Jurisdiction: civil
Date: 2024-12-12 00:00:00

06 вересня 2024 року представник позивача адвокат Костенко Олена Олексіївна в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього дочки, яка продовжує навчання, мотивуючи позовну заяву тим, що відповідач по справі [PERSON] є рідним батьком [PERSON] . Відповідач сплачував аліменти на утримання позивачки до її повноліття, але на даний час матеріальної допомоги не надає, не оплачує навчання, не забезпечує продуктами харчування, одягом, підручниками, хоча є працездатним та має можливість надавати матеріальну допомогу дочці, яка продовжує навчання. Позивачка проживає разом з матір`ю [PERSON] та перебуває на її утриманні, не працює, ніяких доходів не отримує. [PERSON] є студенткою Полтавського державного аграрного університету навчально-наукового інституту економіки, управління, права та інформаційних технологій за спеціальністю 073 «Менеджмент» денної форми навчання за контрактом, термін навчання з 01.09.2024 по 30.06.2027. На час навчання потребує матеріальної допомоги оплату проїзду, харчування, проживання, придбання необхідних речей для життя, навчальної літератури. Відсутність матеріальної допомоги ставить позивача в скрутне матеріальне становище. Тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь на її утримання як на дитину, що продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень, стягнути з відповідача судові витрати та задовольнити позов в повному обсязі. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник позивача направила до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 46), позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності чи про відкладення розгляду справи до суду не направив, відзив на позовну заяву до суду не подав (а.с. 70). Третя особа, яка не заявляє самостійної вимоги [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача (а.с. 30). Суд, дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх в сукупності, приходить до висновку, що наявні законні підстави для ухвалення рішення про часткове задоволення позову. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] , [INFO] , є повнолітньою особою, якій не виповнилося 23 роки. Позивачці 23 роки виповниться 07 серпня 2029 року. (а.с. 5-7). Позивач [PERSON] є здобувачем вищої освіти 1 курсу Полтавського державного аграрного університету навчально-наукового інституту економіки, управління, права та інформаційних технологій за спеціальністю 073 «Менеджмент» денної форми навчання за контрактом, термін навчання з 01.09.2024 по 30.06.2027 (а.с. 10). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ч. 1 ст. 183 СК України при винесенні рішення частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд враховує вартість: навчання, навчального обладнання та матеріалів, харчування, послуг проїзду пасажирського транспорту та інші витрати, які позивач сплачує при навчанні дитини. Із матеріалів справи вбачається, що у позивачки по справі не існує будь-якого доходу, вона не має можливості працювати у зв`язку з денною формою навчання, перебуває на утриманні матері. Тому позивачка, в зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги як матері, так і батька. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує вісімнадцять, але є меншим двадцяти трьох років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в частині 1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд вказує, що законодавчо визначена можливість платника аліментів надавати матеріальну допомогу своїм повнолітнім дочці, сину витікає насамперед з обставин, пов`язаних безпосередньо із самим платником - його працездатністю, станом здоров`я тощо, а також інших обставин на його боці, які мають враховуватися судом. Тобто конструкцією ст. 199 СК України передбачено саме можливість батьків утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання до досягнення ними двадцяти трьох років. У контексті вказаної статті позивач зобов`язаний довести необхідний розмір матеріальної допомоги якої потребує, а не лише формально цитувати норми законодавства. При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, суд враховує матеріальне становище позивача, який навчається на денній формі навчання у навчальному закладі, самостійного доходу не отримує. Суд звертає увагу на те, що позивачем не надано суду на підтвердження заявлених вимог, доказів на підтвердження вартості витрат пов`язаних з навчанням, зокрема, вартості підручників, посібників для навчання, вартості іншого приладдя, проїзду до навчального закладу, конкретної вартості навчання та проживання в гуртожитку. Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей про матеріальне становище відповідача як платника аліментів, будь-яких відомостей про його доходи відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що визначений позивачем розмір стягуваних аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 гривень є завищеним та недоведеним долученими до матеріалів справи доказами, жодних розрахунків щодо розміру аліментів, які необхідно стягувати з відповідача в твердій грошовій сумі, стороною позивача не надано. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік», на час розгляду справи прожитковий мінімум для працездатної особи на місяць становить 3028,00 грн. За викладених вище обставин, із врахуванням вимог пункту 2 частини 1\~статті 182 Сімейного кодексу України, суд не знаходить підстав для стягнення аліментів в розмірі 5000,00 гривень, а тому розмір стягуваних аліментів слід зменшити до 2000,00 гривень, що відповідатиме критеріям співмірності та розумності. Щодо періоду стягнення аліментів, суд виходить з положень частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України, відповідно до якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а також з положень частини 1 та 2\~статті 199 СК України, згідно із якими якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, та право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Тому з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, починаючи з 09 вересня 2024 року (з дня подачі позову до суду), і до 30 червня 2027 року (до закінчення дитиною навчання). Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць (п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України). Таким чином, суд приходить до висновку про звернення до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду з\~підстав, передбачених статтею 5 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674-VI\~(зі змінами),\~та з урахуванням положень\~статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. - згідно ставок, передбачених вказаним Законом станом на дату ухвалення рішення. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги, то суд зазначає наступне. Встановлено, що до матеріалів справи стороною позивача долучено копію договору про надання правничої (правової) допомоги № 5 від 01.08.2024 (а.с. 11-15), копію Акту № б/н про приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги від 01.08.2024 (а.с. 16), копі детального опису робіт (наданих послуг) (а.с. 17), квитанцію № б/н від 02.09.2024 (а.с. 18), з яких вбачається, що вартість послуг наданих адвокатом становить 4000,00 грн. За вказаних вище обставин на підставі зібраних у справі доказів суд приходить до переконання, що стороною позивача в силу вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України доведено реальність витрат на правову допомогу, розмір яких суд вважає співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, що об`єктивно вбачається з матеріалів справи та розцінюється судом, як достатніми підставами для розподілу судових витрат. На думку суду, зазначені витрати є фактично понесеними, а їх розмір належно обґрунтований стороною позивача, проте оскільки позовні вимоги суд задовольняє частково, тому з відповідача необхідно стягнути витрати на правову допомогу у процентному відношенні до задоволеної частини позовних вимог, що становить 1600,00 грн.

Outcome: partial