo, н.з. [NUMBER] , та погодилася з тим, що розмір страхового відшкодування складає 15 608,85 грн. 08.02.2024 року АТ «СГ «ТАС» (приватне) сплатило [PERSON] погоджену суму страхового відшкодування в розмірі 15 608,85 грн на реквізити вказані в заяві про страхове відшкодування і тим самим страховик повністю виконав свої зобов`язання згідно п. 36.2 ст.36 Закону № 1961-IV. Здійснюючи страхову виплату страховик виходив з обставин встановлених у довідці Національної поліції України № 3023338431768255, про що повідомив [PERSON] у листі за вих. № 02332/9124/ТС від 06.02.2024. Крім того, у вказаній відповіді також було зазначено, що якщо обставини встановлені у довідці Національної поліції України №3023338431768255 та постанові Дарницького районного суду м. Києва від 27.12.2023 р. спростовані постановою Київського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року, тоді страховик після отримання цієї постанови отримає можливість встановити, що підстава, згідно якої [PERSON] отримала 08.02.2024 кошти в розмірі 15 608,85 грн відпала. Відповідно до відповіді від 30.09.2024 року №2070, наданої на адвокатський запит Страховою групою ТАС, 08.02.2024 року АТ «СГ «ТАС» (приватне) сплатило [PERSON] погоджену суму страхового відшкодування в розмірі 15 608,85 грн на реквізити вказані в заяві про страхове відшкодування і тим самим страховик повністю виконав свої зобов`язання згідно п. 36.2 ст.36 Закону № 1961-IV. Таким чином, страховик сплатив страхове відшкодування в розмірі погодженому в заяві потерпілого та без проведення оцінки, експертизи пошкодженого майна. Експертиза щодо наявності причинно-наслідкового зв`язку між пошкодженнями автомобіля RENAULT MEGANE, н.з. [NUMBER] , та обставинами, які мали місце 29.11.2023 року за участю автомобіля FORD MONDEO, н.з. [NUMBER] , на замовлення страховика AT «СЕ «ТАС» (приватне) не проводилася. Відповідно до вимог п.8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. На підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Згідно п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. У п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказано, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. З матеріалів справи вбачається, що позивач зверталась до відповідача з вимогою про відшкодування суми франшизи, проте відповідач не скористався можливістю в добровільному порядку сплатити позивачу суму франшизи. Оскільки, з боку АТ «СГ «ТАС» суму страхового відшкодування було зменшено на розмір франшизи, визначений умовами полісу №АР/6551388, що становить 3200,00 грн, то ця сума має бути відшкодована [PERSON] , як особою з вини якого було завдано майнової шкоди транспортному засобу позивача. Твердження представника відповідача про недоведеність протиправної поведінки відповідача, суми збитків та причинного зв`язку між його протиправною поведінкою та збитками, слід зазначити, що факт дорожньо-транспортної пригоди, та причетність [PERSON] до її вчинення була встановлена постановою Київського апеляційного суду від 27.02.2024 року. Відповідно до частини 2\~статті 1166 ЦК України\~особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, законом встановлено презумпцію вини заподіювача шкоди. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Представником відповідача не спростовано факт керування відповідачем автомобілем Ford Mondeo 29.11.2023, який допустив зіткнення із припаркованим належним позивачу автомобілем Renault Megane. За приписами ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстав у своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Щодо тверджень представника відповідача про відсутність в матеріалах цивільної справи доказів розміру матеріального збитку, якими можуть бути зокрема, звіт про оцінку майна, експертні дослідження, слід зазначити, що узгоджений між потерпілою особою (позивачем) та страховиком розмір страхового відшкодування, не впливає на розмір франшизи, яка була передбачена договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/6551388 укладеним 15.06.2023 між [PERSON] та АТ «СГ «ТАС» (приватне), і яка відповідно до п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має бути компенсована страхувальником або особою відповідальною за завдані збитки. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Разом з позовом представником позивача було подано заяву про розподіл судових витрат, які поніс позивач, після ухвалення рішення по суті позовних вимог в порядку ч. 1 ст. 246 ЦПК України. На підтвердження своїх вимог представником позивача було надано копію договору про надання правничої допомоги №24/2024 від 17.05.2024 року, додаток до договору про надання правової допомоги №24/2024 від 17.05.2024, відповідно до п.2 умов якого клієнт зобов`язується сплатити гонорар за надання правової допомоги у суді першої інстанції на корить адвоката протягом 30 днів з моменту постановлення рішення суду першої інстанції. На підставі викладеного та

Outcome: approved