Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-10 00:00:00

01.08.2024 до суду надійшла позовна заява [PERSON] , третя особа: Четвертий відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції до [PERSON] , в якій просив визнати його батьком малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування позову зазначив, що в грудні 2018 року познайомився з відповідачкою, між ними склались теплі стосунки, виникли почуття любові і взаємної поваги. Щоб укріпити стосунки пара вирішила народити спільну дитину. З огляду на стан здоров`я відповідачки пара вирішила вдатися до лікування безпліддя методом екстракорпорального запліднення. У період з 21.08.2019 по 07.09.2019 вони пройшли курс лікування безпліддя методом екстракорпорального запліднення та трансферу ембріонів в Медичному центрі Вищої акредитаційної категорії «ДРТ-клініка репродуктивної медицини» (м. Харків, пр-т Гагаріна, 38-Б). У результаті проведеного лікування було діагностовано прогресуючу одноплідну вагітність. Після цього [INFO] народилась дитина - [PERSON] , свідченням чого слугує свідоцтво про народження [PERSON] від 14.05.2020 серії [NUMBER] видане Куп`янським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) актовий запис від 14.05.2020 № 137. На момент народження дитини позивачта відповідачка не перебували у зареєстрованому шлюбі. Як наслідок, відомості про батька дитини у свідоцтві про народження [PERSON] були записані на підставі ч. 1 ст. 135 СК України зі слів матері. При цьому батьком дитини був записаний не позивач, а абсолютно стороння особа - громадянин України [PERSON] . На момент вчинення цього запису позивач не знав, що відповідачка здійснила запис про батька дитини у свідоцтві про народження на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Після народження [PERSON] позивач приймав участь у виписці відповідачки і дитини з полового будинку. Після виписки з пологового будинку відповідачка разом з сином і іншими своїми дітьми проживала у [ADDRESS] . У цей період часу позивач отримав роботу у Казахстані, внаслідок чого був змушений часто їздити у відрядження. Після початку широкомасштабного вторгнення Російської Федерації в Україну, а саме з вересня 2022 року, позивач і відповідачка разом з дітьми стали проживати разом за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що усіляко опікувався і продовжує опікуватися сином [PERSON] , повністю утримує дитину, проводить з дитиною багато вільного часу. Зокрема, у період часу з вересня 2023 по березень 2024 року дитина отримувала денний догляд і додаткові логопедичні послуги у ФОП [PERSON] у «[INFO]». Позивач приводив дитину до закладу і забирав її, цікавився розвитком дитини, особисто оплачував послуги. Після цього дитина була влаштована в іншій заклад дошкільної освіти, а саме у ТОВ «ЗАКЛАД ДОШКІЛЬНОЇ ОСВІТИ «ДИТЯЧИЙ САДОК «М». [PERSON] здійснював оплати за виховання та харчування сина [PERSON] . Крім того, позивач зазначив, що усіляко опікується здоров`ям дитини. Зокрема, у липні 2023 року [PERSON] було проведено комплексне лікування зубів. Оплату за лікування вносив позивач [PERSON] . У травні 2024 року, коли дитині вже виповнилося 4 роки, позивач став наполягати на тому, аби саме він був записаний батьком [PERSON] , натомість відповідачка стала заперечувати проти цього. Позивач змушений звернутись до суду із позовною заявою про встановлення батьківства Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12.08.2024 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04.09.2024 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Представник позивача, [PERSON] , в позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі та участі позивача. Відповідачка [PERSON] заяв, клопотань до суду не надала. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , матір`ю якого є [PERSON] , батьком - [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Куп`янським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, наданим Четвертим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у актовому записі № 00048391816 про народження [INFO] [PERSON] відомості про батька дитини вказано у відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частина десята статті 7 СК України). Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю сторін. Одним із способів захисту сімейних прав є встановлення правовідношення (частина друга статті 18 СК України). Дитина має право знати своїх батьків (частина перша статті 7 Конвенції про права дитини). У статті 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122, 125 СК України. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. У частині першій, другій статті 128 СК України визначено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття (частина третя статті 128 СК України). Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України. Відповідно до частини першої статті 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Провадження стосовно встановлення батьківства або його оспорювання стосується «приватного життя» за статтею 8 Конвенції захист прав людини і основоположних свобод, яке охоплює важливі аспекти особистої ідентичності. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері. Рішення щодо встановлення факту батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану. Такі висновки сформульовані Верховним Судом у постановах від 31 січня2024 року у справі № 752/13549/22 (провадження № 61-10510св23), від 13 вересня 2023 року у справі № 552/4291/22 (провадження № 61-6451св23). Верховний Суд у постановах від 11 липня 2023 року у справі № 449/433/22 (провадження № 61-4176св23), від 17 лютого 2021 року у справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), від 21 березня 2018 року у справі № 543/738/16-ц (провадження № 61-4163св18) вказував, що доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (рішення від 07 травня 2009 року в справі Калачова проти російської федерації № 3451/05, § 34). Верховний Суд у постановах від 31 січня 2024 року у справі № 752/13549/22 (провадження № 61-10510св23), від 13 вересня 2023 року у справі № 552/4291/22 (провадження № 61-6451св23) зазначав, що висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є достатньою підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердження або спростування факту батьківства. У справі «Міфсуд проти Мальти» (Mifsud v. Malta, заява № 62257/15, рішення набуло статусу остаточного 29 квітня 2019 року) ЄСПЛ повторив, що ДНК-тест - це науковий метод, наявний для точного визначення батьківства дитини, а його доказове значення значно переважає будь-які інші докази, представлені сторонами для підтвердження або спростування біологічного батьківства. ЄСПЛ у рішенні від 14 березня 2024 року за заявою № 62020/14 у справі «Молдован проти України (Moldovan v. Ukraine)» вказав на те, що висновок експертизи ДНК у таких правовідносинах не можна ігнорувати, оскільки він є чи не єдиним об`єктивним доказом, який може свідчити про факт батьківства однієї особи стосовно іншої. Висновок судової молекулярно-генетичної (судово-біологічної, судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства та без його проведення неможливо встановити факт батьківства за відсутності належних та переконливих доказів. За змістом частини першої статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Згідно з висновком молекулярно-генетичного експертного дослідження № 43657 від 29.07.2024, підготовленого ТОВ «МАМА ПАПА», ймовірність того, що [PERSON] є біологічним батьком дитини [PERSON] , в рамках проведеного дослідження складає 99,999999 %. Згідно зі ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 СК України, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ «Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні» затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Пунктом 2.13.1. «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, передбачено, що підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є в тому числі рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька, матір дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.4 Розділу ІІ «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно із частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає доведеним, що позивач є батьком [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved