Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із заявою, в якій просив визнати недієздатною двоюрідну сестру своєї дружини [PERSON] , [INFO] , та призначити його опікуном. Свої вимоги мотивував тим, що [PERSON] є двоюрідною сестрою його дружини [PERSON] та приходиться йому двоюрідною своячкою. [PERSON] є особою з інвалідністю 2 групи з дитинства, страждає психічним захворюванням, внаслідок чого не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, обмежена в самообслуговуванні, здатності до орієнтації, спілкуванні, у неї порушена вимова, самостійно не може приготувати собі їжу, одягнутися, стежити за власною гігієною, не розуміє обставин, що відбуваються навколо неї, тому потребує постійного догляду та опіки. На даний час він забезпечує їй такий догляд і отримує допомогу по догляду за особою з інвалідністю внаслідок психічного розладу. Його дружина [PERSON] часто хворіє і сама потребує стороннього догляду, який він змушений їй забезпечити. За адресою його місця проживання також зареєстрований їхній син [PERSON] , [INFO] , однак, він з 05.05.2023 року постійно проживає та працює за кордоном і не має можливості здійснювати за ким-небудь догляд. Оскільки інших осіб, які б могли здійснювати догляд за [PERSON] , немає, тільки він забезпечує останній догляд та опіку, то виникла необхідність звернутися в суд з даною заявою. В судовому засіданні заявник та його представник згідно ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АТ № 1059326 від 23.01.2024 року (а.с. 30) адвокат Комарницький Е.Г. викладені у заяві вимоги підтримали з вищенаведених мотивів та просили визнати недієздатною двоюрідну сестру дружини [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , та призначити останнього її опікуном. Представник заінтересованої особи органу опіки та піклування в особі виконкому Долинської міської ради Калуського району Івано-Франківської області згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань № 501773429781 від 12.09.2023 року (а.с. 39-40) І.Креховецький вимоги заявника [PERSON] визнав, вказавши, що опікунська рада прийшла до висновку про доцільність призначення [PERSON] опікуном над недієздатною [PERSON] , 1965 року народження, цей висновок затверджено рішенням виконавчого комітету Долинської міської ради від 25.11.2024 року № 1171, він його підтримує та просить заяву [PERSON] задоволити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи [PERSON] згідно доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги № 017/05.2-7/1317 від 13.02.2024 року (а.с. 47) адвокат Свинтицький І.К. не заперечив щодо визнання [PERSON] недієздатною, оскільки остання внаслідок стійкого психічного захворювання не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Просив встановити над нею опіку та призначити її опікуном [PERSON] , який вже тривалий час і так здійснює за нею догляд. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши всі здобутi й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка (ч. 1 ст. 42 ЦК України). Згідно ст. 55 цього ж кодексу, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 67 ЦК України, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Тлумачення зазначених норм права дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. В ч. 1 ст. 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Згідно ч.ч. 2,4 ст. 63 ЦК України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Як зазначено Верховним Судом у постановах від 07.04.2022 року в справі № 712/10043/20 та від 24.07.2024 року в справі №727/597/24, при призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.06.1999 року за N 387/3680. В постанові Верховного Суду від 08.01.2024 року у справі № 753/1905/22 (провадження № 61-8758св23) зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка. Обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. Такий висновок викладений також в постановах Верховного Суду від 07.04.2022 року в справі № 712/10043/20, від 26.01.2024 року в справі №742/887/23, від 28.02.2024 року в справі № 372/3474/21. Частиною 2 ст. 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки . Сімейний кодекс України регулює зокрема сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини, між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком, між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому (ст. 2 СК України). Згідно абз. 5 п. 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року № 5-рп/99, у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї», членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно разом мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Кодекс законів про працю України передбачає, що близькими родичами чи свояками є батьки, подружжя, брати, сестри, діти, а також батьки, брати, сестри і діти подружжя (ст. 25-1 КЗпП України). Положеннями ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що близькі особи - це члени сім`ї суб`єкта, зазначеного у частині першій статті 3 цього Закону, а також чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний та двоюрідний брати, рідна та двоюрідна сестри, рідний брат та сестра дружини (чоловіка), племінник, племінниця, рідний дядько, рідна тітка, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, батько та мати дружини (чоловіка) сина (дочки), усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням зазначеного суб`єкта. Члени сім`ї: особа, яка перебуває у шлюбі із суб`єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, та діти зазначеного суб`єкта до досягнення ними повноліття - незалежно від спільного проживання із суб`єктом; будь-які особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки із суб`єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі. Отже, законодавством не передбачено вичерпного переліку членів сім`ї та визначено критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Такий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 31.03.2020 року у справі № 205/4245/17 (провадження № 61-17628св19). Отож, член сім`ї (у сімейно-правовому аспекті) - це особа, яка має тісний правовий зв`язок із сім`єю, що ґрунтується на шлюбі, спорідненні, усиновленні, інших формах влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, характеризується спільністю життя та інтересів, наявністю взаємних прав і обов`язків, передбачених сімейним законодавством. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є двоюрідною сестрою дружини заявника [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наступними документами: - свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 12.01.1965 року (а.с. 11), в якому вказано, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] ; - свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 15.02.1964 року (а.с. 12), у відповідності до якого [PERSON] 15.02.1964 року одружилася з [PERSON] та змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] »; - свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 01.02.1972 року (а.с. 13), у відповідності до якого її батьками є [PERSON] та [PERSON] ; - свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 11.09.1993 року (а.с. 25), згідно з яким [PERSON] 11.09.1993 року уклала шлюб з [PERSON] (заявником) та змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] »; - свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 10.02.1964 року (а.с. 14), у відповідності до якого її батьками були [PERSON] та [PERSON] . Таким чином встановлено, що [PERSON] та [PERSON] були рідними сестрами, а отже [PERSON] та [PERSON] є двоюрідними. З довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААБ № 595484 від 07.11.2012 року (а.с. 24) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , встановлено другу групу інвалідності з дитинства, довічно. Як вбачається з висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу № 13/7 від 17.01.2024 року (а.с. 18), [PERSON] , 1965 року народження, є особою з інвалідністю 2 групи внаслідок психічного розладу, за рівнем обмеження життєдіяльності остання обмежена в самообслуговуванні, здатності до орієнтації, спілкуванні, контролі за власною поведінкою, тому потребує постійного стороннього догляду. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 337/2024 від 05.09.2024 року (а.с. 64-67), [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом - помірною розумовою відсталістю, згідно МКХ-10 F71; внаслідок зазначеного розладу [PERSON] не здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними. На підтвердження того, що інших осіб, які б могли здійснювати догляд за [PERSON] немає, заявником долучено свідоцтва про смерть [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , серії [NUMBER] від 09.02.2011 року та серії [NUMBER] від 20.11.2019 року (а.с. 26-27), а також 2 акти обстеження від 17.01.2024 року та від 17.10.2024 року, складені старостою Великотур`янського старостинського округу [PERSON] в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17,96), в яких зазначено, що [PERSON] потребує постійного стороннього догляду внаслідок психічного розладу, а [PERSON] є єдиною особою, що може здійснювати догляд за нею. Відповідно до подання органу опіки та піклування Долинської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Долинської міської ради Калуського району Івано-Франківської області № 1171 від 25.11.2024 року (а.с. 84,85), опікунська рада вважає доцільним призначення [PERSON] , [INFO] , опікуном над [PERSON] , [INFO] , у разі визнання останньої судом недієздатною. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи документами, що [PERSON] , [INFO] , є двоюрідною сестрою по материнській лінії дружини заявника [PERSON] , а отже, сам заявник безпосередньо не перебуває з [PERSON] в родинних відносинах, вказані особи не є близькими родичами. При цьому, вищевказане подання органу опіки та піклування не містить належної мотивації, а також будь-яких обґрунтувань з посиланням на наявні докази, щодо можливості заявника бути опікуном та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення, а містить лише загальне посилання на можливість [PERSON] бути опікуном. В поданні не вказано про наявність чи відсутність у [PERSON] інших родичів, неправильно зазначено, що заявник є чоловіком її сестри, а не двоюрідної сестри по материнській лінії. Також в поданні відсутнє відповідне обґрунтування доцільності призначення опікуном саме заявника, за наявності у [PERSON] рідних брата і сестри, які мають повноцінні родини, а також інших родичів, ближчого ступеня спорідненості аніж заявник. Матеріали справи також не містять будь-яких доказів про наявність у [PERSON] позитивного відношення та прив`язаності до особи, яка бажає стати опікуном, що свідчило б про наявність довірливих та доброзичливих стосунків між ними, а відтак і про те, що призначення опікуном саме заявника відповідатиме її інтересам. Також не враховано той факт, що на даний час [PERSON] проходить військову службу, не встановлено, чи не буде це перешкодою для виконання ним обов`язків опікуна. Одночасно суд вважає за необхідне зазначити, що подання органу опіки та піклування має для суду лише рекомендаційний характер і при постановленні рішення по справі не має пріоритетного значення та повинно враховуватися в сукупності з іншими здобутими в судовому засіданні доказами. Станом на час розгляду справи саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення його опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений ст. 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого призначення, уникаючи можливих зловживань в цьому напрямку, та належним чином мотивувати свій висновок про можливість і доцільність призначення особи опікуном. Судом встановлено, що [PERSON] , яка визнається недієздатною, крім заявника [PERSON] , який є військовослужбовцем, має рідних брата і сестру, які мають своїх дітей, племінників [PERSON] , однак, жодних доказів про об`єктивну неможливість здійснення вказаними особами обов`язків опікуна суду не подано. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що зібрані у справі докази вказують лише на наявність підстав для задоволення заявлених вимог в частині визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатною, оскільки вона внаслідок стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Поряд з тим, подання органу опіки та піклування про призначення [PERSON] опікуном суд вважає необґрунтованим та таким, що прийняте без повного дослідження всіх обставин та із застосуванням суто формального підходу для вирішення питання про призначення його опікуном. Саме лише бажання заявника бути опікуном не може вважатися безумовною підставою для призначення його опікуном над недієздатною [PERSON] . Крім того, [PERSON] не позбавлений можливості надавати посильну допомогу та підтримку недієздатній [PERSON] без відповідного судового рішення. За таких обставин, проаналізувавши матеріали справи, суд не вбачає підстав для задоволення заяви [PERSON] в частині призначення його опікуном над недієздатною [PERSON] . Крім того, суд також звертає увагу на висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року в справі № 545/1691/16-п (провадження № 61-4475св18), відповідно до якого законодавством не передбачено обов`язку того, що визнання особи недієздатною і призначення опікуна, в обов`язковому порядку має відбуватися в єдиному судовому процесі. Відповідно до ст. 65 ЦК України, до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. Зважаючи на те, що суд в задоволенні заяви в частині призначення опікуна відмовив, здійснення опіки над недієздатною [PERSON] слід покласти на орган опіки і піклування за місцем проживання (перебування) недієздатної - тобто орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Долинської міської ради Калуського району Івано-Франківської області, до вирішення питання про призначення опікуна в порядку, визначеному законом. При цьому суд вважає, що з урахуванням досліджених в судовому засіданні доказів та характеру хвороби [PERSON] , слід визначити максимальний строк дії даного рішення про визнання її недієздатною, передбачений ч. 6 ст. 300 ЦПК України, тобто 2 роки. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Згідно ч. 2 ст. 299 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. Судом встановлено, що загальна вартість судово-психіатричної експертизи [PERSON] , [INFO] , становить 6 180,36 грн. з ПДВ, що підтверджується листом Івано-Франківської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» № 02/989-1 від 05.09.2024 року (а.с. 68), тому ці витрати необхідно віднести за рахунок держави. На підставі викладеного, ст.ст. 39,42,55,60,63,65,67 Цивільного кодексу України, Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.06.1999 року за N 387/3680,

Outcome: dismissed