Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, та просить позбавити батьківський прав [PERSON] , та стягувати із неї аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частки (однієї четвертої) частки усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позов мотивовано тим, що відповідач, який є матір"ю його доньки, свідомо усунулася та нехтує виконанням своїх батьківських обов`язків. Позивач вказує, що відповідач не виявляє зацікавленості у житті дитини, взагалі не спілкується з донькою за допомогою будь-яких засобів комунікації, не намагається встановити контакт. В свою чергу позивач не вчиняє перешкод у спілкуванні відповідача з дитиною. [PERSON] ніяким чином не піклується про доньку, не проявляє заінтересованості у її долі, абсолютно не цікавиться успіхами, станом здоров`я дитини. Внаслідок чого утворилися умови, які шкодять інтересам дитини. Враховуючи вказані обставини, відповідача слід позбавити батьківських прав по відношенню до [PERSON] [INFO] та стягувати із [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 1/4 частки (однієї четвертої) частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечували, після оголошення перерви в судовому засіданні просили продовжувати розгляд без їхньої участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, відзиву на позовну заяву не надала. Представник третьої особи Служба у справах дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, однак надіслав письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON] [INFO] . В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є дружиною брата позивача, може підтвердити, що [PERSON] протягом багатьох років не спілкується із своєю донькою [PERSON] , не приймає участі у житті дитини, не забезпечує її матеріально. [PERSON] проживає з батьком, який її утримує та виховує. Дитина не хоче розмовляти про матір, уникає таких розмов. [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що не пам`ятає, коли бачила маму чи розмовляла з нею, не знає про її місце знаходження. Проживає разом з батьком, не заперечує щодо позбавлення батьківських прав матері. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням змісту статей 223, 280 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.11.2012 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 22.12.2017 Кам"янець -Подільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, [PERSON] народилася [INFO] , в графі мати вказана [PERSON] , в графі батько - [PERSON] . Згідно акту про фактичне проживання особи №16 від 01.07.2024, [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , разом з ним проживає неповнолітня донька [PERSON] [INFO] . Відповідно до довідки виданої ВП №1 (Тернопіль) Тернопільського РУП в Тернопільській області ГУНП від 14.06.2024 №14/115/2/01, [PERSON] перебуває в розшуку, як особа, яка переховується від органів досудового розслідування та розшукується відділенням поліції за підозрою у вчинені кримінального правопорушення пеердбаченого п. 12 ч.2 ст. 115 КК України. Як вбачається із відповіді на адвокатський запит від 01.07.2024 №02-04/72 виданої Тернопільською ЗОШ 1-3 ст. №23, [PERSON] [INFO] дійсно навчається у ТЗОШ 1-3 ст. №23 у 9-А класі з 01.09.2023 року. Впродовж навчального року шкільним життям доньки цікавився лише батько [PERSON] , який відвідував батьківські збори та усі інші заходи за участі батьків. Батько завжди цікавився успішністю [PERSON] . Мати [PERSON] впродовж освітнього процесу не навідувалась у навчальний заклад та не цікавилася навчанням своєї доньки. Відповідно до відповіді на запит №01.1-04/866 від 10.07.2024, [PERSON] перебуває на обліку в лікаря-педіатра амбулаторії ЗПСМ КНП "ЦПМСД" ТМР, у дитячу поліклініку дититну постійно супроводжує батько, рекомендації щодо лікування та обстеження дитини батько виконує. Мама дитини [PERSON] у поліклініку з дитиною не приходила та станом здоров"я [PERSON] у лікаря педіатра не цікавилася. Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №209991509, [PERSON] є влаником квартири [ADDRESS] . Відповідно до довідки виданої викладачем англійської мови [PERSON] від 30.06.2024, [PERSON] відвідує заняття з англійської мови, на заняття її приводить батько [PERSON] ; дитина гарно вихована та доглянута і це заслуга батька. Згідно висновку органу опіки та піклування затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради Тернопільської області від 06.11.2024 №1681 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо доньки [PERSON] [INFO] , орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітньої [PERSON] [INFO] . Неповнолітня [PERSON] на засіданні комісії повідомила, що не пам"ятає коли востаннє бачила маму та з нею розмовляла, а також не знає де вона знаходиться, окрім цього зазначив, що впродовж тривалого часу живе з батьком та перебуває на його утриманні. Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно роз`яснень, викладених в цій Постанові ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Суд вважає, що позивач належними, допустимими та достатніми доказами довів, що відповідач не проявляє турботи та любові по відношенню до своєї дитини [PERSON] , не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, а також не спілкується з дитиною взагалі і, зокрема, в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. За таких підстав суд доходить висновку, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню неповнолітньої дитини [PERSON] , а тому позов є обґрунтованим, доведеним, а відтак таким, що підлягає задоволенню. При цьому суд зазначає, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до положень ч.ч. 2, 3ст. 193 Сімейного кодексу України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню доньки, хоча за віком та станом здоров`я є працездатною, тобто має фізичну можливість працювати, отримувати певний матеріальний дохід та має можливість брати участь в утриманні доньки, оскільки інших доказів суду не надано. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України (в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи майнові інтереси дитини, а також майновий стан відповідача, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] [INFO] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 1/4 частки (однієї четвертої) частки усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.07.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного та

Outcome: approved