Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача у якому просила припинити (скасувати) обтяження у виді арешту нерухомого майна, що належить [PERSON] , та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відповідний запис про дане обтяження. Свої вимоги мотивує тим, що вона є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшла квартира [ADDRESS] . Позивачка спадщину прийняла, інші спадкоємці відсутні. Звернувшись до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину на квартиру, позивачку було повідомлено про накладений арешту на майно, в т.ч. і на вказану квартиру, а саме 06 листопада 2006 року Новоушицькою державною нотаріальною конторою на підставі постанови державного виконавця державної виконавчої служби у Новоушицькому районі АА658860 від 14 липня 2003 року 04 жовтня 2023 року позивачка направила до місцевого відділу виконавчої служби заяву щодо звільнення з під арешту майна [PERSON] , проте їй відмовили у скасуванні арешту та повідомлено, що даних щодо перебування виконавчих проваджень відносно [PERSON] немає, термін зберігання матеріалів виконавчих проваджень не перевищує три роки, тому, на думку органу ДВС, підстави для зняття арешту з майна боржника відсутні. За рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 12 листопада 2002 року ухвалено стягнути з [PERSON] на користь АКБ «Україна» 7873 грн кредитного боргу та 79 грн 90 коп. державного мита. У провадженні виконавчої служби відсутній виконавчий документ відносно [PERSON] , результати його виконання не відомі. Стягувач у виконавчому провадженні - АКБ «Україна» з 13 квітня 2009 року виключений з реєстру банків у зв`язку із завершенням процедури ліквідації. Строк пред`явлення виконавчого листа, задля виконання якого накладено арешт, до виконання закінчився і він не може бути пред`явленим до виконання. Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Ухвалою суду від 04 липня 2024 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов. Ухвалою суду від 30 липня 2024 року замінено первісного відповідача Новоушицьку селищну раду Хмельницької області належним відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю\~«ЛЕКС НАВІГАТОР». Ухвалою суду\~від 26\~вересня 2024\~року замінено відповідача ТОВ «ЛЕКС НАВІГАТОР» належним відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Лекснавігатор». Ухвалою суду від 24 жовтня 2024 року залучено до участі в цивільній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Дунаєвецький ВДВС у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Ухвалою суду від 28 листопада 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивачки у судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в підготовче засідання представника не направив будучи належним чином повідомленим про таке. Третя особа в підготовче засідання представника не направила будучи належним чином повідомленим про таке. Суд, заслухавши представника позивачки, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, якими вони обґрунтовуються, встановив такі фактичні обставини. Позивачка є дочкою [PERSON] (а.с.10, 21). [INFO] померла [PERSON] (а.с.20). За життя [PERSON] належала квартири [ADDRESS] , вартістю 99510 грн (а.с.14, 22, 23). Після смерті [PERSON] спадщину прийняла позивачка (а.с. 24-26). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно [PERSON] встановлено обтяження всього нерухомого майна відповідно до постанови про арешт майна АА658860 від 14 липня 2003 року державного виконавця Новоушицького відділу ДВС Реуса В.А. (а.с.12). На майно [PERSON] ,\~в тому\~числі і\~на вказану\~квартиру,\~ 14 липня 2003 року накладено арешт (а.с.13). Згідно із повідомленням від 12 жовтня 2023 року відповідно до інформаційної довідки №350090733 відносно [PERSON] встановлено обтяження всього нерухомого майна відповідно до постанови про арешт майна АА658860 від 14 липня 2003 року державного виконавця Новоушицького відділу ДВС Реуса В.А. Відомості щодо звернення стягнення на кошти боржника у відділі ДВС відсутні. Відповідно до автоматизованої системи виконавчих проваджень даних щодо перебування виконавчих проваджень відносно [PERSON] немає. Термін зберігання матеріалів виконавчих проваджень не перевищує три роки, тому підстави для зняття арешту з майна боржника відсутні (а.с.24-26). Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 28 лютого 2024 року, яке залишено без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 21 травня 2024 року, в позові [PERSON] , який поданий її представником - адвокатом Солов`єм Олександром Васильовичем, до Новоушицького відділу державної виконавчої служби у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, про зняття арешту з майна та визнання права власності у порядку спадкування відмовлено (а.с.15-18, 24-26). Активи банку «Україна», які не були продані під час процедури його ліквідації, передані в управління ТОВ «ЛЕКСНАВІГАТОР» на підставі Договору про передавання в управління непроданих активів від 26 лютого 2021 року № 102891, серед яких кредитна заборгованість [PERSON] (а.с.49, 50). ТОВ «ЛЕКС НАВІГАТОР» направив до суду повідомлення, що управителем АКБ «Україна», згідно із договором №102851 від 26 лютого 2021 року, є ТОВ «Лекснавігатор» (код ЄДРПОУ 32957269), а не ТОВ «ЛЕКС НАВІГАТОР» (код ЄДРПОУ 40856598). Згідно із додатку №1 до договору від 26 лютого 2021 року № 102891, [PERSON] має заборгованість за кредитним договором (б/н від 23 серпня 1995 року) у розмірі 292,61 грн (а.с.66). 26 лютого 2021 року ТОВ «БРОКІНВЕСТГРУП» та ТОВ «ЛЕКСНАВІГАТОР» уклали договір про передання в управління непроданих активів (а.с.67-84) У додатку №1 до договору вказана [PERSON] , яка має заборгованість за кредитним договором у розмірі 292,61 грн (а.с.85-88). Відповідач надіслав позивачці рахунок для сплати заборгованості [PERSON] (а.с.172). Позивачка перерахувала кошти відповідачу у розмірі 292,61 грн (а.с.173). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Положеннями статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед інших, припинення дії, яка порушує право. Частиною першою статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон № 606-XIV) передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до частини п`ятої статті 59 Закону № 606-XIV арешт може бути знятий за рішенням суду. Пунктами 1, 2 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Право власності належить до основоположних прав людини. Захист зазначеного права гарантовано ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинне мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до ст.13 міжнародного правового акту повинні бути забезпеченні можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Арешт майна має тимчасовий характер і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками або досудового розслідування або судового розгляду, або виконавчого провадження. Процедури накладення арешту на підставі повідомлення підприємства на законодавчому рівні не існує, тому таке втручання в право власності фактично набуває свавільного характеру, й заінтересована особа розраховує на його припинення. Адже утвердження й забезпечення прав і свобод та надання людині ефективного засобу юридичного захисту від їх порушень з огляду на положення ст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції є головним обов`язком держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Відповідно до\~частини першої\~статті 59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» (далі\~-\~Закон №\~1404-VIII)\~особа,\~яка вважає,\~що майно,\~на яке\~накладено арешт,\~належить їй,\~а не\~боржникові,\~може звернутися\~до суду\~з позовом\~про визнання\~права власності\~на це\~майно і\~про зняття\~з нього\~арешту. Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» (Закон № 1404-VIII) щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню. Законом України «Про виконавче провадження» (Закон № 1404-VIII) не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа у зв`язку з його добровільним виконанням після повернення виконавчого документа стягувачу. Таким чином, [PERSON] , є правонаступником боржника [PERSON] та єдиним спадкоємцем за законом, сплатила заборгованість останньої. Існування спірного обтяження на даний час є безпідставним та порушує права позивачки, адже створює їй перешкоди в оформленні права на спадщину після смерті матері. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved