Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-15 00:00:00

11.09.2024 року представник позивача - Живага Л.М. звернулась до суду із вищевказаним позовом у якому просила стягнути з [PERSON] заборгованість за надані послуги з газопостачання природного газу в сумі 5 774,58 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028 грн. В обґрунтування позову зазначала, що ТОВ «Київоблгаз Збут» Вишгородського територіального відділу реалізації, надає послуги з постачання природного газу у Вишгородському районі Київської області на підставі ліцензії на постачання природного газу, виданої 01.07.2015 року Постановою НКРЕКП за №1588 від 21.05.2015 року. Таким чином ТОВ «Київоблгаз Збут» виступає постачальником природного газу для споживачів, розташованих у Київській області. Відповідно до п. 17 ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про ринок природного газу» за №329-VII від 0.04.2015 року, НКРЕКП Постановою за №2496 від 30.09.2015 року затвердила Правила постачання природного газу, що зареєстровані в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за №1382/27827. Згідно розділу 3 Правил постачання природного газу, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором (НКРЕПК), які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Договір постачання природного газу побутовим споживачем укладається з урахуванням ст. ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України, шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора (НКРЕПК) та позивача і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Відповідно до умов зазначеного договору, ТОВ «Київоблгаз Збут» надсилав заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживача з персоніфікованими даними, щодо споживача та його об`єкта за формою, встановленою додатком №1 до договору постачання, разом із супровідним листом за формою, встановленою додатком №2 до договору постачання. Підтвердження (акцептування) приєднання споживача до умов договору постачання є підписаний та повернутий на адресу позивача один екземпляр заяви-приєднання. Таким чином, оскільки [PERSON] не надала Оператору ГРМ письмової заяви про припинення розподілу природного газу на його об`єкті та продовжувала споживати природний газ, договір між відповідачкою та позивачем, як постачальником на якого покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу на території Київської області, вважався укладеним. Між газопостачальною організацією та відповідачкою, як споживачем, укладено типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам укладений, на підставі підписання заяви-приєднання та здійснених оплат за поставлений природний газ, фінансовий стан колонка «Сплачено» зокрема 16.08.2019 року кошти в сумі 1 900,50 грн. Вишгородський ТВР «Київоблгаз Збут» виконав безперебійну поставку природного газу для побутових потреб за адресою: [ADDRESS] . В порушення умов зазначеного договору та нормативних актів відповідачкою не проведено оплату за спожитий газ, внаслідок чого за період з 25.06.2019 року по 30.04.2022 року, на особовому рахунку відповідачки утворилась заборгованість в розмірі 5 775,58 грн. Отже, відповідачка зобов`язана оплатити заборгованість за спожитий газ, а позивач має право вимагати виконання обов`язку щодо сплати газопостачання. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України - зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 13.09.2024 по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання, представник позивача не з`явилася. На електронну адресу суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, крім того повідомлялась через офіційний портал «Судова влада України» веб-сторінку Вишгородського районного суду Київської області, причини неявки суду невідомі, а тому суд, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідачки. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. 16.12.2024 року, відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. А відтак, оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Так, ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Стаття 12 ЦПК України зазначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що ТОВ «Київоблгаз Збут» Вишгородського територіального відділу реалізації, надає послуги з постачання природного газу у Вишгородському районі Київської області на підставі ліцензії на постачання природного газу, виданої 01.07.2015 року постановою НКРЕКП за №1588 від 21.05.2015 року. Таким чином, ТОВ «Київоблгаз Збут» виступає постачальником природного газу для споживачів, розташованих у Київській області. Відповідно розділу 3 «Правил постачання природного газу», постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором (НКРЕКП), які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природній газ у необхідних для нього об`ємах, а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначає договором. Договір постачання природного газу побутовим споживачем укладається з урахуванням ст. ст. 633, 634, 641 та 642 ЦК України, шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора (НКРЕКП) та позивача і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Як убачається з матеріалів справи, відповідачка [PERSON] є споживачем послуг з газопостачання ТОВ «Київоблгаз Збут» за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок за № [NUMBER] . Шляхом повернення на адресу ТОВ «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» підписаної заяви-приєднання до договору постачання природного газу побутовим споживачам та фактичного споживання природного газу за період червня 2019 року по квітень 2022 року [PERSON] приєдналась до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, за яким ТОВ «Київоблгаз Збут» зобов`язався постачати природній газ у необхідному об`ємі, а [PERSON] в свою чергу, взяла на себе зобов`язання оплачувати вартість природного газу згідно правил. В порушення умов договору відповідачкою своєчасно не проводилася оплата за спожитий природний газ, внаслідок чого за період з 25.06.2019 року по 30.04.2022 рік у неї утворилася заборгованість у розмірі 5 775,58 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Стаття 610 ЦК України зазначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а ст. 611 цього Кодексу визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Як убачається з досліджених судом доказів, наданих позивачем - умови договору споживачем належним чином не виконані, в передбачені строки оплата за користування послугами не здійснювалась. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за оплату послуг з газопостачання природного газу підлягають задоволенню, оскільки відповідачкою були порушені умови зобов`язання, обумовлені договором. Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачка суду не надала, як і не надала доказів, щодо належного виконання нею умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за оплату послуг з газопостачання природного газу у розмірі 5 775,58 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути сплачений останнім судовий збір у сумі 3028 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved