Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-19 00:00:00

17 вересня 2024 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] , у якій останній прохає шлюб між ним та нею [PERSON] , зареєстрований 03 лютого 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кобеляцького районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 10 розірвати. Позов обґрунтовує тим, що через різні погляди на життя та несумісність характерів спільне подружнє життя з відповідачкою не склалося, а з травня 2024 року шлюбні відносини припинилися і вони з відповідачкою проживають окремо. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку, а тому розірвання шлюбу в позасудовому порядку не можливе. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано на розгляд головуючому судді Макарчуку С.М. Відповідно до повідомлення Виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області, відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Ухвалою від 09 жовтня 2024 року позов прийнятий до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У судові засідання 11 листопада 2024 року та 20 грудня 2024 року сторони не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Позивачем заявлене клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка правом на подання відзиву не скористалася, будь-яких заяв чи клопотань не подавала. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України та про що постановлено відповідну ухвалу. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 03 лютого 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 03.02.2015 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кобеляцького районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №10. Від зазначеного шлюбу сторони мають одну спільну дитину: доньку [PERSON] , дата народження: [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.02.2015 року . Відомостей про наявність спору про поділ майна між сторонами позовна заява не містить. Питання про місце проживання дитини у позовній заяві не ставиться. Сторонами не заявлено клопотання про надання строку для примирення. Позивач не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачкою. Позивач прохає задовольнити позовну заяву про розірвання шлюбу. Відповідачка свого ставлення до позову та збереження шлюбу не висловила, відзив на позов не подавала. Розірвати шлюб через органи державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки сторони мають неповнолітню дитину. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки, це суперечило б інтересам сторін. Статтею 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має суттєве значення. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд, вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони припинили шлюбні стосунки і відновлювати їх позивачка не має наміру. В зв`язку з вищевикладеним, враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді подружжя, а позивач не бажає продовжувати шлюбні стосунки, тому збереження шлюбу суперечитиме його інтересам, в зв`язку з чим, шлюб необхідно розірвати. Спір про місце проживання неповнолітньої дитини на цей час відсутній. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи, що позивач не змінював дошлюбне прізвище, підстав для вирішення цього питання немає. Питання розподілу судових витрат сторонами не ставилося.

Outcome: approved