Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-09 00:00:00

Позивачка вказує на те, що 12 жовтня 1996 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] , який було зареєстровано виконавчим комітетом Панасівської сільської ради Житомирського (Любарського) району Житомирської області, актовий запис №5. У шлюбі з відповідачем народилося троє дітей, з яких, на даний час лише донька\~ [PERSON] , [INFO] , є неповнолітньою. Спільне життя із відповідачем не склалося, у них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, через поведінку відповідача, який зловживає спиртним. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Кожен з них на даний час живе власним незалежним від іншого життям, спільного господарства не ведуть. Враховуючи вказане, вона, як позивач, скористалася своїм правом та звертається до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу, оскільки примирення між ними не можливе. Ухвалою Любарського районного суду від 10.09.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. За клопотанням відповідача про надання строку на примирення, ухвалою суду від 24.10.2024, прийнято рішення про перехід від розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 31.10.2024, сторонам надано строк на примирення один місяць, а провадження у справі зупинено. У судове засідання, що призначено на 10 год. 00 хв. 10.12.2024 позивачка та її представник не з`явилися. Від останнього надійшла заява, в якій він просить справу розглядати у його відсутності та відсутності позивачки [PERSON] , позовні вимоги своєї довірительки підтримує повністю, примирення позивачка не бажає. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи на адресу суду не надіслав. Частиною 1 ст.223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. 12 жовтня 1996 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Панасівської сільської ради Житомирського (Любарського) району Житомирської області, актовий запис №5, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.7). У шлюбі з відповідачем народилася донька\~ [PERSON] [INFO] , що стверджується свідоцтвом про її народження (а.с.8). Позивачка з відповідачем не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства та спільно не проживають. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу України. Згідно зі ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 Сімейного Кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з п.2 ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, наданий судом строк на примирення не дав позитивних результатів і позивачка примирення не бажає так як перебування в шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із ухваленням рішення суду про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати понесені ним і документально підтверджені в розмірі 1211,20 грн. по сплаті судового збору. Разом з тим, суд не стягує з відповідача на користь позивачки судові витрати по оплаті правової допомоги в сумі 1500 грн., оскільки в матеріалах справі відсутні докази їх понесення.

Outcome: approved